Єдиний унікальний номер 725/1579/14-ц
Номер провадження 2/725/355/14
13.11.2014 року.Першотравневий районний
суд м.Чернівці
головуючої судді Вольської - Тонієвич
при секретарі Бакун Л.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Відділу реєстрації актів
цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції, третя
особа без самостійних вимог Служба у
правах дітей Чернівецької міської ради
про визнання батьківства та усунення
перешкод у вихованні та догляді за
В лютому 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Першотравневого
районного суду м.Чернівці з вказаним
вище позовом до відповідачів про
визнання батьківства та усунення
перешкод у догляді за дитиною.
У позові посилався на те, що з травня 2008
році став проживати з відповідачкою
ОСОБА_2 однією сім'єю.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народилася
донька ОСОБА_3. Він відвідував дружину
(відповідачку) в пологовому будинку, а
згодом забрав їх з дитиною додому. Весь
час був впевнений в тому, що саме він
вказаний батьком у свідоцтві про
народження дитини. Крім того,
відповідачка своїм близьким та родичам
представляла його батьком дитини.
Однак в квітні 2013 року, коли він
замовляв авіаквитки до Казахстану,
побачив, що у свідоцтві про народження
доньки ОСОБА_3, батьком вказаний ОСОБА_1.
Як виявилось пізніше, відомості про
батька у свідоцтві про народження
дитини були зазначені в порядку ст.135 СК
Через деякий час вони з ОСОБА_2
розійшлися, однак остання не
заперечувала щодо його спілкування з
дітьми в будь-який час. Проте з часом
відповідачка змінила своє ставлення і
стала чинити йому перешкоди у
спілкуванні з їх донюкою. Зокрема, вона
вказувала, що не бажає, щоб він
відвідував дитину в дитячому садку. При
цьому своє рішення відповідачка
мотивувала тим, що він не вказаний
батьком дитини у свідоцтві про її
Враховуючи наведені вище обставини,
просив визнати його батьком ОСОБА_3;
зобов'язати ВРАЦС внести відповідні
зміни до актового запису про
народження дитини; видати нове
свідоцтво про народження дитини із
зазначенням його батьком, а також
зобов'язати відповідачку не чинити
йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_5 позов
підтримали та підтвердили викладені у
ньому обставини. Просили задовольнити
його в повному обсязі.
Представник Служби у справах дітей
Чернівецької міської ради Нікітенко
І.Л. в судовому засіданні зазначила, що
не заперечує щодо позовних вимог
ОСОБА_1 в частині визнання батьківства.
Однак заперечувала проти задоволення
позову в частині усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною, так як така
позовна вимога, на її думку, є
передчасною, оскільки позивач не
вказаний у свідоцтві про народження
Розгляд справи відбувався у
відсутність відповідачки ОСОБА_2 та
представника відділу РАЦС
Чернівецького міського управління
юстиції, які в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлялися судом про місце та час
слухання справи. Причини неявки суду не
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів,
якщо позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Враховуючи зазначені вище вимоги
закону, а також те, що позивач не
заперечував проти розгляду справи у
відсутність відповідачів, суд вважає,
що по справі слід постановити заочне
рішення.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, покази свідків,
дослідивши та проаналізувавши
письмові докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані,
однак підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав:

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2
перебували у фактичних шлюбних
відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народилася
спільна дитина ОСОБА_3

Батьком дитини у свідоцтві про
народження зазначено ОСОБА_1. При цьому
відомості про батька вказані на
підставі ст.135 СК України, тобто за
заявою матері (а.с.142-144).

За весь час спільного проживання
сторін дитина називала позивача
батьком. У свою чергу, ОСОБА_1 також
називав їх спільну з відповідачкою
дитину своєю донькою. Він піклувався
про доньку, проводив з нею дозвілля.

Вказані обставини підтвердили в
судовому засіданні допитані свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, а також батько відповідачки -
ОСОБА_13

Зокрема, свідки підтвердили, що позивач
ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2
проживали разом як подружжя, вели
спільне господарство, проводили
дозвілля. Під час спільного проживання
у них народилася донька ОСОБА_3. При
цьому відповідачка ОСОБА_2
представляла ОСОБА_1 батьком їхньої
дитини.

Однак в квітні 2013 року позивачу стало
відомо, що у свідоцтві про народження
доньки, батьком зазначено ОСОБА_1, а не
його.

Статтею 128 СК України передбачено, що за
відсутності заяви, право на подання
якої встановлено статтею 126 цього
Кодексу, батьківство щодо дитини може
бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може
бути пред'явлений особою, яка вважає
себе батьком дитини.

Таким чином, виходячи зі змісту
наведеної норми закону, підставою для
визнання батьківства є будь-які
відомості, що засвідчують походження
дитини від певної особи, зібрані
відповідно до Цивільно-процесуального
кодексу України. Наприклад, доказами
батьківства конкретного чоловіка
можуть бути різноманітні документи
(листи, заяви за місцем роботи про
надання матеріальної допомоги тощо),
усні заяви та поведінка чоловіка під
час вагітності матері та після
народження дитини (турбота про матір,
вітання з новонародженим, обрання
імені дитині та ін.). Усе це може прямо
чи опосередковано свідчити про те, що
батьком дитини є саме конкретний
чоловік.

Так, на підтвердження позовних вимог
позивачем до матеріалів позовної заяви
додано копію заяви відповідачки ОСОБА_2
на влаштування доньки в ДНЗ №37, в якій
вона вказала батьком дитини ОСОБА_1
(а.с.30).

Як роз'яснив Пленум ВСУ у своїй
постанові №3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів питання щодо
походження дитини суд вирішує на
підставі будь-яких доказів про це.
Висновки експертизи, у тому числі
судово-генетичної, необхідно оцінювати
з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно
з якою жоден доказ не має для суду
наперед установленого значення, він
оцінює докази в їх сукупності, а
результати оцінки відображає в рішенні
з наведенням мотивів їх прийняття чи
відхилення.

В судовому засіданні позивачу
неодноразово судом було роз'яснено
право на призначення генетичної
експертизи, однак враховуючи те, що
ОСОБА_1 відмовився від проведення такої
експертизи, суд виходить із доказів,
зібраних в ході розгляду вказаної
цивільної справи.

Таким чином, виходячи з того, що дитина
ОСОБА_3 народжена матір'ю, яка не
перебувала у зареєстрованому шлюбі,
немає спільної заяви батьків, заяви
батька або рішення суду і запис про
батька дитини в Книзі реєстрації
народжень учинено за прізвищем матері,
а ім'я та по батькові дитини записано за
вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК),
враховуючи наведені вище судом докази,
суд вважає доведеним факт батьківства
ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_3.

Разом з тим, на думку суду, позовна
вимога щодо зобов'язання ВРАЦС видати
нове свідоцтво є безпідставною, адже
згідно вимог ст.133 СК України орган
державної реєстрації актів цивільного
стану вносить відповідні зміни
відповідні відомості до актового
запису про народження, складеного
органами державної реєстрації актів
цивільного стану України та видає нове
Свідоцтво про народження на підставі
заяв осіб, зазначених у ст.126 цього
Кодексу або рішення суду.

Крім того, не підлягає й задоволенню
вимога позивача щодо зобов'язання
відповідачки ОСОБА_2 не чинити йому
перешкоди у спілкуванні з дитиною,
оскільки позивачем не додано належних
доказів, які б свідчили про те, що
відповідачкою чиняться перешкоди у
спілкуванні з дитиною. До того ж, як
було зазначено вище, позивач ОСОБА_1 не
був зазначений у свідоцтві про
народження доньки її батьком, а тому
позовна вимога про усунення перешкод у
спілкуванні батька з дитиною, на думку
суду, є передчасною.

Керуючись ст.128, 129, 134 СК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Семипалатинськ, Республіка
Казахстан, громадянина України, який
зареєстрований АДРЕСА_1, батьком дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зобов'язати Відділ реєстрації
актів цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції внести
зміни до актового запису РТ №334368 від
09.08.2010 року про народження дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, де у відомостях
про батьківство вказати батьком дитини
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Семипалатинськ, Республіка
Казахстан, громадянина України, який
зареєстрований АДРЕСА_1, а матір'ю
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку та
мешканку АДРЕСА_2, громадянку України,
змінивши прізвище дитини з «ОСОБА_3» на
«ОСОБА_3» .

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. В. Вольська-Тонієвич