Справа № 310/9744/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 грудня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області

у складі:
головуючого- судді Пустовіт З.П.

при секретарі Гоноболіній
О.І.,

з участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бердянську скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на дії державного виконавця
відділу ДВС Бердянського МРУЮ
Запорізької області ОСОБА_3 в частині
накладення арешту на майно,
заінтересована особа Публічне
акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль»,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року заявники ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звернулися до суду із
скаргою, в якій просили визнати
неправомірними дії державного
виконавця відділу ДВС Бердянського
МРУЮ Запорізької області ОСОБА_3 в
частині накладення арешту на все їхнє
майно та скасувати постанови від 11.11.2014
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В обґрунтування
скарги заявники зазначали, що в
провадженні державного виконавця
Гризоглазової Д.С. знаходиться
виконавчий лист №2-1575/09, виданий 10.12.2009
року Бердянським міськрайонним судом
Запорізької області про стягнення
солідарно з ТОВ «Базовий азовський
рибопереробний комплекс», ОСОБА_1,
ОСОБА_5 на користь ВАТ «ОСОБА_4 Аваль»
суми боргу 2115911,59 грн. В процесі
виконання рішення борг зменшився до
1379792,75 грн. На підставі двох відкритих
виконавчих проваджень державний
виконавець Гризоглазова Д.С. винесла
дві постанови від 11 листопада 2014 року:
по ВП №34213346 – про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження щодо ОСОБА_1 у межах суми
звернення стягнення 1379792,75 грн. та по
виконавчому провадженню ВП №29158312 –
аналогічну постанову щодо ОСОБА_2,
копії яких ними були отримані поштою 15
жовтня 2014 року. До подання даної скарги
до суду їм з реєстраційної служби
Бердянського МРУЮ Запорізької області
надійшли ОСОБА_6 з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію обтяження про накладення
арешту на майно. Вважають вказані
постанови незаконними, оскільки на час
винесення постанов на погашення
реального боргу передано наступне
майно: машина для вилучення луски PSM 20,
відокремлююча від голови машина HS-10,
філетировочна машина FR -150, подавальний
стіл ТТ-002, верстат S-200 для заточки і
правки з охолодженням та розпилювальна
глазурна машина GLM 400, яке знаходиться у
виконавчій службі. Вартість цього
майна, згідно звіту Запорізької
торгово-промислової палати станом на 30
вересня 2014 року, складає 2877104 грн., якої
достатньо для покриття боргу перед
Банком. Законодавством України не
передбачено право державного
виконавця накласти арешт на все майно в
межах суми звернення стягнення, коли
вартість вже переданого майна для
реалізації перевищує суму боргу.

Ухвалою суду від 19 грудня 2014 року до
участі у справі в якості
заінтересованої особи залучено ПАТ
«ОСОБА_4 Аваль», яке є стягувачем у цих
двох виконавчих провадженнях: ВП №34213346
та ВП №29158312.

Підстав для залучення по цій скарзі ТОВ
«БАРК» як заінтересованої особи, суд
вважає, що немає, оскільки виконавче
провадження ВП №31147048 щодо цього
боржника –юридичної особи знаходиться
в провадженні іншого державного
виконавця, що буде суперечити п.17
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України №6 від 07
лютого 2014 року «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судових рішень у цивільних справах», в
якому роз’яснено, що згідно із статтею
26 ЦПК України сторона виконавчого
провадження, яка звернулася до суду зі
скаргою, бере участь в її розгляді як
заявник, а інші учасники цього
провадження, прав і обов’язків яких
безпосередньо стосується розгляд
скарги, - як заінтересовані особи.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1,
який за довіреністю є представником і
заявника ОСОБА_7, підтримав скаргу із
зазначених у ній підстав та просив
задовольнити. Додатково пояснив, що
вказане рибопереробне обладнання та
устаткування було передане за актом
від 10.07.2012 року. Пам’ятає, що у жовтні 2013
року була друга його уцінка, після якої
виконавча служба повинна була
запропонувати його Банку, а в разі його
відмови, повернути їм, проте цих дій
виконавчою службою зроблено не було.

Державний виконавець ВДВС
Бердянського МРУЮ ОСОБА_3 до суду не
з’явилася, причини неявки не
повідомила, заперечень проти скарги не
направила.

Представник стягувача до суду не
з’явився, направив письмові
заперечення на скаргу, в яких послався
на те, що на виконанні у відділі ДВС
Бердянського МРУЮ перебуває три
виконавчих провадження: ВП №34213346, ВП
№29158312 та ВП№31147048, які не об’єднані в
одне провадження, з примусового
виконання виконавчих листів №2-1575/09 від
18.11.2009 року про стягнення на користь
Банку заборгованості із солідарних
боржників. Державний виконавець, діючи
в межах чинного законодавства, за
заявами Банку, як стягувача, для
забезпечення реального виконання
рішення наклала арешт на майно
боржників в кожному виконавчому
провадженні та оголошення заборони на
його відчуження у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов’язаних з
організацією і проведенням виконавчих
дій, що відповідає ст.57 Закону України
«Про виконавче провадження» та п.4.1.8
Інструкції з організації примусового
виконання рішень. Тому представник
стягувача просив розглянути скаргу за
його відсутності та відмовити у її
задоволенні.

Заслухавши заявника, дослідивши
матеріали за скаргою, суд приходить до
висновку про наявність підстав для її
задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено
наданими копіями, що 11 листопада 2014
року державним виконавцем відділу ДВС
Бердянського МРУЮ Запорізької області
ОСОБА_3 було винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження щодо
ОСОБА_1 у межах суми звернення
стягнення 1379792,75 грн. по виконавчому
провадженню ВП №34213346 та аналогічну
постанову щодо боржника ОСОБА_2 по
виконавчому провадженню ВП №29158312.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України,
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Згідно із ч.1 та ч. 3 ст.6 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, в іншому випадку його
рішення, дії або бездіяльність можуть
бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 2 ст. 1, ст.11  Закону
України "Про державну виконавчу службу"
завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом. Державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом і цим законом.

Як передбачено ч.2 ст.30 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру -  у двомісячний
строк. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Судом встановлено та як вбачається з
листа заявників від 03.09.2014 року на ім’я
начальника відділу ДВС Бердянського
МРУЮ та пояснень в судовому засіданні
ОСОБА_1, що 10 липня 2012 року державним
виконавцем проведено опис і накладено
арешт на рибопереробне обладнання і
устаткування, вартість яких на
сьогоднішній час більше 2 млн. грн., яке
було передано на відповідальне
зберігання представнику стягувача, яке
не є заставним майном, та яке до
теперішнього часу не реалізовано
виконавчою службою в межах
передбаченої Законом процедури.

Державний виконавець, отримавши копію
скарги, в жодне судове засідання не
з’явилася та не надала суду пояснень
щодо причин тривалого невиконання
судового рішення та не здійснення нею
процесуальних дій щодо вказаного
рухомого майна й необхідності
накладення арешту на все нерухоме
майно боржників в межах суми звернення
стягнення.

Враховуючи, що на час винесення
оскаржуваних постанов від 11.11.2014 року,
передане солідарними боржниками для
реального виконання рішення
рибопереробне обладнання і
устаткування, вартість якого вдвічі
перевищує суму боргу, не реалізоване
виконавчою службою та не здійснено дій
щодо залишення його у стягувача або
повернення боржникам відповідно до ч.6,7
ст.62 Закону України «Про виконавче
провадження», підстав для арешту
всього майна в межах суми звернення
стягнення щодо боржників ОСОБА_6 та
ОСОБА_2, у державного виконавця
Гризоглазової Д.С. не було.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що скарга є
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 383 ЦПК України, ст.ст.6,11, 57,
62 Закону України «Про виконавче
провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_3 в частині накладення арешту на
все майно, що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, у
межах суми звернення стягнення 1379972,75
грн.

Скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження щодо боржника ОСОБА_1
по виконавчому провадженню ВП №34213346.

Скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження щодо боржника ОСОБА_2
по виконавчому провадженню ВП №29158312.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 5-денний
строк з дня її проголошення або з дня
отримання її копії особами, які не були
присутні під час її проголошення..

Суддя:

ОСОБА_8