У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко
О.І., Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Житлово-будівельного кооперативу
«Марін-Білдер» про визнання недійсним
рішення про виключення з членів
кооперативу,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою
представником ОСОБА_4, на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 3 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 16 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до
Житлово-будівельного кооперативу
«Марін-Білдер» (далі - ЖБК
«Марін-Білдер») про визнання недійсним
рішення про виключення з членів
кооперативу.

На обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідно до протоколу
правління ЖБК «Марін-Білдер» від 7
квітня 2006 року

ОСОБА_3 було прийнято у члени ЖБК
«Марін-Білдер» та за ним було
закріплено дві земельні ділянки під №
№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1. У
подальшому за позивачем були
закріплені інші земельні ділянки № №
НОМЕР_3 та НОМЕР_4 по АДРЕСА_1.
Протоколами правління ЖБК
«Марін-Білдер» від 8 вересня 2006 року №
№ 08/09-1/1 та 08/09-1/2 було затверджено
проекти будівництва житлових будинків
для позивача, встановлені загальні
розміри пайових і цільових внесків та
графік їх внесення. Позивач належним
чином виконував свої обов'язки члена
кооперативу, своєчасно сплачував
відповідачу пайові та цільові внески.
Однак рішенням правління ЖБК
«Марін-Білдер» від 25 липня 2013 року
ОСОБА_3 було виключено з членів
кооперативу у зв'язку з систематичним
невнесенням цільових і пайових
внесків. Тому позивач просив визнати
недійсним рішення про виключення з
членів кооперативу.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від

3 червня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до Житлово-будівельного
кооперативу «Марін-Білдер» про
визнання недійсним рішення про
виключення з членів кооперативу
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 16 липня 2014 року рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 3 червня

2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані
судові рішення та направити справу на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судами
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив із
того, що на час виключення позивача з
членів кооперативу він дійсно порушив
графік оплати цільових і пайових
внесків та мав заборгованість з їх
сплати, а тому існували підстави для
виключення позивача з членів
кооперативу.

Проте погодитися з такими висновками
судів попередніх інстанцій не можна,
оскільки останні зроблені із неповним
з'ясуванням обставин справи та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що зазначеним вимогам рішення
судів попередніх інстанцій не
відповідають із наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням правління ЖБК
«Марін-Білдер» від 7 квітня 2006 року
позивача було прийнято у члени
кооперативу та за ним було закріплено
дві земельні ділянки під

№ № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1. У
подальшому за позивачем були
закріплені інші земельні ділянки під №
№ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 по АДРЕСА_1.

Протоколами правління ЖБК
«Марін-Білдер» від 8 вересня 2006 року №
№ 08/09-1/1 та 08/09-1/2 було затверджено
проекти будівництва житлових будинків
для позивача, встановлені загальні
розміри його пайових і цільових
внесків у розмірі еквівалента 208 766 та 186
089 дол. США, а також затверджені графіки
їх внесення позивачем.

Рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер»
від 25 липня 2013 року позивача було
виключено з членів кооперативу на
підставі п. п. 6.3, 8.12 Статуту та ст. 13
Закону України «Про кооперацію» у
зв'язку з систематичним невнесенням
ним цільових та пайових внесків.
Відповідно до протоколу засідання
правління ЖБК «Марін-Білдер» від 25
липня 2013 року рішення про виключення
позивача з членів кооперативу ухвалено
правочинним складом правління
одностайно.

Згідно з розрахунком сум грошових
зобов'язань за внесками

ОСОБА_3 перед ЖБК «Марін-Білдер»
позивачем внесені наступні платежі: 7
квітня 2006 року вступний внесок в
розмірі 5 000 дол. США; цільові внески: 13
вересня 2006 року - 65 847 дол. США; 4 травня

2007 року - 4 000 дол. США; 7 серпня 2008 року - 13
000 дол. США. Всього станом на 25 липня 2013
року позивачем внесено 82 847 дол. США та
заборгованість на момент його
виключення з членів ЖБК «Марін-Білдер»
становить 42 465 дол. США (а. с. 93).

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про
кооперацію» передбачено, що статут
кооперативу є правовим документом, що
регулює його діяльність.

Відповідно до п. 6.3 ст. 6 Статуту ЖБК
«Марін-Білдер» виключення з членів
кооперативу здійснюється за рішенням
правління кооперативу, якщо за нього
проголосувала більше ніж половина
присутніх членів правління у випадку:
не сплати цільових або (та) пайових
внесків, або порушення графіку оплати
цільових або (та) пайових внесків; не
сплати членських внесків у термін
більш ніж два місяця; здійснення членом
кооперативу діяльності, що суперечить
статуту.

Згідно з п. 8.1 ст. 8 Статуту вищим органом
управління кооперативу є загальні
збори членів кооперативу.

Пунктом 8.2 ст. 8 Статуту передбачено
компетенцію загальних зборів членів
кооперативу, а саме: затвердження
рішень правління або голови правління
про прийняття нових членів та
припинення членства. Крім того,
визначено, що загальні збори можуть
передавати частину своїх повноважень
правлінню кооперативу.

З огляду на викладене колегія суддів
суду касаційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції на порушення
вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не
з'ясував в повній мірі обставини по
справі та не надав належної оцінки
доводам сторін. Не звернув уваги на
надані позивачем квитанції про сплату
внесків, не встановив суму за
укладеними договорами, тому що вона
неодноразово змінювалась, не перевірив
суми коштів сплачених позивачем, не
звернув увагу та не перевірив доводів
сторін щодо внесення коштів матір'ю
позивача - ОСОБА_5, не з'ясував куди були
зараховані ці кошти.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку, всупереч вимогам ст. 303 ЦПК
України на зазначені положення закону
та обставини справи уваги не звернув,
не перевірив законність ухваленого
рішення та не усунув у межах своїх
повноважень допущених судом першої
інстанції недоліків.

Допущені судами попередніх інстанцій
порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 3
червня 2014 року та ухвала апеляційного
суду Одеської області від 16 липня 2014
року підлягають скасуванню із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_4, задовольнити
частково.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 3 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 16 липня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко В.І. Журавель