ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/683/14-ц
Провадження № 2/362/848/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.11.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області у
складі: головуючого - судді
Лебідь-Гавенко Г.М.,
при секретарі - Данильченко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (далі - МТСБУ) до ОСОБА_2 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування,
У лютому 2014 року МТСБУ звернулось до
суду з указаним позовом до
ОСОБА_2, у якому просило стягнути з
останнього на їх користь 51 070 грн.
виплаченого страхового відшкодування
та сплачені по справі судові витрати,
зокрема 2 000 грн. витрат на оплату праці
адвоката та 510 грн. 70 коп. судового
Вказуючи на те, що 30 березня 2011 року з
вини ОСОБА_2, який керував автомобілем
„ВАЗ", державний номерний знак НОМЕР_1,
була скоєна дорожньо-транспортна
пригода, що підтверджено постановою
Подільського районного суду м. Києва №
3-2355/11 від 28 квітня 2011 року. На дату
скоєння ДТП ОСОБА_2 не мав чинного
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, а тому шкоду, заподіяну в
результаті даного ДТП автомобілю
„Ауді", державний номерний знак НОМЕР_2,
який належить ОСОБА_3, у зв'язку із
настанням події, передбаченої п.п. „а"
п.41.1 ст. 41 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" відшкодувало 14 липня 2011 року
МТСБУ в розмірі 50 000 грн. Крім того,
МТСБУ додатково понесено витрати на
оплату юридичних послуг в розмірі 2 000
грн. та витрат на послуги аварійного
комісара в розмірі 1 070 грн., які вони
також просять стягнути з відповідача.
Оскільки, позивач здійснив виплату
відшкодування шкоди потерпілій особі,
то, керуючись ст. 1191 ЦК України, позивач
вирішив звернутися до суду з даним
позовом безпосередньо до винної особи.
Представник позивача, будучи належним
чином повідомленим про день, час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, але 08 травня 2014
року надав заяву, в якій просить
слухати справу без його участі, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та
просить позов задовольнити. Проти
заочного розгляду справи та
постановлення по ній заочного рішення
не заперечує. Також, 11 листопада 2014 року
звернувся до суду із клопотанням про
стягнення із відповідача 400 грн. витрат
за розміщення оголошення в газеті (а.с.
ОСОБА_2, будучи, відповідно до ч. 9 ст. 74
ЦПК України, належним чином
повідомленим про день, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився. Про причини неявки не
повідомив, заяви про розгляд справи у
його відсутності не надав (а.с. 50, 60, 80-81,
Оскільки позивач не заперечує проти
ухвалення заочного рішення у справі,
судом постановлено ухвалу про
проведення заочного розгляду справи на
підставі наявних в ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60
ЦПК України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких бере
участь та сама особа, щодо якої
встановлено ці обставини.
Судом установлено, що постановою
Подільського районного суду м. Києва №
3-2655/11 від 28 квітня 2011 року, що набрала
законної сили, ОСОБА_2, 30 березня 2011 року
о 14:10 год., в м. Києві по вул.
Межигірській, 82, керуючи автомобілем
НОМЕР_3, допустив зіткнення з
автомобілем НОМЕР_4, власником якого є
ОСОБА_3, в результаті якого автомобілі
отримали механічні пошкодження. За
вказане правопорушення, ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та
притягнуто до відповідальності у
вигляді штрафу (а.с. 7).
12 травня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України із заявою про здійснення
відшкодування шкоди заподіяної в
результаті пошкодження транспортного
До заяви про здійснення відшкодування
шкоди ним також було додано копія
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/8123126, термін дії з 26.10.2010
року по 25.10.2011 року включно (а.с.8).
З Довідки № 1 від 07 липня 2011 року про
розмір відшкодування шкоди з фонду
захисту потерпілих, вбачається, що
матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля НОМЕР_4, складає
50 000 грн., що, згідно платіжного
доручення № 3090 від 14 липня 2011 року, було
виплачено ОСОБА_3 (17, 18).
Крім того, згідно платіжних доручень №
2272 від 24 травня 2011 року та № 3183 від
21 липня 2011 року, позивачем було
сплачено 870 грн. та 100 грн. за послуги
аварійних комісарів (а.с. 12, 15).
Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
Аналогічне положення закріплено у ст. 27
Закону України «Про страхування», за
змістом якої до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що отримала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України
встановлено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.
Враховуючи, що в судовому засіданні на
підставі зібраних доказів установлено,
що з вини ОСОБА_2 сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої він пошкодив автомобіль
НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_3, який в
свою чергу отримав страхове
відшкодування від МТСБУ за пошкоджений
автомобіль, до якого перейшло право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи, суд дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позову в частині стягнення із
відповідача на користь позивача 50 000
грн. розміру страхового відшкодування
та 1 070 грн. витрат за послуги аварійних
комісарів, а всього 51 070 грн.
Щодо вимог про стягнення із
відповідача 2 500 грн. витрат на правову
допомогу, то, беручи до уваги вимоги ст.
1 Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», ст. 88 ЦПК України, враховуючи,
що представник МТСБУ участі у судових
засіданнях не приймав взагалі, вказані
вимоги до задоволення не підлягають (40,
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, що, за даними
правовідносинами, складаються із
судового збору в розмірі 510,70 грн. та 400
грн. пов'язаних із наданням оголошення
На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону
України «Про страхування», ст.ст. 3, 4, 8,
10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 224-227 ЦПК
України, суд -
Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_2 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування -
задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України 51 070 грн. за шкоду заподіяну в
результаті пошкодження транспортного
засобу, що складається з: 50 000 грн.
розміру страхового відшкодування та
1 070 грн. витрат за послуги
аварійних комісарів; 510 грн. 74 коп.
сплаченого судового збору та 400 грн.
витрат, сплачених за надання
оголошення у пресі, а всього 51 980
(п'ятдесят одну тисячу дев'ятсот
вісімдесят) грн. 74коп.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
Позивачем рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Г .М. Лебідь-Гавенко