АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Кусяк М.Д.

з участю: Семенко Є.В. - представника
Департаменту соціального захисту
населення Чернівецької обласної
державної адміністрації, ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Департаменту соціального захисту
населення Чернівецької обласної
державної адміністрації на рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 20 жовтня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Департаменту соціального захисту
населення Чернівецької обласної
державної адміністрації про
скасування наказу про дисциплінарне
стягнення, -

встановила:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовом про скасування наказу про
дисциплінарне стягнення.

Зазначив, що наказом начальника
управління праці та соціального
захисту населення Чернівецької ОДА від
30.11.1999 р. № 66-К його призначено на посаду
директора Буковинського Центру
соціальної, професійної та медичної
реабілітації інвалідів і до
теперішнього часу він продовжує
працювати на цій посаді. До категорії
державних службовців не відноситься.

Наказом директора Департаменту
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації від 14 серпня 2014 року №
79-К, йому оголошено догану і позбавлено
премії та надбавки на час дії
дисциплінарного стягнення за
неналежне виконання службових
обов'язків, що виразилось у тому, що 26
грудня 2013 року «Буковинським
міжрегіональним центром професійної
реабілітації інвалідів» безпідставно
було подано в органи Державного
казначейства платіжні документи на
проведення оплати за виконані роботи
по проведенню поточного ремонту
окремих приміщень Центру

№ 22-ц/794/1597/14 Головуючий у 1
інстанції Галичанський О.І.

Категорія 53
Доповідач Перепелюк Л.М

реабілітації інвалідів.

Вважав, що вказаний наказ про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності видано незаконно і
несправедливо з наступних підстав.

12 серпня 2014 року на вимогу директора
Департаменту соціального захисту
населення Чернівецької ОДА ОСОБА_4 він
написав пояснення до довідки про
результати перевірки, яку було
проведено за наказом ОСОБА_4 05.08.2014р. у
Центрі реабілітації інвалідів.

З 13 по 21 серпня 2014 року перебував на
лікуванні у денному стаціонарі
Чернівецького обласного клінічного
кардіологічного диспансеру.

Посилався на те, що оскаржуваний ним
наказ виданий з порушенням
законодавства про працю України,
оскільки його видано під час його
(позивача) тимчасової
непрацездатності. Крім того у наказі
від 14 серпня 2014 року № 79-К зазначено, що
підставою притягнення до
дисциплінарної відповідальності є
довідка від 05.08.2014р. та його пояснення
від 12.08.2014р., хоча його пояснення
директором Департаменту соціального
захисту населення Чернівецької ОДА не
було взято до уваги. Якщо ж брати до
уваги зміст довідки від 05.08.2014р. про
наслідки перевірки у Центрі
реабілітації інвалідів, то суть
неналежного виконання ним службових
обов'язків полягає в тому, що 26 грудня
2013 року в органи Державного
казначейства були подані і
зареєстровані платіжні документи на
проведення оплати за виконані роботи
по проведенню поточного ремонту
коридору другого поверху загального
користування приміщення Центру
реабілітації інвалідів на загальну
суму 18743,27 грн., але фактично ремонт було
проведено тільки у липні 2014 року, що є
порушенням з його боку вимог ст. 49
Бюджетного кодексу України.

Не погоджуючись з таким висновком
відповідача про оголошення йому догани
за неналежне виконання своїх службових
обов'язків, позивач зазначає, що якщо
він 26 грудня 2013 року і вчинив
дисциплінарний проступок, то з моменту
його вчинення до видання наказу про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності минуло майже 8
місяців, а це є грубим порушенням
трудового законодавства.

Вважав, що оскаржуваний наказ є
способом психологічного тиску на нього
та упередженого і необ'єктивного
ставлення до нього з боку директора
Департаменту соціального захисту
населення Чернівецької ОДА ОСОБА_4 за
його відмову написання заяви про
звільнення з роботи за власним
бажанням.

Просив суд скасувати наказ директора
Департаменту соціального захисту
населення Чернівецької ОДА ОСОБА_4 від
14 серпня 2014 року №79-К про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 20 жовтня 2014 року
позовні вимоги задоволено.

Скасовано наказ директора
Департаменту соціального захисту
населення Чернівецької обласної
державної адміністрації ОСОБА_4 від 14
серпня 2014 року № 79-К про притягнення
ОСОБА_2 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді оголошення
догани.

На рішення суду Департамент
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 20 жовтня 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_2

Вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
неправильно встановлено обставини
справи, судом першої інстанції
порушено норми процесуального та
матеріального права.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
Департаменту соціального захисту
населення Чернівецької обласної
державної адміністрації підлягає
відхиленню.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 до Департаменту
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації про скасування наказу
про дисциплінарне стягнення.

Зазначений висновок суду ґрунтується
на нормах матеріального права та на
підставі поданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Згідно ч. 3 ст. 149 КЗпПУ при обранні виду
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 порушив
вимоги статті 49 Бюджетного Кодексу
України, подавши і зареєструвавши 26
грудня 2013 року в органи Державного
казначейства платіжні документи на
проведення оплати за виконані роботи
по проведенню поточного ремонту
коридору другого поверху загального
користування Буковинського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів на суму 18743
гривні 27 копійок, згідно акту № 4 по
проведенню поточного ремонту коридору
другого поверху загального
користування Буковинського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів. Фактично ці
роботи у грудні 2013 року на проводились,
а були виконані лише у липні 2014 року.

Довідкою про результати проведеної
перевірки зазначено, що подачею 26.12.2013
року до органів Державного
казначейства платіжних документів
щодо проведення ремонту, про який
зазначалося вище, була створена
незаконна кредиторська заборгованість
в сумі 18743 гривні 27 копійок.

Матеріалами, поданими представником
відповідача не підтверджено факту
настання негативних наслідків і
заподіяння шкоди діями позивача щодо
подачі 26.12.2013 року в органи Державного
казначейства платіжних документів на
проведення оплати за роботу по
виконанню поточного ремонту коридору
другого поверху загального
користування Буковинського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів. Як встановлено
в судовому засіданні, згодом ці роботи
були виконані.

Рішення судом першої інстанції
ухвалено на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилались як на підставу своїх вимог і
заперечень, детально проаналізовані
всі посилання на підтвердження вимог
позову і наведені переконливі мотиви
щодо їх спростування.

Навіть, якщо в діях позивача були
ознаки порушення бюджетного
законодавства, яке сталося 26 грудня 2013
року, відповідачем було пропущено
строк для застосування
дисциплінарного стягнення,
передбачений ч.2 ст. 148 КЗпПУ, відповідно
до якої дисциплінарне стягнення не
може бути накладене пізніше шести
місяців з дня вчинення проступку.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що на час винесення оскаржуваного
наказу минуло більше семи місяців від
дня подачі позивачем платіжних
документів до казначейства.

Що стосується доводів апеляційної
скарги щодо порушенням судом норм
процесуального права, що призвели до
неможливості правового обґрунтування
незаконності позовних вимог, надання
доказів, а в цілому до незаконного
рішення суду, то колегія суддів
вважає, що вони є необґрунтованими,
висновків суду не спростовують, а
тому не можуть бути прийняті до
уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що
висновок суду про сплин
шестимісячного терміну для
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_2 не відповідає
фактичним обставинам справи,
спростовуються наведеними вище
матеріалами справи та дослідженими
судом першої інстанції доказами.

Зокрема, згідно наказу №79-К від 14.08.2014
року (а.с.7) ОСОБА_2 притягнений до
дисциплінарної відповідальності за
неналежне виконання ним службових
обов'язків, наведених у довідці від
05.08.2014 р. (а.с.8,9), згідно якої комісія
прийшла до висновку, що з вини
посадових осіб допущено порушення ст.
121 Бюджетного кодексу України у зв'язку
з тим, що у 2013 р. створена незаконна
кредиторська заборгованість у сумі
18743,27 грн.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів.
Докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України,
апелянт не надав суду належні та
допустимі докази на спростування
висновків суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків місцевого суду також не
спростовують і не містять посилань на
такі порушення, які б слугували
підставою для зміни чи скасування
рішення суду.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що суд першої інстанції повно
дослідив представлені докази,
встановив всі обставини, правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для зміни чи скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Департаменту
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 20 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: