Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №283/1619/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької
Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості з орендної
плати,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 25 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з вищевказаним
позовом в якому, з урахуванням заяви
про збільшення позовних вимог від
07.04.2014 року, просив стягнути з
відповідачів в солідарному порядку на
свою користь заборгованість з орендної
плати нежитлового приміщення за
жовтень-грудень 2013 року та
січень-березень 2014 року в розмірі 34800,00
грн. В обґрунтування позову зазначив,
що 01 квітня 2011 року уклав з ОСОБА_3
договір оренди нежитлових приміщень,
розташованих за адресою : АДРЕСА_1, з
метою використання за цільовим
призначенням як закладу громадського
харчування. Відповідно до договору, за
користування цим майном
встановлювалась щомісячна орендна
плата в розмірі 5800 грн. Цього ж дня між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір
поруки з метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 за договором оренди,
за умовами якого ОСОБА_4 поручалась
перед ОСОБА_2 за виконання орендарем
зобов'язань, що виникли з договору
оренди нежитлових приміщень.
Враховуючи не виконання ОСОБА_3
договірних зобов'язань в частині
своєчасної опали за нежитлове
приміщення, просив стягнути в судовому
порядку з відповідачів вищевказану
суму орендної плати.

Рішенням Малинського районного суду
Житомирської області від 25 липня 2014
року позовні вимоги задоволені
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 34800,00 грн. заборгованості з
орендної плати за договором оренди
нежитлових приміщень від 01.04.2014 року та
на користь держави 348 грн. судових
витрат. В решті вимог відмовлено за
безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального і матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.3 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Згідно ч.1 ст.310 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 цього ж Кодексу
передбачено, що суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Із матеріалів цивільної справи
вбачається, що предметом судового
спору є правовідносини, які
ґрунтуються на договорі оренди від 01
квітня 2011 року нежитлового приміщення,
яке розташоване в приміщенні
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою : АДРЕСА_1,
укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (а.с.4-5).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 ГПК України
господарським судам підвідомчі справи
у спорах, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції не звернув належної уваги на
те, що спір між сторонами виник у
зв'язку із виконанням господарської
угоди, вирішення якого віднесено до
компетенції господарського суду.

Укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
договору поруки від 01.04.2011 року не
змінює предмету судового спору, який
ґрунтується на господарській угоді
виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст. 553 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Умовами п.1.1 даного договору поруки від
01.04.2011 року передбачено, що ОСОБА_4
(поручитель) поручається перед ОСОБА_2
(кредитором) за виконання обов'язків
ОСОБА_3 (боржником) за договором оренди
нежитлових приміщень від 01.04.2011р.,
укладеного між Кредитором та Боржником
у повному обсязі.

Згідно п.2.1 договору поруки відповідачі
відповідають солідарно за договором
перед позивачем.

Проте, зі змісту даного договору поруки
вбачається, що він був укладений між
фізичними особами : ОСОБА_6
(поручителем) та ОСОБА_2 (кредитором), а
не з фізичною особою-підприємцем, яким
за договором оренди являється кредитор
ОСОБА_2 Крім того, даний договір не
містить індивідуальних ознак, опису
нежитлового приміщення за договором
оренди. А тому стверджувати, що даний
договір поруки був укладений на
виконання фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 договору оренди нежитлового
приміщення, яке розташоване в
помешканні «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою :
АДРЕСА_1, немає.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність договору поруки у справі,
що розглядається. У зв'язку з чим
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення з поручителя ОСОБА_4 на
користь кредитора ОСОБА_2
заборгованості з орендної плати
нежитлового приміщення в розмірі 34800,00
грн. підлягає скасуванню, з ухваленням
нового про відмову в задоволенні
позову з вищевказаних підстав.

За таких обставин, враховуючи, що
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості з орендної
плати не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, постановлене
судове рішення в цій частині підлягає
скасуванню із закриттям провадження у
справі з підстав, встановлених ст. 310
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 25 липня 2014
року скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості з
орендної плати відмовити з інших
підстав.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
з орендної плати закрити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді