Справа №583/3295/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сидоренко Р. В.Номер
провадження 22-ц/788/2259/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 50
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А. ,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17 листопада
2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_5,

про стягнення аліментів на повнолітню
дитину на час навчання,

в с т а
н о в и л а :

08 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом.

Вимоги мотивувала тим, що її та
відповідача повнолітня дочка - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у Польщі в
м.Люблін у Вищій школі підприємництва
та управління (WSPA) та потребує
утримання до закінчення навчання, тому
просила стягнути на свою користь з
ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки у
розмірі 1/4 частини його заробітку, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, на період
навчання, але не більш як до досягнення
дочкою 23 років.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17 листопада
2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,
аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх
видів заробітку щомісячно, на
утримання дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на період навчання, але не більше ніж до
досягнення нею 23 років, починаючи
стягнення з 01 жовтня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 243
грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповноту з'ясування
обставин, невідповідність висновків
фактичним обставинам та порушення норм
матеріального права, просить це
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Вважає, що позивачка не є належним
позивачем, оскільки дочка з нею не
проживає. Вказує, що при визначенні
розміру аліментів суд не врахував його
матеріальне становище: наявність на
утриманні малолітнього сина, витрати
на оренду житла, незначний розмір
заробітної плати.

Заслухавши пояснення представника
відповідача та заперечення позивача,
дослідивши матеріали справи і
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 20
серпня 1994 року по 26 серпня 1997 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають спільну дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8, 9, 10).

За судовими рішеннями від 25 травня 1996
року та від 10 березня 2006 року з ОСОБА_3
на користь позивачки стягувались
аліменти на утримання дочки - ОСОБА_5 до
її повноліття, а згідно з рішенням
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 30 липня 2013 року з
нього також стягувались аліменти на її
утримання, у розмірі 1/6 частини від його
заробітку щомісяця, на період навчання
в Сумському вищому училищі мистецтв і
культури ім. Д.С.Бортнянського, до 30
червня 2014 року (а.с.71, 72, 73).

Позивач зареєстрована і проживає по
АДРЕСА_1, а її дочка ОСОБА_5 з 23 липня 2014
року зареєстрована по АДРЕСА_2 в
будинку баби, однак фактично постійно
проживала з матір'ю (а.с.4, 6, 16, 17, 41).

З 01 жовтня 2014 року ОСОБА_5 є студенткою
Вищої Школи Підприємництва і
Адміністрації в м.Любліні (Польща) за
стаціонарною платною формою навчання,
плановий термін закінчення - 30 вересня
2017 року (а.с.12, 14, 40).

Позивач ОСОБА_4 працює молодшою
медичною сестрою в КЗ СОР «Обласна
спеціалізована психіатрична лікарня
№2» і у 2014 році отримує середньомісячну
заробітну плату розміром 1721 грн. 15 коп.
(а.с.18).

Відповідач працює майстром
виробничого навчання ЗПТО Охтирський
УСЦ ТСОУ, де отримує заробітну плату
близько 2264 грн. у місяць. Від іншого
шлюбу він має малолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.29, 30, 31).

ОСОБА_3 мешкає окремо від нової
сім'ї, винаймаючи житло, за яке
сплачував власнику 750 грн. у місяць
(а.с.73).

Правильно і з достатньою повнотою
встановивши вказані обставини на
підставі належним чином досліджених
та оцінених доказів, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що повнолітня дочка
відповідача на період навчання
потребує певних додаткових витрат і її
батько, в силу ст.199 СК України
зобов'язаний та може її утримувати
шляхом сплати щомісячно аліментів на
користь матері дитини, на період
навчання.

Визначаючи розмір належних до
стягнення аліментів суд врахував усі
істотні обставини та навів відповідні
мотиви, з якими колегія суддів
погоджується.

Так, відповідач є особою працездатного
віку, має стабільний заробіток.
Враховано судом і розмір доходів
відповідача та наявність у нього
обов'язку утримувати малолітнього сина
ОСОБА_6. Таким чином, визначений судом
розмір аліментів є розумним і
співмірним з матеріальними
можливостями відповідача.

Такі висновки суду відповідають
вимогам ст.ст.199-200 СК України і
узгоджуються з роз'ясненнями п.20
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів».

Системний аналіз положень глав 15 і 16 СК
України щодо розміру аліментів, вказує
про те, що визначений у ч.2 ст.182 СК
України мінімальний розмір аліментів -
не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
може бути застосований тільки до осіб,
які не досягли 18-річного віку. Таким
чином законодавець забезпечив
підвищений захист лише інтересів
дітей, тобто малолітніх та
неповнолітніх.

До категорії непрацездатних осіб дочка
сторін також не відноситься.

За таких обставин місцевий суд
правильно не вбачав підстав обмежувати
мінімальний розмір аліментів 30-ма
відсотками прожиткового мінімуму.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_4 є неналежним позивачем,
обставинами справи не підтверджуються.
Досліджені докази свідчать, що дочка
фактично проживає з матір'ю та під час
навчання перебуває на її утриманні, про
що вона особисто у письмовій формі
підтвердила суду (а.с.41).

Відповідач та його представник визнали
наявність у ОСОБА_3 на праві власності
житлового будинку в м.Охтирка, доказів
неможливості проживання у якому через
сімейні стосунки не надано, тому оплату
ним орендованого житла не можна
визнати тими обов'язковими та
необхідними витратами, які б безумовно
впливали на матеріальне становище
останнього.

Інші доводи апеляційної скарги
зазначених висновків також не
спростовують.

Таким чином, рішення першої інстанції
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
є законним та обґрунтованим, а тому
підстав для його зміни чи скасування не
вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -