У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу

01 жовтня 2014 року суддя Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області,
ОСОБА_1 розглянувши заяву Комунального
підприємства Слов’янської міської
ради «Словміськводоканал» до ОСОБА_2
про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за спожиті
послуги, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов’янського міськрайонного суду
Донецької області звернувся заявник КО
«Словміськводоканал» з заявою до
ОСОБА_2 про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за спожиті
послуги.

Вивчивши заяву про видачу судового
наказу, з урахуванням доданих до неї
документів, вважаю, що необхідно
відмовити у прийнятті заяви про видачу
судового наказу враховуючи наступне.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №14 від 23 грудня 2011 року „Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження”
вбачається, у разі якщо заявлено вимогу
про стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні, телекомунікаційні
послуги, послуги телебачення та
радіомовлення (пункт 3 частини першої
статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути
видано за наявності відповідних
договорів про надання таких послуг,
інших письмових доказів, що
підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має обґрунтувати свої вимоги
та додати документи, що вказують на
правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги.

Також, Постанова Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року „Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження”
орієнтує суди, що наявність спору про
право (пункт 2 частини третьої статті 100
ЦПК), яке є підставою для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність
суб’єктивного права у заявника;
документів, що підтверджують порушення
суб’єктивного права або документів, що
підтверджують виникнення права вимоги.
Крім того, мають ураховуватися
обставини, якщо із доданих документів
вбачається, що боржник заперечує, не
визнає або оспорює свій обов’язок
перед заявником (кредитором); із
доданих документів вбачається пропуск
позовної давності. Така вимога може
бути вирішена лише у позовному
провадженні (частина третя статті 267
Цивільного кодексу України).

Відповідно до заяви КП
«Словміськводоканал» та розрахунку
суми боргу, заявник ставить питання про
стягнення з боржників суми боргу у
розмірі 814 грн. 83 коп. Так, з розрахунку
вбачається, що заборгованість за
боржником значиться з 01 квітня 2009 року.

Разом з тим загальна позовна давність,
передбачена ст. 257 ЦК України,
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України,
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

З урахуванням наведеного у прийнятті
заяви про видачу судового наказу слід
відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись
ч. 3 ст. 100, ч.2 ст. 101 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті заяви
Комунального підприємства
Слов’янської міської ради
«Словміськводоканал» до ОСОБА_2 про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості за спожиті послуги.

Роз’яснити заявнику про його право на
звернення до суду з тими самими
вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

ОСОБА_1