Ухвала

іменем україни

10 грудня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
«Хрещатик», Комунального підприємства
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю,
Головного управління юстиції у м.
Києві, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44,
ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48,
ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52,
ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56,
ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60,
ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64,
ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68,
ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72,
ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76,
ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80,
ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84,
ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88,
ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92,
ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96,
ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100,
ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, товариство з
обмеженою відповідальністю «ОСОБА_104
Плюс» про визнання права власності та
зобов'язання вчинити дії та позовом
ОСОБА_90 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства «Хрещатик» про визнання
недійсним інвестиційного контракту,
зобов'язання вчинити дії та
відшкодування збитків, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 і ОСОБА_4, які діють
через представника ОСОБА_105, на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
12 березня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що їм на праві
власності у рівних частках належить
квартира АДРЕСА_1. 20 жовтня 2000 року між
ОСОБА_4 та державною адміністрацією
Старокиївського району м. Києва
укладено інвестиційний контракт № 214
про переобладнання горища житлового
будинку АДРЕСА_1. Після підписання
вказаного контракту позивачі протягом
2001-2002 років за рахунок власних коштів
здійснили роботи по реконструкції
горища, однак після завершення цих
робіт не мали можливості оформити
право власності на реконструйоване
горищне приміщення у зв'язку з тим, що
організації, які надавали дозвіл на
реконструкцію, на той час вже не
існували. Посилаючись на те, що вони
добросовісно заволоділи і
користувались вказаним майном,
позивачі просили суд у порядку
набувальної давності визнати за ними
право власності на реконструйоване
горищне приміщення над квартирою
АДРЕСА_1 площею 57,6 кв.м і вважати
квартирою загальною площею 141,5 кв.м,
зобов'язати Печерську РДА у м. Києві і
КП УЖГ «Хрещатик» прийняти в
експлуатацію дане приміщення та
зобов'язати КМБТІ зареєструвати право
власності на зазначене приміщення.

Заперечуючи проти задоволення
вказаних вимог, ОСОБА_90 подала до суду
зустрічний позов, в обґрунтування
якого зазначила, що відповідачі
здійснили реконструкцію горища з
переплануванням квартири АДРЕСА_1 з
порушенням норм та правил без згоди
співвласників будинку. Крім того
зазначила, що 17 листопада 1997 року
розпорядженням Старокиївської
районної у м. Києві державної
адміністрації № 479 їй надано у
користування горищне приміщення
площею 130,0 кв. м, яке знаходиться над
квартирою АДРЕСА_1. Разом з тим, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 незаконно, самовільно та без
згоди позивачки забудували 57,5 кв. м
наданого їй в оренду горищного
приміщення. Також зазначила, що ОСОБА_106
всупереч умовам інвестиційного
контракту про переобладнання горища
житлового будинку від 20 жовтня 2000
року здійснила переобладнання
горищного приміщення площею 136 кв. м
замість 32 кв. м, наданих їй в оренду.
Посилаючись на те, що відповідачі
порушують її права, просила суд
задовольнити заявлені вимоги.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 12 березня 2013 року в
задоволенні позовів відмовлено.

В апеляційному порядку справа
розглядалась неодноразово.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
24 вересня 2014 року рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просять вказані судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, вірно
виходив із того, що інвестиційний
контракт від 20 жовтня 2000 року було
укладено на переобладнання горища
житлового будинку на мансардний поверх
у межах площі 32, 0 кв. м, проте
переобладнання горища відбулось з
порушенням умов контракту та без
відповідних на це дозволів, усупереч
вимогам закону «Про приватизацію
державного житлового фону» без
узгодження з мешканцями будинку,
унаслідок незаконного переобладнання
площа приміщення збільшилось до 57,6 кв.
м, крім того, вказане приміщення
передавалось позивачам за первісним
позовом на умовах оренди, та підстав
для визнання за ними права власності на
вказане приміщення у порядку
набувальної давності та як на
новостворене майно немає.

Наведені у касаційних скаргах доводи
висновків суду не спростовують.

Таким чином, оскаржувані судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому їх необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 12 березня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукА.В. МаляренкоТ.О. Писана