Справа № 195/889/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2014 року
с-ще Томаківка Дніпропетровської
області

Томаківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Кондус Л.А., при
секретарі - Горват Н.Є.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
сел.Томаківка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про розірвання шлюбу з
відповідачем ОСОБА_2

Свої вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 03.08.2011 року вона
зареєструвала шлюб з відповідачем
ОСОБА_2, коли він знаходився у
Біленьківській виправній колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
(№ 99). Дітей від шлюбу немає. Спільного
життя з відповідачем не було.

Шлюбні відносини між ними
припинені з березня 2012 року. Спільного
господарства не велося.

Подальше спільне проживання та
збереження шлюбу неможливе. Спору про
поділ майна, що є їх спільною власністю,
немає.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, але подали письмові заяви
про розгляд справи за їх відсутності,
при цьому позивач наполягає на
позовних вимогах.

Відповідач подав до суду письмову
заяву про розгляд справи за його
відсутності, при цьому зазначив, що
проти позову заперечує, оскільки
відбуває покарання у виправній
колонії. Відповідно до ст. 197 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи в разі якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази в
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 03 серпня 2011 року,
що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого
повторно відділом ДРАЦС Запорізького
управління юстиції у Запорізькій
області 18.02.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони дітей не мають.

Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК
України у порядку окремого провадження
розглядаються справи за заявою
будь-кого з подружжя, якщо один з нього
засуджений до позбавлення волі.

З позовної заяви вбачається, що
відповідач в даний час відбуває
покарання у Біленьківській виправній
колонії управління ДПтС України в
Запорізькій області (№ 99), однак
позивач не додала будь-які свідчення
того, що відповідач дійсно є особою,
засудженою до позбавлення волі, і що
відносно нього є вирок суду, що набрав
законної сили.

Тобто позивач не могла
звернутися до суду як заявник у даній
справі та

не звернулася до суду в порядку
окремого провадження згідно ст. 234 ЦПК
України, оскільки не додала будь-які
докази факту засудження відповідача до
позбавлення волі.

Судом встановлено, що відповідач
засуджений 25.06.2005 року Апеляційним
судом Дніпропетровської області до 15
років позбавлення волі та на даний час
дійсно відбуває міру покарання в
Біленьківській виправній колонії
управління ДПтС України в Запорізькій
області (№ 99), що підтверджується
довідкою за вих. № 10/6507/4 від 31.10.2014 р.,
виданою начальником вказаної установи.

Відповідно до ст. 112 СК України
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно із ч.3 ст. 105 СК України
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду
відповідно до ст. 110 СК України.

Окрім того, частиною 8 ст. 235 ЦПК
України передбачено, що у рішенні суду
про розірвання шлюбу зазначається про
вибір прізвища тим з подружжя, який
змінив прізвище під час державної
реєстрації шлюбу, що розривається

Тому суд вважає, що даний
позов підлягає задоволенню, позивач
наполягає на розірванні шлюбу та
відповідач не надав суду обґрунтовані
заперечення, при цьому позивач бажає
змінити прізвище на дошлюбне «ОСОБА_3».

На думку суду подальше
збереження сім'ї неможливе. Шлюб носить
лише формальний характер і підлягає
розірванню.

Статтею 115 Сімейного Кодексу
України передбачено, що документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу
судом, є рішення суду про розірвання
шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 3, 5, 7, 60, 174, 197, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, 115 СК
України, ст. 15 Закону України „Про
державну реєстрацію актів цивільного
стану", суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, зареєстрований 03 серпня 2011
року виконавчим комітетом
Біленьківської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області, актовий запис № 19.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1
змінити прізвище на «ОСОБА_3».

Рішення суду про розірвання
шлюбу після набрання ним законної сили
надсилається судом до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення суду може бути
оскаржене до апеляційного суду
Дніпропетровської області. Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Томаківський районний суд.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:/підпис/Л. А. Кондус

З оригіналом згідно:

Суддя Л.А.Кондус