№ 308/9145/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07.10.2014 року

Ужгородський
міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючої судді - Семерак І.О.

при секретарі - Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ужгород,
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Південьзахідшляхбуд» про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку,
заборгованості по заробітній платі,
компенсації заборгованості
середнього заробітку за час затримки
заробітної плати, а також моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з зазначеним
позовом мотивуючи його тим, що він
працював охоронцем в ПАТ
«Південьзахідшляхбуд» на ділянці у
м.Ужгород, по вул.Урожайна,38, та 11.04.2014
року йому було вручено письмове
повідомлення про звільнення його з
роботи у зв’язку з скороченням
чисельності працівників в товаристві з
26.06.2014 року згідно наказу від 11.04.2014року.

28.05.2014року він звернувся з письмовою
вимогою на адресу ПАТ
«Південьзахідшляхбуд» про виплату
йому заборгованості по заробітній
платі з жовтня 2013 року., однак, жодних
виплат заборгованості по заробітній
відповідачем здійснено не було,
письмової відповіді на звернення
відповідачем не надано.

Вказує, що за період з жовтня 2013 року по
липень 2014 року заборгованість по
заробітній платі позивачу становить
суму 9717,23грн.

У зв’язку з цим, уточнивши в подальшому
позовні вимоги, просив суд стягнути із
ПАТ «Південьзахідшляхбуд» нараховану,
але не виплачену заробітну плату у сумі
9440,48 грн., збитки за час невиплати
заробітної плати з урахуванням
індексу інфляції у сумі 622 грн.,
компенсацію за невикористану щорічну
відпустку у сумі 1139,86 грн., моральну
шкоду у сумі 3000 грн., а також
середньомісячну заробітну з дня
звільнення по день винесення рішення
судом у даній справі. Також просить
стягнути понесені ним витрати на
правову допомогу в розмірі 500 грн.

В судове засідання позивач не з'явився,
водночас від його представника ОСОБА_2
надійшла заява про розгляд справи у їх
відсутності та в якій він позовні
вимоги підтримує. Проти прийняття
заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно
не з’явився, хоча про дату, час і місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно і належним чином, не
повідомив суд про причини неявки, а
тому, в порядку ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд
вважає, що справу слід вирішити на
підставі наявних у ній доказів та
постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно довідки наданої відповідачем
за №800 від 18.06.2014року позивач дійсно
працював в ПАТ «Південьзахідшляхбуд» і
заборгованість по невиплаті йому
заробітної плати станом на 18.06.2014р.
становила суму 8300,62 грн.

Відповідно до наказу ПАТ
«Південьзахідшляхбуд» від 11.04.2014р, було
прийнято рішення попередити
працівників товариства про скорочення
чисельності та розірвання з ними
трудового договору, у зв’язку із
змінами в організації виробництва і
праці в товаристві з 26.06.2014р.

11.04.2014р. ПАТ «Південьзахідшляхбуд»
письмово повідомило ОСОБА_1 про
наступне скорочення його посади
охоронця та припинення з ним трудового
договору з 26.06.2014року. Одночасно
повідомлено про відсутність вакантних
посад у штатному розписі ПАТ
«Південьзахідшляхбуд».

Встановлено, що згідно листа
територіальної державної інспекції з
питань праці у Вінницькій області за
№02-Ко436/01-03 від 20.06.2014року в ПАТ
«Південьзахідшляхбуд» протягом
жовтня 2013року - квітня 2014року
інспекцією праці неодноразово
проводилися перевірки та виявлено ряд
порушень, щодо невиплати заробітної
плати звільненим працівникам, не
проведення виплати компенсації за
невикористані дні щорічної відпустки
працівникам товариства. Відносно
посадових осіб товариства Лінійним
відділенням на ст.Вінниця УМВС України
на Південно-Західній залізниці
здійснюється розслідування
кримінального провадження щодо
невиплати заробітної плати посадовими
особами ПАТ «Південьзахідшляхбуд» .

З наданого позивачем розрахунку,
заборгованість відповідача перед
позивачем нарахованої та не виплаченої
заробітної плати, станом на липень 2014
року, складає 9440,48 грн., сума індексації
не виплаченої заробітної плати в
розмірі 632,06 грн., 1139,86 грн. компенсація
за відпустку.

Відповідно до ч.1 ст.47 КзПП України ,
власник або уповноважений ним орган
зобов’язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок.

Так, зокрема, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, на
роботодавця покладено обов’язок при
звільненні працівника здійснити
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації в
день його звільнення. Якщо працівник в
день звільнення не працював, то
зазначені суми мають бути виплачені не
пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником
вимоги про розрахунок. Про нараховані
суми, належні працівникові при
звільненні, власник або уповноважений
ним орган повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП,- у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 20, 21 Постанови пленуму
Верховного суду України від 24 грудня 1999
року №13 "Про практику застосування
законодавства про оплату праці",-
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не проведено розрахунок
із звільненим працівником ОСОБА_1 та не
виплачено йому заборгованість по
заробітній платі.

Згідно наданого позивачем розрахунку
середньомісячної зарплати за період з
27.06.2014 року по 07.10.2014 року, розмір такої
(з розрахунку 59,06 грн. за 1 робочий день)
становить 4252,46 грн.

За наведених обставин, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення з відповідача на його
користь нараховану але не виплачену
заробітну плату з урахуванням
індексації у сумі 10062,83 грн.,
компенсації за невикористану
відпустку в сумі 1139,86 грн., середній
заробіток за час затримки за період з
27.06.2014 року по 07.10.2014 року в розмірі
4252,46грн., доведеними та такими, що
підлягають задоволенню.

Також позивачем ставиться вимога про
стягнення з відповідача на його
користь моральна шкода, яку він оцінює
в 3000 грн.

Так, згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП,-
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Суд вважає доведеним посилання
позивача на те, що внаслідок того, що
відповідач в день його звільнення аж до
розгляду справи в суді не провів з ним
повний розрахунок, йому заподіяно
моральні страждання, оскільки за весь
цей час він переживав з приводу
існування своєї сім"ї, внаслідок чого
був позбавлений нормального життєвого
спілкування з оточуючими та близькими
людьми.

При визначенні розміру моральної шкоди
суд враховує ступінь психологічних
страждань позивача, конкретні
обставини справи та виходить зі
справедливості та розумності, а тому
вважає її доведеною на суму в 500 грн.

Суд також вважає, що у відповідності до
вимог ст.ст.84, 88 ЦПК України, підлягають
до стягнення з відповідача на користь
позивача понесені ним та документально
підтверджені витрати на правову
допомогу в розмірі 500 грн., а також на
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

Керуючись ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України,
ст.23 ЦК України, ст.ст. 5, 14, 60, 81, 84, 88, 208, 209,
226, 227, 233, 294 ЦПК України, суд,

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Південьзахідшляхбуд» про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, заборгованості по
заробітній платі, компенсації
заборгованості середнього заробітку
за час затримки заробітної плати, а
також моральної шкоди – задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Південьзахідшляхбуд» на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
компенсацію за невикористану щорічну
відпустку та заборгованість по
заробітній платі в сумі 11202,69
(одинадцять тисяч двісті дві ) грн.69
коп., 4252 (чотири тисячі двісті
п’ятдесят дві) грн. 46 коп. середній
заробіток за час затримки, 500 (п’ятсот)
грн. моральної шкоди, а також 500
(п’ятсот) грн. витрат на правову
допомогу.

В задоволенні решти вимог – відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Південьзахідшляхбуд» на
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Ужгородського
міськрайонного суду протягом десяти
днів з моменту отримання рішення
відповідачем.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги, передбачених ст. 294
ЦПК.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

ОСОБА_3