Справа № 349/1814/14-ц
Провадження № 2/349/547/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 грудня 2014 року
м. Рогатин

Рогатинський районний суд
Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рогатині
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рогатинського
районного суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів
на утримання неповнолітньої дитини.

У позовній заяві зазначено, що 13.05.2010
року між нею, ОСОБА_1, і ОСОБА_2 у
виконавчому комітеті Пуківської
сільської ради Рогатинського району
Івано-Франківської області було
зареєстровано шлюб, актовий запис про
одруження за №1. Від спільного
проживання в шлюбі в них народився син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне
проживання з відповідачем не склалося
через відсутність взаєморозуміння
щодо вирішення житлових, фінансових
потреб. Вони припинили спільне
проживання. Примирення і подальше
спільне проживання у шлюбі неможливе.
Просила шлюб розірвати. Крім того,
відповідач добровільно не надає коштів
на утримання малолітнього сина, хоч має
таку можливість, оскільки є особою
працездатного віку, інших утриманців у
нього немає. Просила стягувати на її
користь на утримання малолітнього сина
аліменти в твердій грошовій сумі по 1000
грн. щомісячно.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги щодо розірвання шлюбу
підтримала повністю із підстав,
зазначених у позовній заяві. Крім того,
пояснила, що в березні 2014 року
відповідач звертався до суду із
позовом про розірвання шлюбу.
Рогатинським районним судом їм двічі
надавався термін для примирення і
збереження сім'ї спочатку на чотири
місяці, потім ще на один місяць. В
подальшому позовну заяву було залишено
без розгляду. Вони почали проживали
окремо від батьків в м.Рогатині. Однак
примирення між ними було
короткочасним. Відповідач нехтував
сімейними цінностями, в них не було
порозуміння щодо спільного вирішення
сімейних питань. Через два місяці
проживання після примирення вони
припинили спільне проживання. В даний
час вона більше не бажає проживати з
ОСОБА_2 Просила шлюб розірвати, не
надавати терміну для примирення,
оскільки таке примирення неможливе.
Крім того, дитина проживає разом з нею.
Позивач добровільно не надає коштів на
утримання малолітнього сина, інколи
купує дитині деякі речі, з березня 2014
року почав оплачувати кошти за
перебування сина в дошкільному
закладі. З тих підстав, що відповідач
має постійне місце роботи, просила
визначити розмір аліментів в ? частці
від усіх видів його заробітків
щомісячно.

Відповідач у судовому засіданні
позовних вимог не визнав зовсім.
Пояснив, що причиною непорозумінь, які
виникають у сім'ї, є втручання матері
дружини у їхнє спільне проживання.
Позивачка не бажає проживати окремо
від матері, не має власної думки щодо
вирішення сімейних проблем. В усьому
покладається на матір, починаючи з
вирішення дрібних побутових проблем,
завершуючи визначенням місця їх
проживання. Сім'я дружини утримує
велике господарство, постійно залучає
позивачку до роботи. Через це вільного
часу на особисте життя в них немає. Син
проживає з дружиною, кошти на його
утримання він надає добровільно, однак
не бажає, щоб цими коштами
розпоряджалася мати його дружини, а
тому самостійно купує дитині необхідні
речі. Він проводить оплату за
відвідування сином дошкільного
закладу, купляє дитині все необхідне, в
тому числі ліки. Просив у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Суд, вислухавши доводи сторін по
справі, дослідивши та перевіривши всі
докази в їх сукупності, встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони з 13 травня 2010 року перебувають
в зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серія НОМЕР_3, виданим 19 листопада 2014
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Рогатинського районного
управління юстиції в
Івано-Франківській області (а.с.4).

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серія
НОМЕР_4, виданим 30 травня 2011 року
виконавчим комітетом Пуківської
сільської ради Рогатинського району
Івано-Франківської області (а.с.5).

ОСОБА_2 працює слюсарем з ЕРПГ в ПАТ
«Івано-Франківськгаз» (Рогатинському
управлінні). Форма працевлаштування -
основне місце роботи. Отримує
заробітну плату, що підтверджується
довідкою 31629/08.145, виданою 23.12.2014 року.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець
с.Пуків Рогатинського району
Івано-Франківської області,
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою №20/716/14,
виданою 21.11.2014 року Рогатинським
районним сектором управління
державної міграційної служби в
Івано-Франківській області

Відповідно до вимог ст.112 СК України при
розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову. Бере до уваги наявність
малолітньої дитини та інші обставини
життя подружжя.

Проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає в тому,
що шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне
проживання подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей.

За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.
Дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній. Дані положення
закріплені у ст.55 Сімейного кодексу
України. Кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканність.

Суд не зобов'язаний призначати
сторонам строк для примирення. Це
робиться лише тоді, коли збереження
шлюбу можливе на почуттях любові та
поваги, підтримки один одного.

За наведених вище обставин та доказів,
досліджених та перевірених у судовому
засіданні, суд приходить до висновку,
що подальше спільне проживання
подружжя і збереження сім`ї неможливе.
Сторони припинили спільне проживання,
не підтримують подружні стосунки, у
позивачки наявне стійке волевиявлення
на припинення шлюбу. Крім того, суд
враховує ту обставину, що сторонам
двічі надавався термін для примирення
і збереження сім'ї, однак після
короткочасного примирення, вони знову
припинили спільне проживання.
Викладені обставини свідчать про те, що
збереження шлюбу суперечитиме
інтересам позивачки, що має істотне
значення.

Відповідно до частини другої статті 51
Конституції України батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.
Сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції
ООН про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України N 789-XII від 27
лютого 1991 року та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини. Дитина
для повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові і
розуміння. Вона має, коли це можливо,
рости під опікою і відповідальністю
своїх батьків і, в усякому випадку, в
атмосфері любові і моральної та
матеріальної забезпеченості.

За змістом ст.180 Сімейного кодексу
України обов'язок надавати утримання
неповнолітнім дітям, які не досягли 18
років, покладається рівною мірою на
обох батьків. Неповнолітні діти
нездатні самі здобувати кошти для
існування. Обов'язок батьків з
утримання своїх дітей виникає з
моменту народження дитини і
зберігається до досягнення нею
повноліття. Обов'язок утримувати дітей
- моральний обов'язок і найважливіший
правовий обов'язок їх батьків. При
ухиленні від його виконання необхідні
кошти можуть бути стягнуті за рішенням
суду.

За частиною 3 статті 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

За ст.182 Сімейного кодексу при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183
Сімейного кодексу України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом. Встановлення в
законі правила про стягнення аліментів
у частці від заробітку (доходу) батьків
переслідує, передусім, мету найповніше
охороняти інтереси дитини, забезпечити
їй одержання не лише необхідних для
життєдіяльності коштів, але і зберегти,
за можливістю, той рівень життя, який
дитина мала при спільному проживанні з
обома батьками. Відповідач має
постійне місце роботи, отримує
заробітну плату, а тому позов про
стягнення аліментів підлягає до
задоволення в частці від заробітку
відповідача.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує обставини, що мають істотне
значення для справи. Зокрема, стан
здоров'я та матеріальне становище
сторін по справі - обоє є здоровими
особами працездатного віку, позивачка
на даний час не працює, відповідач має
постійне місце роботи, отримує
заробітну плату; стан здоров'я дитини,
яка періодично хворіє, потребує
лікування, відсутність у відповідача
інших утриманців.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК
України стороні на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
оплати судових витрат, з другої сторони
стягуються судові витрати в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212, 214 ЦПК України,
суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, що був зареєстрований
13.05.2010 року у виконавчому комітеті
Пуківської сільської ради
Рогатинського району
Івано-Франківської області, актовий
запис №1 - розірвати. Після розірвання
шлюбу ОСОБА_1 присвоїти прізвище
ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя
АДРЕСА_1, працюючого слюсарем ЕРПГ ПАТ
«Івано-Франківськгаз» (Рогатинське
управління по експлуатації газового
господарства) на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с.Пуків
Рогатинського району
Івано-Франківської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в ? частці
від усіх видів його заробітків
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 20.11. 2014
року і проводити до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с.Пуків
Рогатинського району
Івано-Франківської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_5 судовий
збір в сумі 243, 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя
АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення в частині стягнення суми
платежу за один місяць звернути до
негайного виконання.

Роз'яснити сторонам по справі, що
відповідно до вимог ч.1 ст.192 Сімейного
кодексу України розмір аліментів,
визначений за рішенням суду, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника
аліментів або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Рогатинський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10 денний
строк з дня проголошення рішення,
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні під час оголошення
рішення - в цей же термін з часу
отримання копії цього рішення.

Головуючий:
Лошак О.О.