АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2785/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 53 Василенко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. УХВАЛА
12 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоПодороги В.
М.суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріАнкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Маргарин» на
рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 29 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Маргарин» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та моральної шкоди, що
заподіяна внаслідок порушення
трудового законодавства, -

в с т а н о в и л а :

04 вересня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «БМБ Маргарин»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та моральної шкоди, що
заподіяна внаслідок порушення
трудового законодавства.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
посилався на те, що він працював у ТОВ
«БМБ Маргарин» на посаді головного
енергетика з 03 липня 2006 року. З початку
2014 року робота постійно погіршувалася,
нормою стали затримки по виплаті
заробітної плати, а з травня 2014 року
вона взагалі не виплачувалася.

В зв'язку з цим 26 серпня 2014 року написав
заяву про звільнення із займаної
посади за згодою сторін і наказом за №
37-к від 26 серпня 2014 року його було
звільнено із займаної посади, проте в
день звільнення відповідач розрахунки
з ним не провів. Згідно довідки про
нараховану та невиплачену заробітну
плату, заборгованість за період з
травня 2014 року по серпень 2014 року
становить 9577 гривень 72 копійки.

Зазначав, що в результаті незаконних
дій відповідача він зазнав душевних
страждань, оскільки був позбавлений
можливості жити повноцінним життям, в
умовах економічної кризи, при
постійному зростанню цін йому довелося
позичати грошові кошти у знайомих, що
призвело його до стану морального
пригнічення та дискомфорту.

Уточнивши позовні вимоги просив
стягнути з ТОВ «БМБ Маргарин» на його
користь заборгованість по заробітній
платі за період з травня 2014 року по
серпень 2014 року в розмірі 9577, середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, а саме з 26
серпня по 22 вересня 2014 року в сумі 2 454
грн. 80 коп. та моральну шкоду у розмірі 3
000 гривень, завдану неправомірними
діями відповідача.

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 29 вересня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «БМБ Маргарин» на
користь ОСОБА_6 невиплачену заробітну
плату при звільненні в сумі 8 577 гривень
72 копійки, середній заробіток за весь
час затримки розрахунку з 27 серпня по 29
вересня 2014 року в сумі 2 748 грн. 73 коп. та
моральну шкоду в сумі 700 грн.

Стягнуто із ТОВ «БМБ Маргарин» на
користь держави судовий збір у сумі 243
грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ
«БМБ Маргарин» подало апеляційну
скаргу в якій, посилаючись на неповноту
встановлення обставин справи та
невідповідність висновків, викладених
у рішенні суду, обставинам справи, а
також порушення норм процесуального
законодавства, просить рішення суду
змінити і відмовити у задоволенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_6
працював на посаді головного
енергетика ТОВ «БМБ Маргарин» з 03 липня
2006 року по 26 серпня 2014 року, після чого
звільнився за згодою сторін (а.с.6).

Згідно довідки про нараховану та
невиплачену заробітну плату за вих. № 94
від 26 серпня 2014 року, при звільненні
позивачу не було виплачено заробітну
плату в розмірі 9 577,72 грн. (а.с.9).

Відповідно до видаткового касового
ордеру від 02 вересня 2014 року ОСОБА_6
отримав 1 000 грн. заробітної плати за
травень 2014 року (а.с.25).

Довідкою про розрахунок
середньоденної заробітної плати
встановлено, що середній заробіток за
весь час затримки заробітної плати
позивача складає 3 417,12 грн., а за
відрахуванням сум податкових виплат 2
748,73 грн.(а.с. 31).

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП
України правильно стягнув з
відповідача на користь позивачки
невиплачену заробітну плату та
середній заробіток за час її затримки
по день винесення рішення у справі.
Дані факти відповідачем не
оспорювались.

В апеляційній скарзі ТОВ «БМБ
Маргарин» вказує на те, що ОСОБА_6
жодним чином не обґрунтував суму
моральної шкоди та не навів жодних
доказів факту завдання йому моральної
шкоди, таких як: розписки кредитора і
боржника, договір займу у зв'язку з
позикою коштів, медичний висновок про
стан здоров'я у зв'язку з настанням
депресії та погіршенням сну, пояснення
свідків, які б підтвердили погіршення
моральної атмосфери в сім'ї позивача та
душевні страждання останнього.

Однак, з такими твердженнями колегія
суддів погодитись не може.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (зі змінами,
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України №5 від 25 травня
2001 року), під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Статтею 23 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини. Відповідальність заподіювача
шкоди без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством (п.5 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди")

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди в розмірі 700
грн., виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Так, у зв'язку із протиправною
поведінкою відповідача, позивач не
отримував заробітну плату з травня по
серпень 2014 року. Крім того, при
звільненні ОСОБА_6 з роботи, відповідач
не провів із ним відповідний
розрахунок. Тому позивачу безсумнівно
було завдано душевних страждань,
оскільки проживання в сучасних умовах
потребує певних витрат матеріального
характеру. У зв'язку з тим, що позивач не
отримував відповідної матеріальної
винагороди за свою роботу, він повинен
був вносити зміни в організацію свого
життя, що призвело його до стану
морального пригнічення та дискомфорту.

Наведене свідчить, що рішення суду
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують і не дають підстав для її
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМБ
Маргарин» - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 29 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Маргарин» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та моральної шкоди, що
заподіяна внаслідок порушення
трудового законодавства - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :