інстанції - Хитров Б. В.Номер
провадження 22-ц/788/2310/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Суми

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 17 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання
ім.М.В.Фрунзе», відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Суми про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 17 листопада 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_33750 грн.
на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Суми на користь
ОСОБА_3 2250 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ВВД Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Суми,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати зазначене рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову позивача до Фонду.

При цьому доводить, що позивачем не
надано належних доказів, які б
підтверджували заподіяння йому
моральної шкоди.

Вказує, що Фонд належним чином виконує
всі покладені на нього обов'язки
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та своєчасно і в
повному обсязі надає ОСОБА_3 соціальні
послуги та здійснює страхові виплати,
що передбачені ст.21, 34 Закону за умови
визначення такої потреби органами
МСЕК, тобто потерпілий соціально
захищений - насамперед з боку Фонду.

Крім того зазначає, що судом
безпідставно не застосовано до спірних
правовідносин строк позовної давності.

Публічне акціонерне товариство
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання
ім.М.В.Фрунзе» належним чином
повідомлене про час і місце судового
засідання, проте своїм процесуальним
правом на участь у ньому не
скористалося, його неявка не є
перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Суми - Стовбир
В.А., який підтримав доводи апеляційної
скарги, представника позивача - ОСОБА_5,
який заперечував проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що у
зв'язку з погіршенням стану здоров'я
внаслідок професійного захворювання,
втрати нормальних життєвих зв'язків,
які вимагають додаткових зусиль для
організації життя, ОСОБА_3 заподіяна
моральна шкода, на відшкодування якої
визначена сума у 6000 грн., яка підлягає
стягненню з ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» у розмірі 2250 грн., а з ВВД
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
м.Суми у розмірі 3750 грн.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, оскільки суд дійшов цих
висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 27 грудня 1971 року по 27 квітня 1983 року та
21 січня 1988 року по 30 червня 2010 року
ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах
з ПАТ «Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе».

30 червня 2010 року позивача було
звільнено за власним бажанням у зв'язку
з виходом на пенсію за віком на
пільгових умовах.

24 березня 2004 року о 10 год. 30 хв. при
виконанні трудових обов'язків з
позивачем стався нещасний випадок, а 01
червня 2004 року було складено акт про
нещасний випадок на виробництві №94.

Також судом встановлено, що згідно
довідки лікувально-профілактичного
закладу позивачу встановлено діагноз:
відкритий перелом 1-го пальця правої
кисті зі зміщенням.

Згідно акту розслідування хронічного
професійного захворювання №50 від 27
вересня 2012 року ОСОБА_3 встановлено
такі професійні захворювання: Хронічна
двостороння сенсневральна
приглухуватість зі значним ступенем
зниження слуху 4 ст. професійного
характеру від довготривалої дії
виробничого шуму. Пост травматичний
анкілоз 1-го п'ястно-фалангового
суглобу, згинально-розгинальна
контрактура 1-го пальця. Переартрит
міжфалангового суглоба 1-го пальця
правої кисті. Основний діагноз.
Атеросклеротичний кардіосклероз СН0
РОХП з переважним порушенням
попереково-крижового відділу хребта з
м'язово-тонічним і алгічним синдромами.
Початкова вікова катаракта обох очей.
Супутній діагноз.

Згідно висновку МСЕК від 24 червня 2004
року, ступінь втрати працездатності у
ОСОБА_3 становить 15%, а згідно висновку
МСЕК від 26 жовтня 2012 року ступінь
втрати працездатності у позивача
становить 40%.

У той час, як відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №4 «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до ст.237-1 КЗпП України за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Отже, є помилковими доводи апеляційної
скарги щодо відсутності підстав
відшкодування моральної шкоди,
оскільки місцевим судом встановлено,
що позивач, у зв'язку з професійним
захворюванням, втратою професійної
працездатності на 40% змушений вживати
додаткові зусилля для організації
свого життя, що спричиняє йому моральні
страждання, на відшкодування яких
судом обґрунтовано, з врахуванням
принципу розумності й справедливості,
визначено суму 6000 грн.

Посилання у апеляційній скарзі на
недотримання позивачем строків
звернення до суду за захистом
порушеного права також не спростовують
висновків суду з цих питань, оскільки
відповідно до п.3 ч.1 ст.268 цього Кодексу
на вимоги про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, позовна давність
не поширюється.

Оскільки лише з 20 березня 2007 року
втратила чинність ст.34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яка передбачала
обов'язок Фонду відшкодувати у період
дій цієї норми завдану втратою
професійної працездатності моральну
шкоду працівникові, то суд першої
інстанції обґрунтовано поклав її
відшкодування на цей орган у частині
втрати позивачем працездатності на 15%
згідно висновку МСЕК від 24 червня 2004
року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для скасування рішення,
ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Суми
відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 17 листопада 2014 року у даній
справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді - (підписи)

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду Сумської
області
М.В.Гагін