АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/36/39/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2320/К/14
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П.,
Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2- ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" - Літовченко
Тетяни Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
на рішення Дзержинського районного
суду м.Кривого Рогу від 14 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
про стягнення моральної шкоди, в
зв'язку з ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" (далі - ПАТ
"Кривбасзалізрудком") та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі -
Відділення Фонду) про відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням
здоров'я на виробництві, посилаючись на
отримання нею професійного
захворювання внаслідок праці протягом
тривалого часу в шкідливих умовах на
підприємстві відповідача.

Висновком МСЕК від 17.06.2013 року їй було
встановлено 20 % втрати професійної
працездатності по професійному
захворюванню безстроково.

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в умовах впливу шкідливих
факторів, що перевищують гранично
допустимий рівень, просила суд
стягнути з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на
свою користь моральну шкоду у сумі 200 000
гривень та з Відділення Фонду 50 000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

13.08.2014 року просила залишити без
розгляду позовні вимоги до Відділення
фонду про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення моральної шкоди залишено
без розгляду.(а.с 41 )

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на
користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 8 000 грн., а також - на
користь держави 243,60 грн. судового
збору. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
"Кривбасзалізрудком" ставить питання
про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права.

Так, позивачем не було надано доказів
завдання їй моральної шкоди, при
визначенні розміру моральної шкоди,
стягнутої з відповідача на користь
позивача, судом першої інстанції не
враховано характер професійного
захворювання, пов'язані з ним моральні
страждання позивача, істотність
вимушених змін в її житті, відсутність
погіршення здоров'я, ступінь вини
відповідача, тому сума відшкодування
моральної шкоди не відповідає засадам
розумності, виваженості і
справедливості.

Зокрема, наголошує, що робота у
шкідливих умовах праці з перевищенням
гігієнічних нормативів законодавчо
дозволяється та наявність шкідливих
умов праці є об`єктивним явищем, а тому
в діях відповідача відсутня
протиправна поведінка.

Крім того, позивач при
працевлаштуванні була проінформована
про шкідливі умови праці та
добровільно виконувала такі роботи.

В матеріалах справи відсутні докази
заподіяння позивачу моральної шкоди,
як і не встановлений сам факт
спричинення моральної шкоди позивачу.

Довідка МСЕК про відсоток втрати
працездатності та акт розслідування
професійного захворювання не є
підтвердженням факту заподіяння
моральної шкоди.

Також зазначає, що у ПАТ
"Кривбасзалізрудком" обов'язок
відшкодовувати моральну шкоду, завдану
позивачу оскільки вона є суб'єктом
страхування від нещасного випадку на
виробництві.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ПАТ
"Кривбасзалізрудком" не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, згідно
копії трудової книжки, яка міститься в
матеріалах справи, працювала на
підприємстві відповідача в період з
02.02.1981 року по 01.07.1981 рік по професії
поверхневим електрослюсарем черговим
та з ремонту устаткування КШ та
автоматики цеху по закладці пустот
технологічної ділянки РУ
ім..Комінтерна; з 01.07.1981 року по 29.07.1985
рік - електрослюсарем черговим та з
ремонту устаткування КШ та автоматики
цеху по закладці пустот технологічної
ділянки РУ ім..Комінтерна; з 29.07.1985 року
по 25.10.1988 рік - машиніст
вагоноперекидувача технологічної
дільниці 31 цеху підземної закладки
пустот технологічної ділянки РУ
ім..Комінтерна; з 25.10.1988 року по 20.02.2001
року- підземна стовбурова дільниці ВТШ
шахти «Октябрська» ВАТ «КЗРК»; з 20.02.2001
року по 10.07.2010 року- підземним
оператором пульта управління ВТШ шахти
«Октябрська» ВАТ «КЗРК» .

10.07.2010 року - звільнена за власним
бажанням у зв'язку із виходом на пенсію.
(а.с.5-6).

Загальний стаж роботи склав 35 роки 9
місяців, 21 рік та 8 місяців з яких
працювала на підприємстві відповідача
у цеху в умовах впливу шкідливих
факторів, що сторонами не оспорюється
(а.с 10-12).

Працюючи протягом тривалого часу, в
умовах, які характеризуються
перевищенням граничного допустимого
рівня небезпечних та шкідливих
факторів виробничого середовища та
трудового процесу отримала професійне
захворювання.

Рішенням ЛЕК Українського науково-
дослідного інституту промислової
медицини від 10.01.2013 року позивачу було
встановлено діагноз: хронічне
обструктивне захворювання легень
першої - другої стадії (пиловий бронхіт
першої-другої стадії, емфізема легень
першої - другої стадії), ЛН другого
ступеню.

Згідно Акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 03.04.2013 року, п. 17
встановлено, що причиною професійного
захворювання позивача є тривалий стаж
роботи в умовах перевищення на
робочому місці гранично- допустимого
рівня небезпечних та шкідливих
факторів виробничого середовища та
трудового процесу.(а.с.11-12)

Висновком МСЕК від 17.06.2013 року позивачу
встановлено 20% втрати професійної
працездатності по хронічному
обструктивному захворювання легень на
безстроково (а.с. 4)

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_2 та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу створити на робочому місці
умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Як убачається з п. 19 Акту про
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
від 03.04.2013 року, що враховуючи роботу
ОСОБА_2 впродовж більше 21 року в умовах
шкідливих факторів, конкретних
посадових осіб, які відповідальні за
виникнення професійних захворювань,
встановити не можливо.

Крім того, суд, на підставі медичних
документів про лікування позивача у
зв'язку з професійним захворюванням,
правильно визнав, що позивачу була
заподіяна моральна шкода, так як вона
переносить фізичний біль, зазнала
порушення свого звичайного способу
життя і вимушена витрачати свої сили на
організацію свого життя, внаслідок
чого переносить моральні страждання.
Вищенаведене спростовує доводи
представника відповідача в
апеляційній скарзі щодо відсутності
підстав для відшкодування ОСОБА_2
моральної шкоди.

Посилання представника відповідача в
апеляційній скарзі про обізнаність
позивача про умови праці при
працевлаштуванні, не знімають з
відповідачів обов'язку забезпечити
безпечні й нешкідливі умови праці, що
передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України та
ст. 13 Закону України "Про охорону праці"
.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
численних рішень судів по цивільних
справа відповідної категорії, яким не
завжди враховуються конкретні
обставини справи, характер та ступінь
моральних страждань позивача, вплив на
його душевний стан, є безпідставними,
оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню лише обставини,
встановлені судовим рішення у
цивільних справах, у яких беруть участь
ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Доводи представника відповідача про
відсутність обов'язку ПАТ
"Криворізький залізорудний комбінат "
відшкодовувати моральну шкоду, завдану
позивачу з тих підстав, що остання є
суб'єктом страхування від нещасного
випадку на виробництві, суперечать
нормам діючого законодавства, оскільки
Закон України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності " від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що
діяла на час встановлення позивачеві
вперше стійкої втрати працездатності,
не передбачала у 2013 році відшкодування
застрахованим і членам їх сімей
моральної (немайнової) шкоди, отриманої
внаслідок ушкодження здоров'я Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що,
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я
ОСОБА_2., пов'язаного з виконанням
трудових обов'язків, виникло у позивача
з червня 2013 року, тобто з моменту
встановлення їй стійкої втрати
професійної працездатності, питання
про відшкодування працівнику такої
шкоди слід вирішувати на загальних
підставах, передбачених нормами КЗпП
України та Закону України "Про охорону
праці ", а не відповідно до положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", норми якого є
спеціальними.

Доводи апелянта про недоведеність
факту моральної шкоди без відповідного
експертного висновку щодо заподіяння
моральної шкоди не заслуговують на
увагу, оскільки сам факт стійкої втрати
працездатності, з точки зору
погіршення здоров'я, втрати важливих
особистих здібностей, зміни життєвого
укладу, необхідності лікування, веде до
висновків про наявність моральної
шкоди. Зазначене також випливає з
положень ст.3 Конституції України,
відповідно до якої, людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Необґрунтованими вважає колегія
суддів доводи апеляційної скарги
відповідача щодо розміру моральної
шкоди, стягнутої судом першої
інстанції на користь позивача.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом з
урахування роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Суд першої інстанції при постановленні
рішення встановив обставини справи,
дав їм належну оцінку і відповідно до
норм процесуального та матеріального
закону обґрунтовано дійшов висновку,
що позивачу заподіяна моральна шкода
під час його роботи на підприємстві
відповідача у шкідливих умовах
протягом тривалого часу більше 21 року,
що стало причиною його професійного
захворювання, яке потягло за собою
втрату працездатності у розмірі 20%, та
необхідності продовжувати лікування у
медичних закладах.

У зв'язку з чим доводи апеляційної
скарги відповідача про
необґрунтованість розміру моральної
шкоди колегія суддів вважає
безпідставними.

Інші доводи ПАТ "Кривбасзалізрудком",
викладені в апеляційній скарзі, не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх
оцінці.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: