АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/7727/14
Справа: №626/1543/14-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді -
Міненкової Н.О.

суддів: Зазулинської Т.П.,
Кругової С.С.

при секретарі -
Галушко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Красноградського районного
суду Харківської області від 03 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання у зв'язку з
неналежним його виконанням, за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання у зв'язку з
неможливістю його подальшого
виконання набувачем, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_3 про розірвання
договору довічного утримання. В
позовній заяві посилався на те, що 02
липня 2013 року між ним та відповідачем
був укладений договір довічного
утримання за яким відповідачка
зобов'язувалась довічно утримувати
його, а також надавати необхідну
допомогу матеріального характеру у
вигляді продуктів харчування
лікарських засобів і виробів медичного
призначення, інших предметів першої
необхідності, організовувати
прогулянки, брати участь у догляді за
ним, оселею, оплачувати за свій рахунок
комунальні послуги, надавати допомогу
у оформленні житлових субсидій. Не
зважаючи на взяті на себе зобов'язання
відповідачка ухиляється від їх
виконання, не забезпечує належним
харчуванням та доглядом, не сплачує
комунальні послуги, у зв'язку з чим
виникла необхідність розірвати
договір довічного утримання.

ОСОБА_3 21 липня 2014 року подала зустрічну
позовну заяву та просила розірвати
договір довічного утримання, а також
просила стягнути на її користь 24 000 грн.
як 1/3 частини майна , а саме буд.АДРЕСА_1
набувача за час протягом якого вона
належним чином виконувала взяті на
себе зобов'язання.

В позовній заяві посилалася на те, що
вона належним чином виконувала свої
зобов'язання, доглядала за ОСОБА_2,
сплачувала за комунальні послуги,
регулярно відвідувала його, готувала
йому їжу. Неприязні стосунку склалися в
червні 2014 року коли без її дозволу до
будинку посилилася онука ОСОБА_2, вона
почала її проганяти, не дозволяла
приходити, у зв'язку з чим з червня вона
не мала можливості здійснювати взяті
на себе зобов'язання, оскільки сам
відчужувач не має наміру продовжувати
договір довічного утримання. Просила
договір розірвати, та стягнути на її
користь 24 000 грн.

Рішенням суду першої інстанції позовні
вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3
-задоволено частково.

Договір довічного утримання, укладений
02.07.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
розірвано у зв'язку із неможливістю
його подальшого виконання.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частини житлового будинку АДРЕСА_1,
визнано за ОСОБА_2, право власності на ?
частин житлового будинку, АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, у задоволенні зустрічних
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, зазначаючи про
те, що висновки суду щодо
добросовісного виконання ОСОБА_3
взятих на себе обов'язків не відповідає
дійсності, та спростовується
свідченнями свідків, та наданим актом
обстеження житлового будинку,
фотокартками.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02
липня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір довічного утримання,
згідно з яким остання набула право
власності на будинок АДРЕСА_1 та
зобов'язалася довічно утримувати
позивача, надавати йому необхідну
допомогу матеріального характеру у
вигляді продуктів харчування
лікарських засобів і виробів медичного
призначення , інших предметів першої
необхідності, організовувати
прогулянки, брати участь у догляді за
ним, оселею, оплачувати за свій рахунок
комунальні послуги, надавати допомогу
у оформленні житлових субсидій.

ОСОБА_2 має ряд тяжких захворювань і
потребує за рекомендаціями лікарів
дієтичного харчування( а.с.8). На
підтвердження виконання умов договору
довічного утримання суду надані
квитанції на придбання продуктів
харчування у магазинах роздрібної
торгівлі, які не ідентифіковані і не
можуть слугувати доказом того, що саме
ці продукти передавалися ОСОБА_2 та
забезпечували його повноцінне
харчування. Не надані докази сплати
квартирної плати саме за рахунок
коштів ОСОБА_3 Яким чином позивачка за
зустрічними позовними вимогами
виконувала зобов'язання договору
довічного утримання щодо забезпечення
ОСОБА_2 лікарськими засобами,
враховуючи його захворювання,
доглядала за оселею і як часто
проводила прибирання в ній. З
фотокарток та акту обстеження
матеріально - побутових умов від 12.06.2014
року вбачається, що в оселі погані
побутові умови, не прибрано, санітарний
стан туалетної кімнати, кухні
незадовільний. Посилання суду першої
інстанції на те, що за позивачем
здійснювала догляд мати відповідачки ,
а потім вже за договором стала
здійснювати відповідачка не дають
підстави для висновку про належне
виконання умов договору саме ОСОБА_3

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Суд прийшов до висновку про те, що
позивачем не доведено те, що ОСОБА_3
придбавала продукти харчування та
сплачувала комунальні послуги за
рахунок пенсії( як стверджував
позивач), яку отримував ОСОБА_2, але суду
не були надані докази, що саме за
особисті гроші відповідачка
здійснювала ці покупки.

Дійсно, позивач і у своїй позовній
заяві зазначав, що отримував
мінімальну допомогу, але ця допомога не
була рівноцінною тим зобов'язанням, які
узяла на себе відповідачка за
договором довічного утримання.

Згідно з ч.2 ст. 756 ЦК України якщо
розірвання договору здійснюється у
судовому порядку з підстав
неможливості його подальшого
виконання, суд може залишити за
набувачем право власності на частину
майна з урахуванням тривалості часу,
протягом якого він належно виконував
свої обов'язки за договором. Цей
наслідок застосовується судом у разі
неможливості виконання набувачем
своїх обов'язків за договором з
обставин, що мають істотне значення..
Такими обставинами можуть бути
погіршення майнового стану, втрата
працездатності, тяжка хворобі близьких
тощо.

Договір довічного утримання не мав
тривалого характеру, доводи які
привела позивачка за зустрічним
позовом також не підтверджені
належними доказами і ці обставини на
які позивачка посилалась не можна
визначити істотними.

Судова колегія не погоджується з
висновком суду щодо задоволення
зустрічного позову та визнання за
позивачку права власності на ? частину
будинку з обставин, які описані вище.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню, з постановлянням нового
рішення.

Керуючись ст. 303,304,307,309,313,317,319 ЦПК
України, судова колегія,-

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красноградського районного
суду Харківської області від 03 жовтня
2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання
від 02 липня 2013 року, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений
приватним нотаріусом Красноградського
нотаріального округу ОСОБА_4, за
реєстровим номером №2451.

Відновити право власності ОСОБА_2 на
житловий будинок з надвірними
будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1095
грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили після
його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -

Судді -