Номер провадження: 22-ц/785/9998/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Громіка Р.Д.

Драгомерецького М.М.,

при секретарі:
Добряк Н.І.,

за участю: представника позивачки
ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_5, на заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 21 жовтня 2014 року за позовом
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, до
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Таст-Гарантія" про
стягнення страхового відшкодування та
моральної шкоди,

в с т а
н о в и л а:

04 квітня 2014 року представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_5, звернулася до суду з вказаним
позовом, у якому просила суд стягнути
на користь позивачки з відповідача
ПрАТ "СК "Таст-Гарантія" страхове
відшкодування в розмірі 21264,15 грн., пеню
в розмірі 2014,56 грн., моральну шкоду у
розмірі 5000 грн., витрати на правову
допомогу в сумі 6000 грн. та на сплату
судового збору в сумі 342,79 грн. (а.с. 2-6).

Заочним рішенням суду першої інстанції
позов представника позивачки ОСОБА_3 -
ОСОБА_5, задоволено частково. Суд
стягнув з відповідача ПрАТ "СК
"Таст-Гарантія" на користь позивачки
страхове відшкодування в розмірі 21264,15
грн., пеню в розмірі 2014,56 грн., витрати по
сплаті судового збору в сумі 232, 79 грн. В
решті позову відмовлено (а.с. 90-98).

В апеляційній скарзі представник
позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_5, просить
заочне рішення суду першої інстанції в
частині відмови у стягненні витрат на
правову допомогу скасувати й ухвалити
нове рішення про стягнення витрат на
правову допомогу в сумі 6000 грн.,
мотивуючи тим, що суд першої інстанції
в цій частині порушив норми
процесуального і матеріального права
(а.с. 61-62).

В запереченні на апеляційну скаргу
відповідач, ПрАТ "СК "ТАСТ-Гарантія"
просить скаргу відхилити у зв'язку з
безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги представника
позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_5, пояснення на
апеляцію представника позивачки
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
заочне рішення суду в межах позовних
вимог та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга представника позивачки
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення суду першої інстанції в цій
частині постановлено з дотриманням
норм процесуального та матеріального
права.

У пункті 22.1. ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" зазначено, що у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У статті 28 вказаного Закону зазначено,
що шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням
доріг, дорожніх споруд, технічних
засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням
майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 вказаного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Таким чином, витрати на правову
допомогу страховою компанією не
відшкодовуються.

У частині 1 ст. 56 ЦПК України зазначено,
що правову допомогу може надавати
особа, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання
правової допомоги, ч. 2 цієї ж статті
встановлено, що особа, зазначена в
частині першій цієї статті, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні. Особа,
яка має право на надання правової
допомоги, допускається ухвалою суду за
заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Частиною 4 ст. 42 ЦПК України
встановлено, що повноваження адвоката
як представника можуть також
посвідчуватись ордером, який виданий
відповідним адвокатським об'єднанням,
або договором. До ордера адвоката
обов'язково додається витяг із
договору, у якому зазначаються
повноваження адвоката як представника
або обмеження його прав на вчинення
окремих процесуальних дій. Витяг
засвідчується підписом сторін
договору.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. При встановленні
розміру гонорару враховуються
складність справи, кваліфікація і
досвід адвоката, фінансовий стан
клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та
враховувати витрачений адвокатом час
(ч. 3 ст. 30 Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних і
адміністративних справах" від 20 грудня
2011 року № 4191-ІУ, який набрав чинності з
01 січня 2012 року, розмір компенсаційних
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановлених законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи, що визначається у
відповідному судовому рішенні.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено,
що належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_3 29 березня 2014 року
уклала з адвокатським бюро "ОСОБА_8"
договір № 50ц/03/14 від про надання
правової допомоги (а.с. 23-24).

Інтереси позивачки ОСОБА_3 в суді
представляли ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на
підставі довіреності, виданої
адвокатським бюро "ОСОБА_8" (а.с. 34).

Відомості про те, що представник був
допущений до участі в розгляді справи
ухвалою суду як особа, яка надає
правову допомогу, відсутні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

Згідно договору про надання правової
допомоги вартість гонорару складає 6000
грн. У підтвердження розміру витрат
надана квитанція до прибуткового
касового ордеру № 50ц/03/14 від 29 березня
2014 року, завіреного печаткою та
підписаного ОСОБА_8 (а.с. 27), але журнал
реєстрації прибуткових і видаткових
ордерів за 2014 рік, оформлений належним
чином, касову книгу, яка застосовується
для здійснення первинного обліку
готівки в касі, у відповідності з
Положенням про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
правління НБУ від 15 грудня 2004 № 637, суду
не надано.

У якості розрахунку витрат на правову
допомогу ОСОБА_8, надав суду заяву від 14
жовтня 2014 року, у якій зменшив суму
витрат до 3410,40 грн. (6 год. х 487,20 грн. - 40%
від 1218 грн.) і зазначив, що первісна
консультація та правовий аналіз
документів складає 1 годину, складання
позовної заяви - 3 години, судове
засідання від 22 травня 2014 року - 1
година, судове засідання від 11 вересня
2014 року - 1 години, судове засідання від
14 жовтня 2014 року - 1 години, а всього 7
годин, але акту виконаних робіт по
наданню правової допомоги позивачці
суду не надано (а.с. 44).

З журналів судових засідань
вбачається, що тривалість судового
засідання від 22 травня 2014 року
становить 28 сек. (а.с. 35), судового
засідання від 11 вересня 2014 року - 31 сек.
(а.с. 42), судового засідання від 14 жовтня
2014 року -біля трьох хвилин (а.с. 50-51).

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано не прийняв до уваги
надані документи у підтвердження
витрат на правову допомогу по цій
справі.

Доводи представника позивачки ОСОБА_3 -
ОСОБА_5, в апеляційній скарзі про те, що
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у стягненні витрат на
правову допомогу є незаконним і
необґрунтованим, не приймаються до
уваги, оскільки наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у стягненні витрат на
правову допомогу й ухвалення нового
рішення про задоволення позову в цій
частині вимог немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_5, відхилити, заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 28 жовтня 2014 року в частині відмови у
стягненні витрат на правову допомогу
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може
бути оскаржена в касаційному порядку
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький