АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/790/6685/14р.
Справа № 2-638/157/13
Головуючий 1 інст. Шишкін О.В.
Категорія: договірні
Доповідач - Колтунова А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Щербань Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційними
скаргами публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», товариства з
обмеженою відповідальністю
«Колекторська компанія «Вердикт» в
інтересах публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» та
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Дзержинського районного суду м.Харкова
від 12 червня 2013 року за позовом ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідача - публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
про визнання недійсними договорів про
надання споживчого кредиту, договорів
іпотеки, визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

25 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «УкрСииббанк»
(далі ПАТ «УкрСиббанк»), ОСОБА_3 про
визнання недійсними договорів іпотеки
та споживчого кредиту, про визнання
права власності.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
з 1997 року до травня 2009 року він проживав
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_3, разом вели спільне
господарство та витрачали спільні
кошти. Даний факт встановлений
рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 10 березня 2011 року.

14 березня 2011 року їх шлюб був
зареєстрований.

16 лютого 2005 року ОСОБА_3, але за його
особисті кошти, у територіальної
громади міста Харкова в особі
Харківської міської ради, було
придбано нежитлові приміщення в
підвальній частині №1-:-4; 1-го поверху №
5-:-11, Й, ЙЙ в літ. «А-5», загальною площею
244,5 кв. метрів по АДРЕСА_1.

01 лютого 2008 року та 16 липня 2008 року між
акціонерним інноваційним банком
«УкрСиббанком» (далі - АКІБ
«УкрСиббанк») та ОСОБА_3 були укладені
договори споживчого кредиту № 0
та № 0.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитними договорами 01 лютого та 16
липня 2008 року між ОСОБА_3 та АКІБ
«УкрСиббанк» були укладені договори
іпотеки, відповідно до яких зазначені
вище нежитлові приміщення передані в
іпотеку.

Позивач посилався на ті обставини, що
ніякої згоди на укладення ОСОБА_3
вищезазначених договорів кредиту та
іпотеки він, як її чоловік та
співвласник майна, не надавав.

Враховуючи наведене, просив суд
визнати недійсними договори
споживчого кредиту № 0 від 01
лютого 2008 року та №0 від 16 липня
2008 року, договори іпотеки від 01 лютого
2008 року та від 16 липня 2008 року, визнати
за ним право власності на нежитлові
приміщення загальної площею 244,5 кв.
метрів, що розташовані по вул.
Клочківській 226-А у місті Харкові.

03 березня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк»
звернувся до суду з заявою про заміну
сторони відповідача у справі,
посилаючись на ті обставини, що 08
грудня 2011 року між ним та публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
(далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено
договір купівлі - продажу права вимоги
за кредитними зобов'язаннями, яке
виникло на підставі договорів про
надання споживчого кредиту від 01
лютого 2008 року № 0 та від 16 липня
2008 року №0, у зв'язку з чим
відбулася заміна кредитора у
зобов'язанні, що є підставою
процесуального правонаступництва.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м.Харкова від 04 листопада 2012 року судом
до участі у справі в якості відповідача
було залучено ПАТ «Дельта Банк», в
якості третьої особи ПАТ «УкрСиббанк».

Представники ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ
«УкрСиббанк» проти задоволення
позовних вимог заперечували.

Рішенням Дзержинського районного суду
м.Харкова від 12 червня 2013 року позовну
заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним договір про надання
споживчого кредиту від 01 лютого 2008 року
та договір іпотеки від 01 лютого 2008 року,
укладений між АКІБ «УкрСиббанк», в
особі начальника відділення № 978 у
м.Харкові і ОСОБА_3

Визнано недійсним договір про надання
споживчого кредиту від 16 липня 2008 року
та договір іпотеки від 16 липня 2008 року,
укладений між АКІБ «УкрСиббанк» в
особі виконуючого обов'язки начальника
відділення № 978 у м.Харкові, і ОСОБА_3

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Рішенням колегії суддів апеляційного
суду Харківської області від 02 грудня
2013 року апеляційні скарги ПАТ
«УкрСиббанк» та ТОВ «Колекторська
компанія «Вердикт», в інтересах ПАТ
«Дельта Банк», задоволені частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилено.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 12 червня 2013 року змінено,
скасовано вказане рішення в частині
визнання недійсними кредитних
договорів № 0 від 01 лютого 2008 року
та № 0 від 16 липня 2008 року,
укладених між АКІБ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_3, та відмовлено у задоволенні цих
позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 серпня 2014 року
касаційні скарги ПАТ «Дельта Банк» та
ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 02 грудня 2013 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк»
поставлено питання про скасування
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову ОСОБА_1,та
ухвалення нового рішення в цій частині
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_1, посилаючись на ті обставини, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам по справі.

В апеляційній скарзі ТОВ «Колекторська
компанія «Вердикт», в інтересах ПАТ
«Дельта Банк» міститься прохання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_1, виходячи з
тих обставин, що при ухваленні рішення
судом не надана належна оцінка
зібраним по справі доказам,
неправильно застосовані норми
матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні його
позовних вимог про визнання права
власності на нежитлові приміщення
скасувати, задовольнити його позовні
вимоги у повному обсязі, посилаючись на
ті обставини, що судом не надано
належної оцінки його доводам і
доказам, які свідчать, що дані
нежитлові приміщення придбані за його
особисті грошові кошти.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2
підтримував свою апеляційну скаргу,
проти задоволення апеляційних скарг
ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Колекторська
компанія «Вердикт», в інтересах ПАТ
«Дельта Банк», заперечував, мотивуючи
тим, що рішення суду в частині визнання
недійсними договорів споживчого
кредиту та іпотеки, які укладені між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Представники ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ
«УкрСиббанк» підтримували свої
апеляційні скарги, проти задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_1
заперечували.

Колегія суддів заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційних скарг, вважає, що
апеляційна скарга ПАТ «УкрСиббанк»
підлягає задоволенню, апеляційна
скарга ТОВ «Коллекторська компанія
«Вердикт», в інтересах ПАТ «Дельта
Банк», підлягає частковому
задоволенню, а у задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_1 слід
відмовити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині визнання недійсними кредитних
договорів та договорів іпотеки,
ухвалених між АКІБ «УкрСиббанком» та
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що укладеними договорами
зачіпаються права та інтереси позивача
як співвласника спірного нежитлового
приміщення, яке було придбано в період
находження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в
фактичних шлюбних відносинах.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що вказані нежитлові
приміщення є спільною сумісною
власністю подружжя.

Проте, ОСОБА_1 згоди на передачу майна в
іпотеку не надавав, у зв'язку з чим, дані
договори є недійсними.

Колегія суддів вважає, що погодитися з
даними висновками суду першої
інстанції не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законними і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставі своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засідання.

Судом першої інстанції дані вимоги
закону в повному обсязі виконані не
були.

Судом встановлено, підтверджується
письмовими доказами та не оспорюється
сторонами, що 01 лютого та 16 липня 2008
року між АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк») та ОСОБА_3 були укладені
договори про надання споживчого
кредиту № 0 та № 0 (а.с. 4-7; 10-13
том 1).

В забезпечення виконання умов по
кредитним договорам від 01 лютого 2008
року та 16 липня 2008 року між
позичальником та позикодавцем були
укладені договори іпотеки, відповідно
до умов яких ОСОБА_3 передала
іпотекодержателю нежитлові
приміщення, загальною площею 244,5 кв.
метрів, які розташовані за адресою:
м.Харків, вул. Клочківська, будинок 226
«А» (приміщення в підвальній частині №
1-:-4; 1-го поверху № 5-:-11, Й, ЙЙ в літ. «А-5» )
(а.с. 8-9, 14-51 том 1).

Зазначені вище приміщення були
придбані ОСОБА_3 у територіальної
громади міста Харкова в особі
Харківської міської ради Харківської
області за договором купівлі - продажу
№ 3447-В-С від 16 лютого 2005 року (а.с. 16-17).

Рішенням Московського районного суду
Харківської області від 10 березня 2011
року, яке набрало чинності, встановлено
факт проживання однією сім'єю без шлюбу
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 20 квітня 2001 року до 13
березня 2009 року (а.с. 139 том 1).

Таким чином, зібрані по справі докази
безспірно свідчать про те, що на час
укладення оскаржуваних позивачем
кредитних та іпотечних договорів, факт
перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
фактичних шлюбних відносинах
встановлений не був, рішення суду про
встановлення факту перебування ОСОБА_1
та ОСОБА_3 у фактичних шлюбних
відносинах був встановлений більш як
через три роки після укладення спірних
договорів.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що факти,
встановлені зазначеним судовим
рішенням, не можуть впливати на суть
правовідносин, які склалися у зв'язку з
укладенням спірних кредитних та
іпотечних договорів, вони підлягають
застосуванню до правовідносин, що
виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після
набрання рішення суду чинності, тобто
починаючи з 21 березня 2011 року.

Дані висновки колегії суддів
відповідають правовій позицій, що
викладена Верховним судом України в
постанові від 19 вересня 2011 року у
справі 6-33цс11 і яка згідно з ч.1 ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для суддів,
які зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішенням
Верховного Суду України.

Крім того, при розгляді справи ПАТ
«Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк»
посилались на ті обставини, що 16 липня
2008 року між ПАТ «УкрСиббанком» та
ОСОБА_1, у забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 16 липня 2008 року, був укладений
договір поруки (а.с. 168-170 том 1).
Відповідно до п.1.3 якого поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, за всіма
зобов'язаннями останнього за основним
договором (а.с. 168 том 1).

Також, при укладенні зазначених
договорів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надали
паспортні дані, згідно з якими, на час
укладення цих договорів, містилась
відмітка про припинення їх шлюбу (а.с.
165-167 том 1, 158 том 1).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції відносно того, що права та
інтереси ОСОБА_1 були порушені при
укладенні кредитних та іпотечних
договорів між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_3 не відповідають зібраним по
справі доказам, вимогам ч.1 ст. 74 СК
України, ст. ст. 572, 575, 578 ЦК України, ст. 6
Закону України «Про іпотеку».

У зв'язку з чим, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції в цій частині
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на підставі пунктів 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦК
України підлягає скасуванню.

Колегія суддів ухвалює нове рішення,
яким відмовляє у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними
договорів споживчого кредиту від 01
лютого 2008 року № 0 та від 16 липня
2008 року № 0, та договорів іпотеки
від 01 лютого 2008 року та від 16 липня 2008
року, укладених між АКІБ «Укрсиббанк»
та ОСОБА_3, оскільки правові підстави
для задоволення позову в цій частині
відсутні.

Що стосується доводів апеляційної
скарги ОСОБА_1 про порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, при ухваленні
рішення у частині відмови йому в
позові, про визнання права власності,
то колегія суддів вважає, що відсутні
правові підстави для скасування
рішення суду в указаній частині та
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних та
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини,
які за законом мають бути
підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть бути
підтвердженні іншими засобами
доказування.

Із матеріалів справи вбачається, що
договір купівлі - продажу нежитлових
приміщень № 3147-В-С від 16 лютого 2005 року,
укладений між територіальною громадою
в м. Харкові в особі Харківської
міської ради Харківської області та
ОСОБА_3, недійсним не визнаний, у
встановленому законом порядку
оскаржений не був (а.с. 16-17).

Відповідно до даного договору купівлі -
продажу власником нежитлових
приміщень в підвальній частині № 1-:-4;
1-го поверху № 5-:-11, Й, ЙЙ в літ. «А-5»,
загальною площею 244,5 кв. метрів,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, є
ОСОБА_3, за нею здійснена реєстрація в
Реєстрі права власності на нерухоме
майно (а.с. 17, 19).

За актом прийому - передачі № 3147-В-С від
21 лютого 2005 року зазначені приміщення
передані власнику (а.с. 18).

При розгляді справи як в суді першої,
так і в суді апеляційної інстанції,
позивачем не було надано допустимих
доказів, які б були правовими
підставами для визнання за ОСОБА_1
права власності на спірні житлові
будівлі при наявності нотаріально
засвідченого на ім'я ОСОБА_3 договору
купівлі - продажу.

Посилання представника позивача на
договір про сумісну діяльність від 06
лютого 2005 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, не є правовою підставою для
визнання права власності за останнім
на вказані будівлі, оскільки
правовстановлюючі документи оформлені
на ім'я ОСОБА_3, договір про сумісну
діяльність у встановленому законом
порядку не зареєстрований.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
даним договором регламентуються
правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з
питання користування спірним майном.
Спір між ними відсутній.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
правові підстави для задоволення
позову ОСОБА_1 про визнання права
власності на зазначені нежитлові
приміщення відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно відмовлено у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Судом апеляційної інстанції на
виконання ухвали суду касаційної
інстанції від 06 серпня 2014 року
перевірялась наявність у ПАТ «Дельта
Банк» права вимоги погашення
заборгованості за кредитним договором
та договорами забезпечення, укладеними
між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3

При розгляді справи представником ПАТ
«Укрсиббанк» були надані документи,
які свідчать, що 08 грудня 2011 року між
ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»
був укладений договір купівлі - продажу
права вимоги за кредитами (а.с. 44-50 том 1).

Відповідно до акту прийому - передачі
від 19 грудня 2011 року продавець
відступив покупцю права вимоги за
кредитами, які зазначені в Додатку № 1
до Договору та деталізовані в Додатку
№1 до цього Акту (а.с. 51, 98-103, 104-109 том 1).

У відповідності з витягом з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
іпотекодержателем нежитлових
приміщень в підвальній частині № 1:-4;
1-го поверху № 5-:-11; І, ІІ літ «А-5»,
загальною площею 244,5 кв. метрів, за
адресою: АДРЕСА_1 є ПАТ «Дельта Банк» на
підставі договору купівлі - продажу
прав вимоги, укладеного між ПАТ
«Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» № 2949
від 08 грудня 2011 року (а.с. 93-96 том 2).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ПАТ «Дельта Банк»
обґрунтовано був залучений судом
першої інстанції до участі у справі в
якості відповідача, він має право
вимоги за кредитними договорами та
договорами забезпечення, укладеними
між АКІБ «Укрсиббанком» та ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись, ст.
74 СК України, ст.ст. 203, 215, ст. 572, ст. 575, ст.
578 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про
іпотеку», ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.п. 3,
4, ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, ст. 317,
ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк» -
задовольнити.

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Колекторська компанія «Вердикт», в
інтересах публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» -
задовольнити частково.

У задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 12 червня 2013 року - змінити,
скасувавши його у частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
недійсними договорів споживчого
кредиту та іпотеки.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідача - публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
про визнання недійсними договорів
споживчого кредиту від 01 лютого 2008
року № 0 та від 16 липня 2008 року №
0, договорів іпотеки від 01 лютого
2008 року та від 16 липня 2008 року,
укладених між акціонерним
інноваційним банком «Укрсиббанк» та
ОСОБА_3.

В іншій частині рішення Дзержинського
районного суду м.Харкова від 12 червня
2013 року - без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: