Справа № 404/2405/14-ц
Номер провадження 2/404/1424/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді - Галагана О.В.,

при секретарі - Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про виділ часток із спільної
сумісної власності , суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з
позовною заявою до ОСОБА_3, просила :

- визначити розмір частки, яка належить
ОСОБА_1 у будинку по АДРЕСА_1;

- визначити розмір частки, яка належить
ОСОБА_2 у будинку по АДРЕСА_1;

- виділити ОСОБА_1 частку у будинку по
АДРЕСА_1; виділити ОСОБА_2 частку у
будинку по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначв, що 31.01.2004 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено
договір купівлі-продажу житлового
будинку, посвідчений приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрованого в реєстрі за № 276.

За вказаним договором покупці набули у
спільну сумісну власність будинок
АДРЕСА_1. Між покупцями була відсутня
будь-яка домовленість щодо розміру
часток, не приймалися і судові рішення
з даного питання.

Відповідач ОСОБА_3 не бажає вирішувати
питання розподілу часток у
добровільному порядку, що
підтверджується копією свідоцтва від
03.02.2014 року виданого приватним
нотаріусом ОСОБА_6 зареєстроване в
реєстрі за № 100.

У зв'язку з тим, що на сьогоднішній день
у позивачів виникла необхідність
розпорядитися на власний розсуд своєю
часткою житла в спільній сумісній
власності, небажання відповідача в
добровільному порядку вирішити дане
питання змусили їх звернутися до суду з
позовом про виділення часток зі
спільної сумісної власності.

В судовому засіданні представник
позивачів позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені у позові, просила
його задовольнити.

Представник відповідачів в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вказала, що будинок за адресою АДРЕСА_1
не підлягає поділу, оскільки не існує в
первинному вигляді, так як було
частково зруйновано, та на його основі
збудовано новий будинок, за рахунок
відповідача зведено другий поверх,
який не введений в експлуатацію та
унеможливлює поділ вказаного
домоволодіння в тих межах, що просять
позивачі.

Вважає, що без проведення оцінок,
експертних досліджень, визначення
відповідності ДБН перепланувань, не
можна визначити вартість, а отже
перехувати та визначити частки у
спільній власності, визначити їх
якісну зміну і виділити їх в натурі від
новобудов, та визначити ступінь
вкладення кожного з співвласників в
об'єкт нерухомості, що впливає на зміну
часток.

Для вирішення питання про узаконення
самочинного будівництва, замовнику в
БТІ було запропоновано звернутись до
державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю в
Кіровоградській області з
виготовленим технічним паспортом, так
як відповідачем проведено особисто
перебудови в 2009 році. Позивачі ніколи
не зверталися до відповідача, щоб
узаконити частки та визначити їх
розмір.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, покази свідків,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу житлового будинку від
31.01.2004 року, посвідченого приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі №276, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали у ОСОБА_4
житловий будинок АДРЕСА_1 /а.с. 4-6/.

Відповідно до п. п. 1.2., 1.3 договору,
житловий будинок, що відчужується за
цим договором, знаходиться в АДРЕСА_1 та
має наступні характеристики:
розташований на земельній ділянці
площею 560,0 кв.м., норма
землекористування на яку не
встановлена; складається з: житлового
будинку, позначеного на плані
земельної ділянки літерою Ааккр та
надвірних будівель та споруд, що до
нього прилягають: туалет - літ. «В»;
гараж-сарай-літня-кухня- літ. «Г»; сарай
- літ. «Д»; льох - літ. «Д1д1»; сарай - літ.
«Б»; сарай - літ. «Е»; силосна яма - літ.
«Ж»; водопровід - літ. «+»; колодязь - літ.
«К»; огорожа - літ. «-». Житловий будинок,
який відчужується за цим договором,
саманний, обкладений цеглою, має
загальну площу розміром 59,0 кв.м., в тому
числі 35,0 кв.м. житлової площі.

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться у
приватній спільній сумісній власності
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що
свідчить Витяг про державну реєстрацію
прав №30983537 від 16.08.2011 року /а.с. 7/.

Відповідно до висновку №1-1234 від 20
липня 2011 року, згідно заяви власника
ОСОБА_1, Кіровоградським ООБТІ було
проведено обстеження житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1. При технічній інвентаризації
встановлено: житловий будинок з
надвірними будівлями належить: 1/3 ч. -
ОСОБА_3, 1/3 ч. - ОСОБА_1, 1/3 ч. - ОСОБА_2,
згідно договору купівлі-продажу від
31.01.2004р. При обстеженні виявлено, що
власниками самовільно побудовано:
прибудова "а1" ( 9,22x2,30 )+(2,70х2,06) - 2009 р.п.,
після чого загальна площа збільшена на
14,4 м2 і складає 73,4 м2, житлова площа
складає 35,3м". Для вирішення питання про
узаконення самовільного будівництва
власникам запропоновано звернутись до
управління містобудування,
архітектури з подальшим зверненням до
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Кіровоградській області (вул.
Орджонікідзе, 2 каб. 601) з виготовленим
технічним паспортом та довідкою про
належність /а.с. 54/.

Як вбачається з технічного паспорту та
висновку ТОВ «Експертно-технічного
бюро» №9 від 21 травня 2014 року, згідно
заяви ОСОБА_3, інженером з
івентаризації нерухомого майна ОСОБА_7,
було проведено обстеження житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1. При обстеженні виявлено,
самочинно збудовано: Прибудова літ.
«аі» ((9,22х2,3)+(2,ЗхЗ,05)) - 2009р. Житлова
мансарда літ. «А1» (10,52x6,4) - 2009р. Загальна
площа по житловому будинку літ. «А»
збільшена на 73,8м , та .складає 132,8м ; в
тому числі житлова - збільшена на 57,0м ,
та складає 92,3м". Для вирішення питання
про узаконення самочинного
будівництва, замовнику запропоновано
звернутись до державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю в
Кіровоградській області з
виготовленим технічним паспортом /а.с.
41/.

Відповідно до свідоцтва від 23.02.2014 року,
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
посвідчено, що 23 січня 2014 року заяву
ОСОБА_2 та ОСОБА_8, яка діє від імені та в
інтересах ОСОБА_1 передано ОСОБА_3.
Заява містила відомості щодо
запрошення ОСОБА_3 у приміщення
нотаріуса на посвідчення договору про
визначення часток у праві спільної
сумісної власності будинку за адресою:
АДРЕСА_1 /а.с. 13/.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 18 грудня 2013 року у
задоволенні позовної заяви ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення часток
зі спільної сумісної власності було
відмовлено /а.с. 24-26/.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що
приблизно у 2004 році сторони у справі
придбали будинок, який був в
занедбаному стані, зробили його
перепланування та добудову. Близько 4-5
років тому позивач ОСОБА_1 залишила
будинок по АДРЕСА_1, м. Кіровограді, тому
відповідач закінчував будівництво
самотужки. Відносини між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 свідками сприймались як
подружні. На час придбання ними будинку
ОСОБА_2 був неповнолітнім.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 368 ЦК України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю. Суб'єктами права спільної
сумісної власності можуть бути фізичні
особи, юридичні особи, а також держава,
територіальні громади, якщо інше не
встановлено законом.

Частиною 1 статті 369 ЦК України,
встановлено, що співвласники майна, що
є у спільній сумісній власності,
володіють і користуються ним спільно,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники
мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності. У разі виділу частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду.
Виділ частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється у
порядку, встановленому статтею 364 цього
Кодексу.

Відповідно до п.15 Пленуму ВССУ від
07.02.2014р. Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав - до завершення
будівництва (створення) майна, а якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, то до моменту прийняття
його до експлуатації, або якщо право
власності на таке нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, то до моменту
державної реєстрації право власності
на новостворене майно та об'єкт
незавершеного будівництва не виникає
(стаття 331 ЦК).

В пункті 17 даного Пленуму зазначено, що
розглядаючи позови, пов'язані з правом
спільної власності, суди повинні
виходити з того, що відповідно до
статті 368 ЦК спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю. Спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно
(частина четверта статті 355 ЦК), тобто
діє презумпція спільної часткової
власності. Частки у праві спільної
часткової власності вважаються
рівними, якщо інше не встановлено за
домовленістю співвласників або
законом. Отже, якщо розмір часток у
такій власності не було визначено і
учасники спільної власності при
придбанні майна не виходили з рівності
їх часток, розмір частки кожного з них
визначається з урахуванням вкладу
кожного із співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.

Частка суб'єкта права спільної
сумісної власності визначається,
зокрема, при поділі майна, виділі
частки зі спільного майна, зверненні
стягнення на майно учасника спільної
власності за його боргами, відкритті
після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови №20 Пленуму
Верховного суду України від 22.12.1995 року
«Про судову практику у справах за
позовами про захист прав приватної
власності», якщо розмір часток у такій
власності не було визначено і учасники
спільної власності при надбанні майна
не виходили з рівності їх часток,
розмір частки кожного з них
визначається ступенем його участі
працею й коштами у створенні спільної
власності. Частка учасника спільної
сумісної власності визначається при
поділі майна, виділі частки з спільного
майна, зверненні стягнення на майно
учасника спільної власності за його
боргами, відкритті після нього
спадщини. Оскільки праця є основою
створення і примноження власності
громадян, розмір частки учасника
спільної сумісної власності
визначається ступенем його трудової
участі, якщо інше не випливає із
законодавства України.

Згідно вимог п.2.3. Інструкції щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна затвердженої Наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України №55 від 18.06.2007 року не
підлягають поділу об'єкти нерухомого
майна, до складу яких входять самочинно
збудовані (реконструйовані,
переплановані) об'єкти нерухомого
майна. Питання щодо поділу об'єктів
нерухомого майна може розглядатись
лише після визнання права власності на
них відповідно до закону.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України у справі №6-130
цс 13, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України
самочинним будівництвом є не тільки
новостворений об»єкт, а і об»єкт
нерухомості, який виник в результаті
реконструкції, капітального ремонту,
перебудови, надбудови уже існуючого
об»єкта, здійснених без одержаного
дозволу місцевих органів виконавчої
влади чи органів місцевого
самоврядування, розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, дозволу на
виконання будівельних робіт, наданого
органами архітектурно-будівельного
контролю, оскільки в результаті таких
дій об»єкт втрачає тотожність з тим, на
яки власником (власниками) отримано
право власності. Об»єкти нерухомого
майна, до складу яких входять самочинно
збудовані (реконструйовані,
переплановані) об»єкти не є об»єктами
права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а
тому не можуть бути предметом поділу
(виділу) згідно з нормами ст. ст. 364, 367 ЦК

Враховуючи, що до складу житлового
будинку будинку по АДРЕСА_1 входять
самочинно збудовані приміщення на які
не визнано (оформлено, зареєстровано)
право власності та збільшено таким
чином загальну площу по житловому
будинку, суд приходить до переконання
про неможливість поділу будинку до
визнання (оформлення, реєстрацію) права
власності на самочинно збудовані та
переобладнанні приміщення (будівлі).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ часток із
спільної сумісної власності -
відмовити у повному обсязі.

Судові витрати залишити по фактично
понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляцій скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кіровського
О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда