АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/332/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3114/14
Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т. В.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.,

За участю секретаря:Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Оржицького районного
суду Полтавської області від 5 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Оржицької селищної ради Оржицького
району, Полтавської області,
комунального підприємства
"Оржиця-комунсервіс" про відшкодування
витрат на будівництво та за позовними
вимогами третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
ОСОБА_2 до Оржицької селищної ради
Оржицького району, Полтавської
області, комунального підприємства
"Оржиця-комунсервіс" про визнання права
власності на будівельні матеріали,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, у якому просив стягнути
з Оржицької сільської ради Полтавської
області витрати, понесені на
будівництво прибудови до котельні по
АДРЕСА_1, площею 131,75 кв. м, у розмірі 52
964,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що його батько ОСОБА_5 з 1984 року по день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 працював майстром
на Оржицькій центральній котельні на
підприємстві «Лубнитеплоенерго», а з
грудня 1993 року на цій посаді став
працювати позивач.

За час роботи ОСОБА_5, а після його
смерті - позивач самовільно за власні
кошти розпочали будівництво прибудови
до приміщення котельні, яку мали намір
використовувати для власних потреб і в
жовтні 2000 року ОСОБА_3 закінчив її
будівництво, площею 131,75 кв. м.

Проектно-кошторисної документації на
будівництво прибудови не
виготовлялося, контролюючими органами
прибудова в експлуатацію не
приймалась.

На підставі рішення Полтавської
обласної ради від 28.04.09 року комплекс
будівель і споруд недіючої котельні
переведено з балансу ОКВПТГ
«Лубнитеплоенерго» на баланс
територіальної громади смт. Оржиця.

На даний момент котельня разом з
прибудовою знаходиться на балансі КП
«Оржиця-комунсервіс» після її
переведення з балансу Оржицької
селищної ради, тому позивач вважає, що у
нього виникло право на відшкодування
вартості будівельних матеріалів.

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом, у якому зазначала, що
прийняла у спадок частку належного
ОСОБА_5 майна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
та посилаючись на ті ж самі обставини,
що були викладені у позовній заяві
ОСОБА_3, просила стягнути з Оржицької
селищної ради 1 218,00 грн. витрат,
понесених ОСОБА_5 на будівництво
прибудови до котельні по АДРЕСА_1.

Ухвалами Оржицького районного суду
Полтавської області від 27 травня 2014
року ОСОБА_2 залучено до участі у справі
за позовом ОСОБА_3 до Оржицької
селищної ради Оржицького району,
Полтавської області, КП
"Оржиця-комунсервіс" про відшкодування
витрат на будівництво, в якості третьої
особи, та прийнято до спільного
розгляду позовних вимог ОСОБА_2 з
позовом ОСОБА_3

Рішенням Оржицького районного суду
Полтавської області від 5 вересня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 та позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, посилаючись на порушення і
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, що
згідно з рішенням Полтавської
обласної ради від 28 квітня 2009 року «Про
приймання-передачу майна спільної
власності територіальних громад
області», зокрема, вирішено передати
комплекс будівель та споруд недіючої
котельні ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» по
АДРЕСА_1 у комунальну власність
територіальної громади селища Оржиця
(а.с. 69).

На підставі вказаного рішення облради,
комплекс будівель по АДРЕСА_1 було
передано у комунальну власність
територіальної громади смт. Оржиця, що
підтверджується актом
приймання-передачі від 15 травня 2009 року
(а.с. 71).

У справі відсутні докази того, що
рішення Полтавської обласної ради від
28 квітня 2009 року чи акт
приймання-передачі від 15 травня 2009 року
оскаржувались у встановленому законом
порядку.

За змістом ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на
те, що разом з батьком ОСОБА_5, а
після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 -
самостійно, за власні кошти здійснював
будівництво котельні по АДРЕСА_1, у
зв'язку з чим просив відшкодування
вартості будівельних матеріалів, що
були використані ним при будівництві
цієї котельні.

Позовні вимоги ОСОБА_2 стосуються
стягнення з Оржицької сільської ради у
порядку спадкування після ОСОБА_5,
вартості будівельних матеріалів, які
були використані останнім під час
самовільного будівництва спірної
котельні.

Згідно із ч. 1 ст. 105 ЦК Української РСР
(чинного на момент виникнення
правовідносин), громадянин, який
збудував або будує жилий будинок,
здійснив або здійснює його перебудову
чи прибудову без встановленого
дозволу, або без належно затвердженого
проекту, або з істотними відхиленнями
від проекту, або з грубим порушенням
основних будівельних норм і правил, не
вправі розпоряджатися цим будинком чи
частиною його (продавати, дарувати,
здавати в найом тощо).

З огляду на положення ч. ч. 3, 4 ст. 105 ЦК
Української РСР, господарські і
побутові будівлі та споруди, зведені
громадянином без встановленого
дозволу або належно затвердженого
проекту, чи з істотними відхиленнями
від проекту, або з грубим порушенням
основних будівельних норм і правил, за
рішенням виконавчого комітету
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів зносяться
громадянином, який провадив самовільне
будівництво, або за його рахунок.
Одержані при знесенні жилого будинку
або частини його, господарських і
побутових будівель та споруд
будівельні матеріали залишаються у
власності громадянина, який провадив
самовільне будівництво.

Відповідач Оржицька селищна рада не
заперечувала щодо здійснення такого
будівництва ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Між тим, відмовляючи у задоволенні
позову, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
правовідносини щодо спору у справі
регулюються ЦК Української РСР 1963 року,
нормами якого не передбачено вирішення
питання стягнення вартості
будівельних матеріалів та робіт при
здійсненні самовільного будівництва,
яке закінчено будівництвом та передана
у комунальну (державну) власність.

Посилання ОСОБА_3 у доводах апеляційної
скарги на ст. 376 ЦК України, якою
передбачено право особи, яка здійснила
самочинне будівництво, на
відшкодування витрат на будівництво,
якщо право власності на нерухоме майно
визнано за власником (користувачем)
земельної ділянки, на якій воно
розміщене, є безпідставним, оскільки
положення цієї статті не поширюють
свою дію на правовідносини сторін, що
виникли до набрання з 1 січня 2004 року
чинністю ЦК України.

З цих же підстав, не заслуговує на увагу
твердження ОСОБА_2, з посиланням на ст.
376 ЦК України та роз'яснення Пленуму
Верховного суду України, викладених у
постанові від 30 травня 2008 року №7,
стосовно входження до складу спадщини
ОСОБА_5 права на відшкодування витрат
на будівництво, оскільки на момент
відкриття спадщини (1993 рік), діяв ЦК
Української РСР 1963 року, яким
відшкодування спадкоємцю витрат на
будівництво об'єкту самовільного
будівництва не передбачалося.

Слід зазначити, що у випадку, коли б на
спірні правовідносини поширював свою
дію ЦК України, у матеріалах справи
відсутні належні та допустимі докази,
що давали можливість розмежувати
витрати, що були понесені ОСОБА_5 поміж
витрат на будівництво котельні ОСОБА_3,
судової будівельно-технічної та
судової товарознавчої експертизи на
предмет визначення періоду, протягом
якого здійснювалось будівництво
котельні по АДРЕСА_1, та переліку
будівельних матеріалів, використаних
на її будівництво, у справі не
проводилося.

У свою чергу, надані сторонами
світлокопії квитанцій на придбання
будівельних матеріалів не можуть
підтверджувати використання цих
матеріалів саме на будівництво спірної
котельні.

Доводи обох апеляційних скарг щодо
невирішення місцевим судом питання, чи
мали місце обставини, якими ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 обґрунтовували свої позовні
вимоги, не відповідають встановленим
судом обставинам справи, які всебічно,
повно і об'єктивно досліджені судом
першої інстанції, та яким надана
належна правова оцінка

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення місцевого суду
ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Оржицького районного суду
Полтавської області від 5 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
В.А. Чічіль

Судді:
О.Ю. Кузнєцова

С.Ю. Мартєв

З оригіналом згідно:

суддя
В.А. Чічіль