Дата документу 19.11.2014
Справа № 501/1072/14-ц
14.11.2014 р. Іллічівський міський суд
Одеської області в складі:
головуючого - судді Ледньової Т.В.
при секретарі - Пращук А.М.
представника позивача - ОСОБА_2,
відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
законного представника
неповнолітнього відповідача - ОСОБА_4,
третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Іллічівську Одеської
області справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє самостійно та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про вселення, усунення перешкод
у користуванні житловим приміщенням,
встановлення порядку користування
житловим будинком, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення,
11.03.2014 р. до Іллічівського міського суду
надійшов позов ОСОБА_1 (а.с.3-5). Під час
судового розгляду позивач
неодноразово уточнював свої позовні
вимоги (а.с. 75-77, 88-91), а відповідач ОСОБА_3
пред'явив зустрічний позов (а.с. 38-39).
ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в
редакції заяви на а.с. 89-91, просить:
- вселити ОСОБА_1 в будинок АДРЕСА_1,
13/25 часток якого належить ОСОБА_3 на
- визначити порядок користування,
виділивши ОСОБА_1 у користування
кімнату №1-3 площею 11,4 кв. м, виділивши
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у
користування кімнату №1-2 площею 15, 1 кв.
м, залишивши в загальному користуванні
приміщення за №№1-1, 1-4, V1, VП;
- зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 не чинити позивачу
перешкоди у користуванні
вищезазначеними приміщеннями,
забезпечивши до них вільний доступ та
надавши ключ від вхідних дверей
ОСОБА_3 підтримав зустрічний позов (а.с.
38-39), в якому просить виселити позивача
ОСОБА_1 із будинку АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.
Із позовної заяви на а.с. 88-91 та виступів
позивача та його представника в
судовому засіданні слідують наступні
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 та
заперечень на зустрічний позов:
Спірний будинок належить ОСОБА_3, який
є батьком позивача. Позивач є
зареєстрованим в будинку як член сім'ї ,
проживав в ньому з 1991 р. Однак після
одруження батька з ОСОБА_4 і вселення
її та двох синів ОСОБА_4 в цей будинок
виникли перешкоди в користуванні
будинком, т.я. батько позивача створив
нестерпні умови проживання, не пускав
до будинку, стверджуючи, що в будинку
буде проживати його нова сім'я, і
аналогічну позицію зайняла ОСОБА_4 і її
сини, зайнявши приміщення - кімнату
площею 11, 4 кв. м, в якій раніше проживав
позивач. Крім того, сторона позивача
просить відмовити у задоволенні
зустрічного позову, посилаючись на
його недоведеність і на те, що
конфлікти, які виникали були пов'язані
з наявністю перешкод позивачу у
користуванні житлом.
Із зустрічного позову на а.с. 38-39 та
виступу відповідача ОСОБА_3 в судовому
засіданні вбачається, що він просить
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
та задовольнити його зустрічний позов,
посилаючись на ті обставини, що він
просить виселити позивача з будинку,
належного йому на праві власності, на
підставі ст. ст. 116, 157 ЖК України з
урахуванням непроживання позивача у
будинку з квітня 2013 р. і постійного
порушення позивачем правил співжиття,
що унеможливлює спільне проживання.
Відповідач ОСОБА_4, яка діє самостійно
та в інтересах неповнолітнього сина
ОСОБА_7, не визнала позов ОСОБА_1 і
підтримала зустрічний позов за
обставинами, аналогічними викладеним
відповідачем ОСОБА_3
Відповідач ОСОБА_8 до суду не з'явився,
надавши заяви (а.с. 62, 94), в яких просив
розглянути справу у його відсутності,
задовольнивши зустрічний позов та
відмовивши у задоволенні позову ОСОБА_1
Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтримали
позов ОСОБА_1, просять відмовити у
задоволенні зустрічного позову,
посилаючись на ті обставини, що із-за
дій відповідача ОСОБА_3 ні вони, ні
позивач не можуть проживати у спірному
будинку, що у ОСОБА_1 немає іншого житла,
крім кімнати у будинку його батька
Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши надані
докази, суд приходить до висновку, що
встановлені слідуючі факти та
відповідні правовідносини.
Копія договору дарування від 28.03.1991 р.
(а.с. 6-7, 34-35) та копія техпаспорту (а.с. 8-13)
підтверджують, що відповідач ОСОБА_3 є
власником 13/25 часток будинку АДРЕСА_1,
які складаються в цілому з одного
жилого будинку загальною площею 45, 6 кв.
м (коридор площею 4, 7 кв. м., житлова
кімната - 15, 1 кв. м, житлова кімната - 11, 4
кв. м, кухня - 6 кв. м, веранда - 4, 4 кв. м,
санвузол - 2 кв. м) та господарчих споруд
«Б, Г» - літні кухня, «В» - уборна, «Д» -
гараж, «Е» - навіс, №1-3 - спорудження.
Із доказів на а.с. 14, 15, 36, 37, 63-66, 81-82
слідує, що у вищевказаному будинку
зареєстровані власник - відповідач
ОСОБА_3 та члени його сім'ї, а саме: син -
позивач ОСОБА_1 з 03.11.1993 р., донька
дружина ОСОБА_9 (шлюб з якою розірвано
29.04.2009 р.), дружина ОСОБА_4 (шлюб з якою
укладено 29.06.2013 р.) та сини ОСОБА_4:
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,
Сторони та треті особи визнали, що з 2004,
2006 р.р. ОСОБА_5, ОСОБА_6 не проживають у
вказаному будинку. При цьому треті
особи послались на те, що мешкають в
квартирі за договором найму, т.я.
склались складні стосунки з ОСОБА_3 і
проживати разом було неможливо, однак
позивач не мав матеріальної можливості
орендувати житло і на протязі 2003-2013 р.р.
проживав у будинку з батьком до
виникнення перешкод у користуванні
будинком з боку відповідачів, які
фактично не пускають його до будинку.
У підтвердження зустрічного позову
ОСОБА_3 надав тільки копію листа
Іллічівського МВ ГУМВС України в
Одеській області від 13.02.2014 р. (а.с. 40). Із
вказаного листа вбачається, що 11.06.2013 р.
відповідач ОСОБА_3 звернувся з заявою
про систематичні порушення правил
спільного проживання з боку ОСОБА_1 і
за результатами перевірки з позивачем
ОСОБА_1 було проведено профілактичну
бесіду з приводу недопущення у
подальшому порушень правил спільного
проживання за адресою: АДРЕСА_1.
Суд вважає, що у задоволенні
зустрічного позову про виселення без
надання іншого жилого приміщення з
підстав ст. ст. 116, 157 ЖК України слід
відмовити за безпідставністю та
недоведеністю вимог.
За змістом ст.116 ч.1 ЖК України, якщо
наймач або члени його сім'ї
систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі, а
заходи попередження і громадського
впливу виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу
зацікавлених у цьому осіб здійснюється
без надання іншого жилого приміщення.
При вирішенні справ про виселення на
підставі ст.116 ЖК України осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі, слід виходити з того, що при
триваючій антигромадській поведінці
виселення винного може статися при
повторному порушенні, якщо раніше
вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних
результатів. Зокрема, маються на увазі
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
мешканців будинку чи членів ЖБК,
трудових колективів, товариськими
судами і іншими громадськими
організаціями за місцем роботи або
проживання відповідача (п.17 постанови
Пленуму Верховного Суду України ч.2 від
12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового Кодексу України).
Відповідач ОСОБА_1 не надав суду
належних і допустимих доказів на
підтвердження того, що відносно
позивача застосовувалися заходи
попередження компетентними органами, а
також заходи громадського впливу за
місцем роботи або місцем проживання
відповідача з тих підстав, що вони
порушують правила співжиття, роблять
неможливим для позивача і інших осіб
проживання з ними у спірному
житловому приміщенні і були допущені
повторні порушення після цих заходів.
Таким чином, відсутні підстави для
застосування до позивача норм,
встановлених ч.1 ст.116 та ст.157 ЖК
України. Крім того, суд бере до уваги те,
що сторони та треті особи визнали, що
письмових угод про порядок
користування спірним приміщенням, в
т.ч. про розмір участі у витратах по
утриманню будинку, придомової
території, проведенню ремонту, не
укладали, тоді як згідно ч.1 ст.156 ЖК
України члени сім'ї власника житла -
будинку ( квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.
Згідно ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, у будинку
(квартирі), що йому належать,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
Відповідно до ст. 64 ЖК України до
членів сім'ї власника житла належать
дружина (чоловік), їх діти і батьки.
Із частини 4 ст. 156 ЖК України слідує, що
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє членів сім'ї власника житла
права користування займаним
приміщенням, а у разі відсутності угоди
між власником і колишнім членом його
сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
ст. 162 ЖК України (укладення угоди про
плату за користування житлом і за
комунальні послуги).
Питання укладення договору найму
жилого приміщення, що належить
громадянинові, припинення дії
вказаного договору урегульовані ст.ст.
158, 159, 168 ЖК України.
Оскільки сторони визнали, що з червня
2013 р. позивач не проживає у спірному
будинку із-за створення відповідачем
ОСОБА_3 нової сім'ї, вселення його
дружини і синів дружини до будинку,
виникнення спору щодо права позивача
на подальше користування будинком, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
вселення та усунення перешкод у
користуванні є обґрунтованими,
доведеними та підлягають частковому
задоволенню. При цьому суд бере до
уваги, що питання доступу до будинку та
надання ключа є питаннями, які
вирішуються при виконанні рішення про
Позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення
порядку користування житловим
будинком не відповідає вищевказаним
правовим нормам (ст. 405 ЦК України, ст.
ст. 156, 162 ЖК України) з урахуванням того,
що була відсутня письмова угода з
власником з вказівкою на предмет
договору (житлову кімнату 11,4 кв. м.). При
цьому суд бере до уваги і зміну складу
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.64, 116, 156-159, 162, 168, 169 ЖК України, ст.
405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215
ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Вселити ОСОБА_1 в будинок АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні вказаним будинком.
У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 та у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Повний текст рішення виготовлено 19.11.2014
р.

Суддя