Ухвала

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
яка діє в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_5, про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення,

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», поданою
представником Шулікою Аліною
Володимирівною, на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення.

На обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 11 липня 2005 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» і ОСОБА_3 укладено договір

№ DNHDGK00000097, відповідно до умов якого
остання отримала кредит в розмірі 80 000,00
дол. США зі сплатою відсотків за
користування ним у розмірі 11,04 % на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 11 липня 2025 року. У порушення
взятих на себе зобов'язань за договором
кредиту відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав. У зв'язку із чим станом на 9
квітня 2013 року утворилася
заборгованість за кредитним договором
в розмірі

194 362,11 дол. США.

На забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором 11
липня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено договір
іпотеки № DNHDGK00000097. Згідно з договором
іпотеки відповідач надав в іпотеку
будинок АДРЕСА_1, загальною площею 464,10
кв. м, житловою площею 138,60 кв. м, а також
земельну ділянку площею 816 кв. м за тією
ж адресою. Ціна предмета іпотеки
становить 899 790 грн. Тому позивач просив
в рахунок погашення заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки
та виселити відповідачів та інших осіб,
які зареєстровані та проживають у
будинку, зі зняттям з реєстраційного
обліку.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду

м. Дніпропетровська від 16 червня 2014
року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення задоволено частково. У
рахунок погашення заборгованості
перед ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 за
кредитним договором від

11 липня 2005 року № DNHDGK00000097 в розмірі 138
934,17 дол. США, яка складається із:
заборгованості за кредитним договором,
процентів, комісії в розмірі 114 652,92,
заборгованості з пені в розмірі 24 281,25
дол. США, звернуто стягнення, згідно з
договором іпотеки від 11 липня 2005 року

№ DNHDGK0000009 на предмет іпотеки - будинок
№ 331-а, що розташований по АДРЕСА_1, який
складається з житлового будинку А-1
загальною площею 464,10 кв. м, житловою
площею 138,60 кв. м, гаража Б, гаража В,
навісу Г, зливної ями № 7, споруд № 1-6, 8,
І, а також земельну ділянку площею 816 кв.
м, що розташована по

АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з
укладанням від імені

ОСОБА_3, ОСОБА_5 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмета
іпотеки у Держаному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами державних дій, необхідних для
продажу предмета іпотеки. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 липня

2014 року рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду

м. Дніпропетровська від 16 червня 2014
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, яка діє в інтересах
неповнолітньої

ОСОБА_5, про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення
відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» -

Шуліка А.В. просить скасувати рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2014 року та залишити
в силі рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 16 червня
2014 року, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судами
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції в
межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
ОСОБА_3 порушила зобов'язання за
кредитним договором і допустила
заборгованість; у силу ст. ст. 3, 7, 33, 38
Закону України «Про іпотеку», у разі
порушення боржником основного
зобов'язання банк вправі задовольнити
свої вимоги шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
яким відмовлено у задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що судом першої
інстанції не вирішено питання про
залучення до участі у справі
правонаступника відповідної сторони, у
даному випадку не вирішено питання про
залучення до участі у справі органу
опіки та піклування, оскільки
оскаржуваним рішенням вирішувалося
питання про майно, яке знаходиться у
власності малолітньої особи.

Судами встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що

11 липня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
і ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір № DNHDGK00000097, відповідно до умов
якого остання отримала кредит в
розмірі 80 000,00 дол. США зі сплатою
відсотків за користування ним у
розмірі 11,04 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 11 липня 2025 року (а.
с. 21-24).

На забезпечення взятих на себе
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 11 липня 2005 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» і ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було
укладено договір іпотеки № DNHDGK00000097.
Згідно з цим договором відповідач
надав в іпотеку будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 464,10 кв. м, житловою
площею 138,60 кв. м, а також земельну
ділянку площею 816 кв. м за тією ж
адресою. Ціна предмета іпотеки
становить 899 790 грн (а. с. 25-28).

У порушення взятих на себе зобов'язань
за договором кредиту відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав у зв'язку із
чим станом на 9 квітня 2013 року
утворилася заборгованість за
кредитним договором в розмірі 194 362,11
дол. США (а. с. 9-15).

Відповідно до свідоцтва про смерть
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, про що в
Книзі реєстрації смертей 13 грудня 2006
року зроблений актовий запис за № 9675 (а.
с. 46).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є
малолітня

ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_4,
колишня дружина померлого, що
підтверджується спадковою справою №
070/2006

а. с. 103-198).

Відповідачем у справі є малолітня
особа - ОСОБА_5 і саме вона є власником
предмета іпотеки в порядку спадкування
за законом після смерті свого батька
ОСОБА_7

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до підпункту 11 п. 1.7 ст. 1
наказу від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88
«Про затвердження Правил опіки та
піклування» органи опіки та піклування
відповідно до покладених на них
завдань та розподілу повноважень між
структурними підрозділами відповідних
управлінь і відділів місцевої
державної адміністрації беруть участь
у розгляді судами спорів, пов'язаних із
захистом прав неповнолітніх дітей та
осіб, які перебувають під опікою
(піклуванням).

Згідно з п. 36 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 30 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
у разі переходу права власності на
предмет іпотеки від іпотекодавця до
третьої особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва, суди
мають враховувати, що іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (стаття 23 Закону України «Про
іпотеку»).

Проте якщо право власності на предмет
іпотеки переходить до спадкоємця
фізичної особи - іпотекодавця, який є
відмінним від боржника, такий
спадкоємець не несе відповідальності
перед іпотекодержателем за виконання
основного зобов'язання, але в разі його
порушення боржником він відповідає за
задоволення вимог іпотекодержателя в
межах вартості предмета іпотеки. Якщо
боржник та іпотекодавець - одна й та
сама особа, то після її смерті до
спадкоємця переходять не лише права та
обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за
основним зобов'язанням у межах
вартості спадкового майна.

Отже, правила статті 1281 ЦК щодо строку
пред'явлення кредитором спадкодавця
вимог до спадкоємців не застосовуються
до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Суд апеляційної інстанції встановив,
що відповідачем по справі є також
малолітня особа - ОСОБА_5, на підставі
доказів, що містяться в матеріалах
справи, зокрема про те, що саме вона є
власником предмета іпотеки в порядку
спадкування за законом після смерті
батька, дійшов правильногоо висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог, оскільки при розгляді справ
даної категорії, за умови участі
неповнолітньої дитини, майнові права
якої порушуються, є обовʼ?язковою
участь органу опіки та піклування.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення не
дають підстав для висновку, що
апеляційним судом при розгляді справи
були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
таким чином, колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують,
оскільки суд правильно застосував до
вказаних правовідносин норми
матеріального права.

За таких обставин рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 29
липня 2014 року законне та обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», подану
представником Шулікою Аліною
Володимирівною, відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 липня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко В.І. Журавель