Справа №592/9103/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Корольова Г. Ю.Номер
провадження 22-ц/788/2005/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 54
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 16 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Сумській
області, виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, 3-тя особа: ОСОБА_5
про визнання незаконним та скасування
наказу «Про звільнення ОСОБА_3.» №67-К
від 30 липня 2013 року, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди,
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н
О В И Л А :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 16 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено у зв'язку з
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог.

Зазначає, що порушуючи вимоги
процесуального права та вимоги
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, суд розглянув
справу без його участі та без участі
його представника. Вважає, що визначати
кадрову політику, а також структуру та
граничну чисельність працівників має
право лише Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, тому накази
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 26 вересня 2012
року № 550 «Про збільшення граничної
чисельності працівників управління
виконавчої дирекції ФССНВ у Київській
області» та накази управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сумській області
від 28 вересня 2012 року № 154-К «Про
внесення змін у штатний розпис
управління ВД Фонду у Сумській
області» та від 28 травня 2013 року №44 К
«Про скорочення чисельності
працівників управління ВД Фонду у
Сумській області» є нелегітимними, а
його звільнення незаконним. Крім того,
вказує, що наданий управлінням ВД Фонду
у Сумській області лікарняний лист є не
належним доказом і вважає, що був
звільнений в період тимчасової
непрацездатності.

Заслухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6,
яка підтримала доводи апеляційної
скарги, представника відповідачів ВД
Фонду, управління ВД Фонду у Сумській
області - Сай С.В., який заперечував
проти її задоволення, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
наказом начальника управління ВД Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Сумській області
№ 27-к від 01 червня 2010 року ОСОБА_3
прийнятий на посаду заступника
начальника управління ВД Фонду у
Сумській області (а.с.8).

Наказом директора ВД Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України № 550 від 26 вересня
2012 року з 01 грудня 2012 року зменшено
граничну чисельність працівників
управління виконавчої дирекції Фонду у
Сумській області (а.с. 49).

На виконання вказаного наказу
начальником управління ВД Фонду у
Сумській області 28 вересня 2012 року
виданий наказ № 154-к «Про внесення змін
у штатний розпис управління ВД Фонду у
Сумській області», яким було введено в
дію нову структуру та штатний розпис
управління ВД Фонду у Сумській області
з 01 грудня 2012 року зі зменшенням
чисельності на одну одиницю,
відповідно до якого посада заступника
начальника управління підлягає
скороченню з 01 грудня 2012 року ( а.с. 50).

З штатних розписів управління ВД ФСНВ
України у Сумській області,
затверджених директором виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України вбачається, що з 01
грудня 2012 року скорочено посаду
заступника начальника управління ВД
Фонду у Сумській області (а.с. 52-53).

Наказом № 195-к від 14 грудня 2012 року
ОСОБА_3 звільнений з займаної посади на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку
із скороченням чисельності
працівників з виплатою вихідної
допомоги у розмірі середньомісячного
заробітку та компенсацією за
невикористані дні відпустки (а.с. 9).

Рішенням Апеляційного суду Сумської
області від 14 травня 2013 року визнано
незаконним наказ начальника
управління ВД Фонду у Сумській області
№195-к від 14 грудня 2012 року про
звільнення з роботи ОСОБА_3, поновлено
ОСОБА_3 на посаді заступника начальника
управління ВД Фонду у Сумській області
з 14 грудня 2012 року, стягнуто з
управління ВД Фонду у Сумській області
на його користь середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 15 грудня 2012
року по 14 травня 2013 року у розмірі 12929,17
грн. та 300 грн. у відшкодування
моральної шкоди. Відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_3 в частині
зобов'язання Правління внести зміни в
штатний розпис управління ВД Фонду у
Сумській області, ввівши посаду
заступника начальника управління, а ВД
Фонду затвердити штатний розпис з
вказаною посадою (а.с. 10-12).

Відповідно до наказу начальника
управління ВД Фонду у Сумській області
№ 43-К від 27 травня 2013 року ОСОБА_3
поновлено на посаді заступника
начальника управління ВД Фонду у
Сумській області з 14 грудня 2012 року та
сплачено присуджені за рішенням суду
грошові кошти (а.с. 13).

У зв'язку із скороченням посади
заступника начальника управління ВД
Фонду у Сумській області, відповідно до
наказу начальника управління ВД Фонду
у Сумській області № 154-к від 28 вересня
2012 року «Про внесення змін у штатний
розпис управління ВД Фонду у Сумській
області» з 01 грудня 2012 року, наказом
виконуючого обов'язки начальника
управління ВД Фонду у Сумській області
№44-К від 28 травня 2013 року ОСОБА_3
попереджено про його звільнення з 30
липня 2013 року. З вказаним наказом
ОСОБА_3 ознайомився 28 травня 2013 року під
особистий підпис (а.с. 14).

Відповідно до листа голови
профспілкового комітету працівників
управління Фонду від 10 січня 2014 року № 1
ОСОБА_3 не був членом профспілкової
організації (а.с. 186).

Наказом начальника управління
виконавчої дирекції Фонду у Сумській
області №67-К від 30 липня 2013 року ОСОБА_3
звільнений з займаної посади на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку
із скороченням чисельності
працівників з виплатою вихідної
допомоги у розмірі середньомісячного
заробітку згідно зі ст. 44 КЗпП України
та компенсацією за невикористані дні
відпустки (а.с. 15).

Згідно з актом комісії управління ВД
Фонду у Сумській області № 3 від 30 липня
2013 року, 30 липня 2013 року о 16 годині 47
хвилин начальник управління ВД Фонду у
Сумській області ОСОБА_5 в присутності
працівників управління та позивача,
перед ознайомленням з наказом про
звільнення, двічі з'ясовував, чи є у
нього на даний час якісь поважні
причини, які перешкоджають звільненню,
на що останній таких причин не назвав.
На запитання щодо можливого
перебування його на лікарняному,
останній ухилився від відповіді та
вимагав продовжувати процедуру
звільнення. Головний спеціаліст з
кадрового забезпечення Ткаченко І.А.
повідомила, що 30 липня 2013 року ОСОБА_3
листка непрацездатності не подавав та
не інформував про перебування на
лікарняному (а.с. 60).

Судом також встановлено, що після
оголошення начальником управління ВД
ФСНВ у Сумській області ОСОБА_5 наказу
від 30 липня 2013 року №67-К «Про
звільнення ОСОБА_3.», позивач під підпис
ознайомився з наказом (а.с. 61). Про
отримання трудової книжки поставив
підпис в книзі обліку руху трудових
книжок і вкладишів до них та в особовій
картці № 222 (а.с. 62-63,64).

05 серпня 2013 року управління ВД Фонду у
Сумській області звернулося до КУ
«Сумська міська клінічна лікарня №4» з
проханням повідомити період
перебування ОСОБА_3 на амбулаторному
лікуванні з оформленням листка
непрацездатності після 29 липня 2013 року
(а.с. 67).

Відповідно до інформації КУ «Сумська
міська клінічна лікарня №4» від 05
серпня 2013 року №969/01-06/1в, ОСОБА_3
перебував на амбулаторному лікуванні в
поліклінічному відділенні лікарні з
видачею листка непрацездатності з 29
липня 2013 року по 02 серпня 2013 року, № л/н
960828 і повинен приступити до роботи 03
серпня 2013 року (а.с. 68).

07 серпня 2013 року наказом начальника
управління Фонду у Сумській області
№71-К внесено зміни до п. 1 наказу від 30
липня 2013 року №67-К «Про звільнення
ОСОБА_3.» та викладено його в наступній
редакції: «Звільнити ОСОБА_3,
заступника начальника управління
виконавчої дирекції Фонду у Сумській
області, у зв'язку зі скороченням
чисельності працівників 05 серпня 2013
року (п. 1 ст. 40 КЗпП України) (а.с. 70).

Листом від 07 серпня 2013 року вих. №211-09-03
ОСОБА_3 надіслано копію наказу від 07
серпня 2013 року та запропоновано
з'явитися до управління ВД Фонду у
Сумській області для внесення
відповідних змін у трудову книжку (а.с.
72-73).

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_3 у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем дотримано вимоги закону
щодо порядку звільнення позивача за п. 1
ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
узгоджується з матеріалами справи та
вимогами закону.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 40 КЗпП,
роз'ясненнями п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (ст.ст. 40, 41
КЗпП) у період його тимчасової
непрацездатності.

Розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не може бути
визнано обґрунтованим, якщо в день
звільнення працівнику видано
лікарняний листок (довідку в
установлених законом випадках) про
його тимчасову непрацездатність.

Не допускається звільнення працівника
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності,
(крім звільнення за пунктом 5 цієї
статті), а також у період перебування
працівника у відпустці.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом начальника управління
виконавчої дирекції Фонду у Сумській
області №67-К від 30 липня 2013 року ОСОБА_3
звільнений з займаної посади на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку зі скороченням чисельності
працівників (а.с. 15).

Відповідно до оригіналу листка
непрацездатності серії АГБ № 960828, на
який ОСОБА_3 посилається як на підставу
своїх вимог, він дійсно перебував на
амбулаторному лікуванні в
поліклінічному відділенні КУ «Сумська
міська клінічна лікарня №4» з 29 липня
по 02 серпня 2013 року (а.с. 19), що не
суперечить інформації, наданій КУ
«Сумська міська клінічна лікарня №4»
від 05 серпня 2013 року №969/01-06/1в (а.с. 68).

Наказом начальника управління
виконавчої дирекції Фонду у Сумській
області №71-К від 07 серпня 2013 року, який
позивачем у встановленому законом
порядку не оскаржений, внесено зміни до
п. 1 наказу від 30 липня 2013 року №67-К «Про
звільнення ОСОБА_3.» та викладено його в
наступній редакції: «Звільнити ОСОБА_3,
заступника начальника управління
виконавчої дирекції Фонду у Сумській
області, у зв'язку зі скороченням
чисельності працівників 05 серпня 2013
року (п. 1 ст. 40 КЗпП України) (а.с. 70).

Отже, датою звільнення ОСОБА_3 є 05
серпня 2013 року, а не 30 липня 2013 року.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 3 ст. 10,
ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивач не надав
суду належних та допустимих доказів на
підтвердження своїх доводів, що його
було звільнено з роботи в період його
тимчасової непрацездатності.

Посилання представника позивача -
ОСОБА_6 у суді апеляційної інстанції на
незаконність наказу начальника
управління виконавчої дирекції Фонду у
Сумській області №71-К від 07 серпня 2013
року про внесення змін до п. 1 наказу
№67-К від 30 липня 2013 року та
необхідність його скасування
апеляційним судом, знаходяться поза
межами доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції. Тому суд апеляційної
інстанції відповідно до принципу
диспозитивності не має права робити
висновків щодо цього наказу.

Дублікат листка непрацездатності (а.с.
69) не є належним та допустимим доказом і
не береться до уваги колегією суддів.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського
кодексу України підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

Право визначати чисельність і штат
працівників належить виключно
власникові або уповноваженому органу
підприємства, а не суду, а тому вимога
позивача про зобов'язання відповідачів
Правління Фонду внести зміни в штатний
розпис управління ВД Фонду у Сумській
області, ввівши посаду заступника
начальника управління, а ВД Фонду -
затвердити штатний розпис з вказаною
посадою є такою, що не ґрунтується на
вимогах закону.

Відповідно до п. п. 8 д) п. 12 Статуту
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
Правління затверджує структуру
органів Фонду, граничну чисельність
працівників, схеми їх посадових
окладів, видатки на
адміністративно-господарські витрати
Фонду (а.с. 131).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що
спричинили втрату працездатності», ВД
Фонду є постійно діючим органом
правління Фонду і має право
представляти інтереси Правління.

Відповідно до п. п. 13 п. 5.2
Положення про виконавчу дирекцію
Фонду, директор ВД Фонду затверджує
штатний розпис виконавчої дирекції
Фонду, штатні розписи управлінь
виконавчої дирекції в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, та погоджує штатні
розписи відділень виконавчої дирекції
в районах і містах обласного значення
(а.с. 126 ).

Відповідно до п. п. 4, 7 п. 8
Положення про управління ВД Фонду у
Сумській області, начальник управління
видає у межах своєї компетенції накази,
постанови та розпорядження,
організовує та контролює їх виконання;
вирішує питання призначення на посаду
та звільнення з посади працівників
управління та відповідних відділень
виконавчої дирекції Фонду.

З урахуванням викладеного,
безпідставні доводи апеляційної
скарги про відсутність у управління ВД
Фонду у Сумській області та у ВД Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України повноважень
визначати кадрову політику, а також
структуру та граничну чисельність
працівників.

У зв'язку із скороченням єдиної посади
заступника начальника управління ВД
Фонду у Сумській області, позивач не
мав переважного права, передбаченого
ст. 42 КЗпП України, на залишення на
роботі. Інша робота в управлінні Фонду
позивачу не пропонувалась у зв'язку із
відсутністю вакансій.

Доводи скарги про те, що суд першої
інстанції закінчив розгляд справи без
участі позивача та його представника,
на правильність ухваленого по справі
рішення не впливають і не є підставою
для його скасування.

Таким чином, висновок місцевого суду
про те, що звільнення ОСОБА_3 було
проведено з дотриманням вимог закону, є
правильним.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують і
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке могло бути
підставою для зміни чи скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 16 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -