РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року

м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді
Здоровиці О.В.

при секретарі
Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Добропілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Білицької міської ради м.Добропілля
про визнання права власності на
спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
вищевказаним позовом до Білицької
міської ради м.Добропілля. Свій позов
обґрунтовувала наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її батько ОСОБА_2. Вони проживали
разом за адресою АДРЕСА_1. Після його
смерті залишилось спадкове майно яке
складається з 1/5 частини квартири
АДРЕСА_1. З метою оформлення своїх
спадкових прав вона звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, але не змогла
отримати свідоцтво про право на
спадщину в нотаріальній конторі, у
зв'язку з тим , що в свідоцтві про право
власності на квартиру, виданому 28.10.1998
року житловим фондом ВАТ «Точмаш»,
відсутні відмітки про реєстрацію права
власності за її батьком. Позивач не
може оформити спадкові права у
нотаріальному порядку, тому звернулась
до суду для захисту своїх прав на
спадщину. Просить суд визнати за нею,
ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування за законом на 1/5 частини
квартири АДРЕСА_1, що залишилась після
смерті її батька - ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

В судове засідання позивач не
з'явилась, надала заяву в якій просить
розглянути справу без її участі, позов
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача -
Білицької міської ради м.Добропілля, в
судове засідання не з'явився. Надав
заяву про розгляд справи у його
відсутність, в якій зазначив, що
заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1
не має.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи суд вважає
позовні вимоги позивача обґрунтованим
і такими, що підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено.

Позивач ОСОБА_1 є рідною донькою
ОСОБА_2, що підтверджується копією
свідоцтва про народження (а.с.7) та
копією свідоцтва про укладення шлюбу
(а.с.8).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право власності
на квартиру від 28.10.1998 року №1101,
виданому житловим фондом ВАТ «Точмаш»,
на праві спільної часткової власності
належить 1/5 частини квартири, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.34).

З копії технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1 (а.с11-13) вбачається, що
вказана квартира належить ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с.35).

Позивачка після смерті батька -
ОСОБА_2 своєчасно звернулася до
нотаріальної контори з приводу
прийняття спадщини після смерті
останнього, що підтверджується копією
її заяви від 01.02.2006 року №62 (а.с.64).

Як вбачається із копії заяви
ОСОБА_1 від 02.06.2014 року (а.с.86) позивачка
наполягала на видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на 1/5
ідеальну частину квартири за адресою
АДРЕСА_1, яка належала її батьку ОСОБА_2,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса
другої Добропільської державної
нотаріальної контори від 02.06.2014 року,
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_2, на
спадкове майно, яке складається з 1/5
ідеальної частини квартири за адресою
АДРЕСА_1 - відмовлено. З копії вказаної
постанови вбачається, що позивачем для
видачі свідоцтва про право на спадщину
було надано свідоцтво про право
власності на квартиру, видане 28.10.1998
року житловим фондом ВАТ «Точмаш», на
якому були відсутні відмітки про
реєстрацію права власності за
спадкодавцем.

Згідно довідки ТОВ
«Добропільське БТІ» від 23.05.2014 року №1349
(а.с.87), станом на 31.12.2012 року право
власності на квартиру, яка розташована
за адресою АДРЕСА_1 - не зареєстроване.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ч.2 ст.15 ЗУ «Про власність»,
яка діяла станом на 28.10.1998 року (на
момент видачі свідоцтва про право
власності на квартиру № 1101), наймач
жилого приміщення в будинку державного
чи громадського житлового фонду та
члени його сім'ї мають право придбати у
власність відповідну квартиру або
будинок шляхом їх викупу або на інших
підставах, передбачених
законодавством України.

Згідно ст.49 ЗУ «Про власність»,
володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не буде
встановлено судом, арбітражним судом,
третейським судом.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
від 01 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року N 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 01 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Враховуючи наведене судом достовірно
встановлено, що право власності у
спадкодавця - ОСОБА_2 на 1/5 частину
квартири за адресою АДРЕСА_1 виникло з
28.10.1998 року на підставі свідоцтва про
право власності на квартиру від 28.10.1998
року №1101, яке виданеу житловим фондом
ВАТ «Точмаш» і вказаним майном він
володів правомірно. Тобто право на
нерухомість у спадкодавця виникло на
той момент, коли законодавство не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Визнання права власності на
спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивачка в
установлений законом строк звернулась
з заявою про прийняття спадщини після
смерті свого батька, але отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті останнього не має
можливості у зв»язку з відмовою
нотаріуса в здійсненні цих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво
про право на спадщину видається
спадкоємцям після закінчення шести
місяців із часу відкриття спадщини,
тому спір про спадкування може бути
вирішений лише після закінчення цього
строку.

З матеріалів справи вбачається, що
вищевказаний строк закінчився ще в
березні місяці 2006 року.

Отже, на підставі викладеного вище, суд
приходить до висновку про можливість
визнання права власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на 1/5 частини
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, яка є
спадкоємицею першої черги за законом.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 10, 11, 58, 59, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Білицької міської ради
м.Добропілля про визнання права
власності на спадкове майно -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/5
частини квартири АДРЕСА_1, що
залишилась після смерті її батька -
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Донецької області
через Добропільський міськрайонний
суд Донецької області протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.
Вступна та резолютивна частини рішення
проголошенні 16 жовтня 2014 року. З повним
текстом рішення сторони можуть
ознайомитися 21 жовтня 2014 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у
одному примірнику.

Суддя
О.В.Здоровиця

16.10.2014