Справа № 313/1613/14-ц
Провадження № 2/313/385/2014
Веселівський районний суд
Головуючого судді:
Представника позивача :
Представника відповідача:
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань
Веселівського районного суду, цивільну
справу за позовом: ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики та
ОСОБА_3 звернувся до Веселівського
районного суду Запорізької області з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу
за договором позики, в якому вказує
12 жовтня 2012 року ОСОБА_3, надано в борг
ОСОБА_4 кошти в сумі 4400 доларів США.
Зазначені гроші в сумі 4400 доларів США
ним були передані відповідачу готівкою
в борг за усною домовленістю строком на
один рік. Надаючи зазначені гроші в
борг ОСОБА_4, останній власноручно
написав розписку про те, що отримав в
борг від ОСОБА_3 гроші в сумі
еквівалентній 4400 доларів США, що на час
звернення до суду, тобто станом на
29.09.2014 рік, становить по курсу
Національного Банку України 56 795, 97
гривень. Дану розписку ОСОБА_4 передав
ОСОБА_3 добровільно, оригінал якої
перебуває у нього до теперішнього часу.
Отже, написання власноручно
відповідачем розписки підтверджує
факт отримання останнім у ОСОБА_3 в борг
грошей в сумі 4400 доларів США, що
становить 56 795,97 гривень, без врахування
процентів та суми комісій. Таким чином,
між позивачем та відповідачем виникли
правовідносини позики з усіма
наслідками відповідно до цивільного
законодавства. Проте, відповідач свої
зобов'язання не виконав та до
теперішнього часу не повернув
позивачеві всі отримані в борг гроші.
Крім того, ОСОБА_4 під будь-яким
приводом ухиляється від виконання
свого зобов'язання та уникає зустрічей
щодо вирішення у позасудовому порядку
даного питання. 3 метою врегулювання
даного спору в позасудовому порядку
ОСОБА_3 у вересні місяці поточного року
направив лист, в якому він прохає
повернути відповідача суму боргу
отриману до договору позички і
попереджає про те, що у разі не
повернення боргу він вимушений буде
звернутися до суду. Однак, на даний лист
ОСОБА_4 не відреагував та до
теперішнього часу не повернув борг.
Відповідно до повідомлення від 29.09.2014
року Національного Банку України,
станом на 29.09.2014 рік, тобто на час
звернення до суду з позовною заявою, 100
доларів США становить - 1290,8176 грн., з них:
-1 долар США становить 12, 908176 грн.
- 4400 доларів США, які надано в борг х
12,908176 грн. (ціна 1 долару) = 56 795, 9744 грн. = 56
Таким чином, ОСОБА_4 повинен повернути
позивачеві гроші в сумі 56 795, 97 грн., які
У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 ухиляється
від виконання зобов'язання - повернення
позивачу на його вимогу боргу, то
позивач позбавлений права
використовувати свої гроші на власний
розсуд. Крім того, саме з вини
відповідача ОСОБА_3 змушений
звернутися до суду для примусового
стягнення боргу і понести ще затрати на
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору. Враховуючи його скрутне
матеріальне становище, та те, що він є
безробітним, та не має постійного
доходу, та враховуючи вину відповідача
щодо невиконання зобов'язань перед
позивачем, ОСОБА_3 вважає за необхідне
покласти саме на відповідача сплату
судового збору за розгляд даної справи.
Позивач 24.11.2014 року до Веселівського
районного суду Запорізької області
подав уточнену позовну заяву, в якій
вказує, що на час звернення до суду з
позовною заявою, сума боргу
відповідачем перед позивачем складала
56 795,97 грн., так як відповідно до
повідомлення від 29.09.2014 року
Національного Банку України, станом на
29.09.2014 рік, тобто на час звернення до
суду з позовною заявою, 100 доларів США
становить - 1290,8176 грн., з них:
Але, під час розгляду справи по суті
виникла потреба у зміні суми
стягуваного боргу за вказаною позовною
заявою, так як на час розгляду справи по
суті відбулось збільшення офіційного
курсу гривні до іноземної валюти. А
саме: відповідно до повідомлення від
24.11.2014 року Національного Банку
України, станом на 24.11.2014 рік, тобто на
час розгляду справи по суті, 100 доларів
США становить - 1506,0794 грн., з них:
Отже, з моменту пред'явлення позовної
заяви на час її розгляду відбулось
збільшення суми стягуваної за
договором позики з 56 795. 97 грн. на 66 267,50
грн., тобто на 9 471 грн. 53 коп. За
первісним позовом ним сплачено судовий
збір в сумі 568 грн., а отже доплата
судового збору з урахуванням
збільшення суми стягненого боргу
становить - 95 грн. Таким чином. ОСОБА_4
повинен повернути позивачеві гроші в
сумі 66 267,50 грн., які отримав в борг.
Позивач важає, що відповідачем
спричинено йому моральну шкоду, яку він
оцінює у сумі 30 000 гривень у зв'язку з
тим, що в результаті протиправних дій
останнього, позивач вимушений був
останні два роки прохати відповідача
повернути йому борг. ОСОБА_3
неодноразово звертався до відповідача
з метою повернення йому боргу, але
останній на його вимоги не реагував та
не реагує, при цьому вдавав та вдає на
те, що він начеб - то позивачу нічого не
винен. Позивач багато разів
телефонував на телефон відповідача,
але останній на його дзвінки не
відповідав та уникав взагалі з ним
зустрічей для вирішення питання у
позасудовому порядку, що також
викликало у позивача обурення та
вплинуло на його стан здоров'я. Через
те, що відповідач своєчасно позивачеві
не повернув борг, тобто гроші, які
ОСОБА_3 взяв для нього у іншої особи, він
вимушений був взяти гроші під проценти
з тієї метою щоб погасити борг перед
іншої особою. Через неправомірні дії
відповідача він повинен сплачувати
зайві кошти, а саме проценти. Усі
протиправні дії відповідача вплинули
на стан здоров'я позивача. Також у
зв'язку з тим, що відповідач ухилявся
від виконання свого обов'язку по
поверненню позивачу боргу, і не бажав
наміру вирішити дане питання у
позасудовому порядку, то ОСОБА_3
вимушений був звернутися до суду з
позовною заявою, що також потребувало
додаткових затрат, як на сплату
судового збору, так і на витрати,
пов'язані зі зверненням до юриста.
Через те, що відповідач не повертає
позивачу борг, в сім'ї ОСОБА_3 постійно
виникають сварки, так як він, позбавляє
дружину та дітей використати кошти, які
йому не повертає відповідач на власний
розсуд. Усі страждання, які він
переносить через протиправні дії
відповідача останні два роки, не
можливо висловити, але з урахуванням
цих обставин позивач оцінює моральну
шкоду в сумі 30 000 грн., яку і вважає слід
стягнути з відповідача на користь
Представник позивача у судовому
засіданні на позові наполягає, просить
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
витрати , пов'язані зі сплатою судового
збору в сумі 663,00 грн., за стягнення
заборгованості за договором позики та
витрати, пов'язані зі сплати судового
збору у сумі 300,00 грн. за стягнення
моральної шкоди за договором позики.
Вважає, що договір між позивачем та
відповідачем був укладений відповідно
до норм чинного законодавства, позивач
свої зобов'язання, щодо вказаного
договору виконав усі - надав
відповідачу у борг кошти у розмірі 4400
доларів США, проте відповідач по
теперішній час порушує умови договору
позики та належним чином не виконує
свої зобов'язання, які передбачені
законодавством України. Крім того
відповідач своїми зухвалими діями
позивачу спричинив моральну шкоду, а
саме ігнорував звернення позивача,
зустрічей для вирішення питання в
позасудовому порядку, через
неправомірні дії відповідача - позивач
позбавлений права користуватися,
розпоряджатися своїми грошима, що
впливає на його стан здоров'я та
постійні сварки у родині.
Представник відповідача у судовому
засіданні пояснив, що в провадженні
Веселівського районного суду
Запорізької області знаходиться
цивільна справа № 313/1613/14-ц за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики. Позовні вимоги по
вищезазначеній позовній заяві не
визнаю в повному обсязі, з наступних
підстав. Позивач просить стягнути з
відповідача на його користь борг за
та судові витрати у розмірі 963 грн.
Позивач у своїй позовній заяві
посилається на те, що він передав
відповідачу 4400 доларів США та
відповідачем було власноруч 22.10.2012 року
написано розписку. Крім того позивач в
своєму позові зазначає на те, що він
надсилав відповідачу претензію про
повернення боргу. Як вбачається з
розписки, яка додана до матеріалів
справи у якості письмового доказу, в
ній відсутня дата повернення боргу.
Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України, якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернута
позивальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення вимоги про це, якщо
інше не встановлено договором. Отже
враховуючи те, що в розписці не вказана
дата повернення боргу позивачем не
було виконано вимоги чинного
законодавства, щодо пред'явлення
вимоги про повернення боргу за
договором позики, оскільки ніяку
вимогу відповідач не отримував
взагалі, а отримав лише пустий конверт.
Зважаючи на те, що сторонами при
укладанні вищевказаної розписки не
визначено порядок інформування
боржника щодо необхідності повернення
суми боргу, підтвердження отримання
такої вимоги відповідачем має бути
доведено виходячи з положень
законодавства, що регламентують
направлення поштової кореспонденції з
урахуванням вимог ч.4 ст.60 ЦПК України
щодо недопустимості доказування на
припущеннях. Правилами надання послуг
поштового зв'язку, затвердженими
постановою КМУ від 05.03.09 №270, визначено
види поштових відправлень і вимоги до
кожного з них. Відповідно до вказаних
Правил, рекомендоване поштове
відправлення - поштове відправлення,
яке приймається для пересилання з
видачею розрахункового документа,
пересилається з приписуванням до
супровідних документів та вручається
одержувачу під розписку; поштове
відправлення з оголошеною цінністю -
реєстровані лист, бандероль, посилка,
прямий контейнер, які приймаються для
пересилання з оцінкою вартості
вкладення, визначеною відправником.
Пункт 61 Правил передбачає, що у разі
приймання внутрішніх поштових
відправлень з оголошеною цінністю з
описом вкладення бланк опису
заповнюється відправником у двох
примірниках. Працівник поштового
зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. Як
вбачається з доданих до позову
документів, позивачем на адресу
відповідача було направлено
рекомендоване поштове відправлення.
Однак належних доказів направлення
даним рекомендованим поштовим
відправленням саме вимоги щодо
повернення боргу у сумі, що вказана у
розписці, позивачем не надано, оскільки
опис вкладення, оформлений відповідно
до вимог п.61 вищевказаних Правил, в
матеріалах цивільної справи відсутній.
Крім того відповідно до пункту 38
Правил, у внутрішніх поштових
відправленнях пересилаються: у листах
з оголошеною цінністю - цінні папери,
документи (дипломи, паспорти,
посвідчення водія, свідоцтва про
народження, свідоцтва про одруження,
трудові книжки, військові квитки тощо),
облігації державних позик, лотерейні
білети, грамоти, фотокартки, художні
картки, рукописи, пенсійні та судові
справи, ділові папери, звіти, документи,
які становлять цінність для
відправника або одержувача, а також на
адресу юридичних осіб - заяви, скарги.
Згідно пункту 70 цих правил, залежно
від виду, категорії та розряду
поштового відправлення у верхній його
частині зазначається: на листах з
оголошеною цінністю - "Лист з
оголошеною цінністю ____гривень", на
листах з оголошеною цінністю з описом -
"Лист з оголошеною цінністю___гривень. З
описом". В матеріалах цивільної справи
міститься конверт, який відповідач
отримав від позивача, але на ньому
відсутні позначки, щодо направлення
зазначеного листа з описом, які
передбачені вище наведеними правилами.
Також на конверті не вказана адреса
саме кому цей лист адресований, на
конверті вказано лише назва населеного
пункту, що унеможливлює
ідентифікування саме кому зазначений
лист адресований. Що також суперечить
вищезазначеним правилам. На підставі
викладеного вважає, що момент
виконання зобов'язання не настав так як
відповідач не отримував вимогу про
повернення боргу отже на сьогодні
фактично відсутній спір. Крім того
претензія, яка міститься в матеріалах
справи та на яку посилається позивач
суперечить чинному законодавству, а
саме ч. 1 ст. 1049 ЦК України, так як ній
говориться про повернення боргу
протягом 10 днів з дня її отримання, але
в зазначених випадках законодавець
чітко передбачає строк у 30 днів, так як
договором позики не встановлено
спеціального строку для пред'явлення
вимоги. Вимога позивача щодо стягнення
на його користь моральної шкоди
задоволенню не підлягає. Відповідно до
положень Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови Пленуму від 31
березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (з наступними
змінами) надав роз'яснення, що спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються, коли право на
відшкодування моральної шкоди
безпосередньо передбачене нормами
Конституції України або випливає з її
положень, або закріплене
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди. Укладений між
сторонами договір позики не передбачає
відшкодування моральної шкоди у разі
прострочення виконання зобов'язання.
Не передбачають такої
відповідальності й нормативно-правові
акти, які регулюють спірні
правовідносини. (Аналогічна думка
викладена в постанові ВСУ у справі № 6-
2205вов10). отримання, але в зазначених
випадках законодавець чітко
передбачає строк у ЗО днів, так як
договором позики не встановлено
спеціального строку для пред'явлення
вимоги. Вимога позивача щодо стягнення
на його користь моральної шкоди
задоволенню не підлягає. Відповідно до
положень Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови Пленуму від 31
березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (з наступними
змінами) надав роз'яснення, що спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються, коли право на
відшкодування моральної шкоди
безпосередньо передбачене нормами
Конституції України або випливає з її
положень, або закріплене
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди. Укладений між
сторонами договір позики не передбачає
відшкодування моральної шкоди у разі
прострочення виконання зобов'язання.
Не передбачають такої
відповідальності й нормативно-правові
акти, які регулюють спірні
правовідносини. (Аналогічна думка
викладена в постанові ВСУ у справі № 6-
2205вов10). Крім того відповідно до
положень ст. 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Як вбачається з матеріалів цивільної
справи позивачем взагалі не надано
доказів з приводу завдання йому
моральної шкоди. Просить суд, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики - відмовити в повному
Заслухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд відмічає наступне:
До матеріалів справи позивачем додана
копія розписки від 12.10.2012 року ОСОБА_4, в
якій зазначається, що ОСОБА_4 взяв у
борг гроші у сумі 4400 доларів США у
ОСОБА_3, також додана претензія ОСОБА_3
до ОСОБА_4 від 03.09.2014 року, в якій позивач
вказує, що ОСОБА_4 надані кошти в борг у
сумі 4400 доларів США, які згідно
домовленістю ОСОБА_4 зобов'язувався
повернути вказаний борг позивачу
протягом 1-го року. Не зважаючи на те, що
строк боргу давно минув, на
сьогоднішній день кошти ОСОБА_3 - так і
не повернуті. Позивач просить
відповідача надати йому відповідь, з
метою врегулювання даного питання в
позасудовому порядку. Також до
матеріалів справи позивачем додана
копія почтового повідомлення та
офіційний курс гривні до іноземної
валюти, який опублікований на
офіційному сайті Верховної Ради
України. Відповідно до ст. 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Згідно зі
ст. 1046 ЦК України, за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики), або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК
України, на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвічує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. Згідно зі
ст. 526 ЦК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Статтею 1049 ЦК
України передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Відповідно до
частини 3 статті 545 ЦК України,
наявність боргового документа у
боржника підтверджує виконання ним
свого обов'язку. Проте, у даному випадку
боргові документи на момент звернення
до суду знаходяться у мене як кредитора
за зобов'язанням, що є доказом
невиконання відповідачем свого
зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 ЦК України. В ст. 625 ЦК України,
вказано, що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Суд робить висновок, що позивач та
відповідач не заперечують того, що
уклали договір позики. Позивач -
передав у власність другій стороні
(відповідачу) грошові кошти, визначені
родовими ознаками у борг відповідачу, а
останній - по сьогоднішній день не
повертає позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів. Тобто відповідач не
виконує покладені на нього, відповідно
до чинного законодавства, зобов'язання.
Відповідно до Положень Пленум
Верховного Суду України в п. 2 Постанови
Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (з наступними змінами) надав
роз'яснення, що спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі
моральної (немайнової) шкоди
розглядаються, коли право на
відшкодування моральної шкоди
безпосередньо передбачене нормами
Конституції України або випливає з її
положень, або закріплене
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди. Крім того відповідно
до положень ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Як вбачається
з матеріалів цивільної справи
позивачем не надано доказів з приводу
завдання йому моральної шкоди
відповідачем. Враховуючи вину
відповідача щодо невиконання ним свої
зобов'язань перед позивачем, суд вважає
позов задовольнити частково, судові
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору, за стягнення заборгованості за
договором позики належить покласти на
На підставі викладеною, керуючись
Положень Пленум Верховного Суду
України в п. 2 Постанови Пленуму від 31
березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», ст. ст. 15, 526, 545, 1049,
1047, 1046, 1050, ЦК України, ст. ст. 208-218 ЦПК
України, суд -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
боргу за договором позики та моральної
шкоди - задовольнити частково.
грн. 50 коп. суму еквівалентну 4400 доларів
США по курсу Національного Банку
України (на час подання останньої
уточненої позовної заяви).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати по сплаті судового
збору за подання позову про стягнення
боргу у розмірі 663 грн. 00 коп.
В іншій частині позов залишити без
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 діб з дня його оголошення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області
О.А.Калабухова

25.12.2014