Справа № 2- 2815/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року Солом`янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,
Цісельської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Солом`янська районна у місті Києві
державна адміністрація про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

10.06.2013 року позивач ОСОБА_2 звернулась
до суду із позовом в якому просила
визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що вона є
зареєстрованою у даній квартирі, яка
належить до державного житлового фонду
, разом з відповідачем, який є ії онуком
та який з часу своєї реєстрації без
поважних причин більше ніж півроку у
квартирі не проживає, участі в
утриманні квартири та сплаті
комунальних послуг не приймає; власних
речей в квартирі не має, участі в
утриманні квартири не приймає.

З огляду на те, що відповідач у спірній
квартирі відсутній понад шість місяців
без поважних причин , вона звернулась
до суду з даним позовом.

Відповідно до заочного рішення
Солом`янського районного суду м.Києва
від 10 грудня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволені. Визнано ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням у квартирі
АДРЕСА_1.

В подальшому згідно з ухвалою
Солом`янського районного суду м. Києва
від 24.03.2014 року за наслідками розгляду
заяви ОСОБА_3 заочне рішення скасоване
та справа призначена до судового
розгляду.

В ході розгляду справи після
скасування заочного рішення позивачка
та ії представник позовні вимоги
підтримали та просили їх задоволення.

Відповідач та його представник проти
позовних вимог заперечили.
Обгрунтовуючи заперечення,
представник відповідача вказала на те,
що підстави для визнання відповідача
втратившим право користування у
спірному приміщенні відсутні, оскільки
шестимісячний строк його відсутності у
спірному приміщенні на час подання
позову не сплив. Також послалась на
наявність конфліктних відносин між
відповідачем та позивачкою, які
обумовлені видачею довіреності
позивачкою на ім`я ії чоловіка ОСОБА_4,
1960 року народження на право
приватизації квартири, а також
відмовою відповідача надати згоду на
реєстрацію у спірній квартирі
останнього. Також послалась на те, що у
березні 2012 року ОСОБА_4 були замінені
вхідні двері та замки без погодження з
відповідачем, що спричинило конфліктну
ситуацію , яка відбулась між позивачкою
27 березня 2013 року за наслідками чого
було порушено відносно відповідача
кримінальне провадження, а відтак
відповідача було позбавлено доступу до
приміщення.

Третя особа, яка повідомлялась судом
належним чином про місце, день та час
судового розгляду , в судове засідання
свого представника не направила, про
причини неявки суд не повідомила, у
зв`язку із чим судом ухвалено про
розгляд справи у відсутність
представника третьої особи.

Вислухавши позивачку та ії
представника, відповідача та його
представника, заслухавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
виходить із наступного.

Встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2, 1929 року
народження є власником особового
рахунку в спірній квартирі АДРЕСА_1 та
відповідно зареєстрована у даному
жилому приміщенні.

Разом з позивачкою з 25.02.2010 року у
спірному квартирі є зареєстрованим
позивач ОСОБА_3, який є ії онуком.

В ході судового розгляду позивачка
послалась на те, що відповідач був
зареєстрований у спірному жилому з ії
волі після смерті ії сина ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказала на те, що
відповідача вона зареєструвала з метою
здійснення ним опіки над нею, надання
їй матеріальної допомоги та оплати за
житлово-комунальні послуги.

Одночасно вказала на те, що на час
реєстрації онука їй було відомо, що він
постійно проживав ії своєю дружиною
ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2.

Враховуючи вказане вище позивачкою та
ії волю щодо реєстрації відповідача у
спірній квартирі, суд вважає, що між
позивачкою та відповідачем була
досягнута домовленість щодо характеру
користування відповідачем жилим
приміщенням у спірній квартирі.

Посилаючись на те, що відповідачем
матеріальна допомога не надавалась,
онук навідувався дуже рідко до неї, нею
вирішено про ініціювання питання про
визнання його таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, так як
він без поважних причин у ньому не
проживає.

Спростовуючи такі твердження
позивачки, відповідач вказав на те, що
він відвідував місце своєї реєстрації,
надавав допомогу бабусі, проте, з
вересня 2012 року між ним та позивачкою
виникли конфліктні відносини, які
обумовлені проживанням у спірній
квартирі ОСОБА_4, з яким 16 жовтня 2012 року
його бабуся зареєструвала шлюб і з
даного часу він позбавлений можливості
у повній мірі користуватись житловим
приміщенням. Вказав також на те, що
відносини між ним та позивачкою
загострились у зв»язку з відмовою у
наданні його згоди бабусі на
реєстрацію ОСОБА_4 в даному житловому
приміщенні , та як наслідок у бабусі
виник намір щодо зняття його з
реєстрації у зв»язку із чим він був
вимушений звернутись до
житлово-експлуатаційних органів із
заявою щодо заборони здійснення
будь-яких дій щодо зняття його з
реєстрації.

При цьому позивач послався на те, що
інтересу до квартири він ніколи не
втрачав , проте з появою у квартирі
чоловіка бабусі, позбавлений
можливості постійно проживати в ньому.
Зазначив , що квартиру відвідував у
лютому 2013 року , а 27 березня 2014 року
виник конфлікт з позивачкою у зв»язку
із заміною вхідних дверей та замків , у
зв»язку із чим він не має можливості
потрапити до місця своєї реєстрації.

В ході розгляду справи встановлено, що
з вересня 2012 року у спірному жилому
приміщенні проживає ОСОБА_4 з яким
позивачка зареєструвала шлюб 16.10.2012
року.

Встановлено, що 27 березня 2013 року між
позивачкою та відповідачем виник
конфлікт з приводу користування
житловим приміщенням наслідком чого
було порушення кримінального
провадження відносно позивача за ч. 1
статті 125 КК України, а саме заподіяння
умисного легкого тілесного ушкодження
позивачці.

Відповідно до вироку Солом»янського
районного суду м.Києва від 11 липня 2014
року ОСОБА_3 визнано винуватим у
вчиненні кримінального злочину,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України та
призначено покарання у вигляді штрафу
в розмірі 510,00 грн.

Згідно з Ухвалою Апеляційного суду
м.Києва від 25.09.2014 року вирок суду
скасовано , а кримінальне провадження
відносно відповідача закрито у зв»язку
з не встановленням достатніх доказів
для доведення винуватості ОСОБА_3 в
суді та вичерпаності можливостей їх
отримання.

В ході судового розгляду причину
конфлікту , що виник між сторонами
позивачка не оспорювала, підтвердивши
те, що в лютому 2013 року ОСОБА_4 було
замінено вхідні двері та замки.

Також позивачкою не оспорювалось того,
що про таку заміну вхідних дверей та
замків відповідача не повідомлялось та
ключі йому надані не були, отже судом
встановлено, що з лютого 2013 року
вільного доступу до квартири
відповідач не мав.

В судовому засіданні позивачка
пояснила, що у вересні 2012 року нею було
вирішено про порушення питання про
визнання відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщення.

Вказані обставини підтверджуються
наданими нею поясненнями до слідчому
СВ Солом»янського РУ ГУМВС України в
місті Києві 27.08.2014 року в межах
кримінального провадження відносно
відповідача , які містяться в
матеріалах справи. (а.с.а.с.206-207).

Отже, з урахуванням обставин
реєстрації відповідача у спірному
жилому приміщенні, характеру
користування останнім у ньому, суд
вважає, що до вересня 2012 року позивачка
свідомо зберігала за онуком право
користуванням житловим приміщенням у
спірній квартирі.

Матеріали справи свідчать, що 06.11.2012
року відповідачем було подано заяву до
ВСП « Залізничний» щодо заборони
здійснення дій по зняттю його з
реєстрації за спірною адресою.

При цьому пояснення ОСОБА_4 надані
27.08.2013 року слідчому СВ Солом»янського
РУ ГУМВС в місті Києві по кримінальному
провадженню відносно ОСОБА_3, які
містяться в матеріалах справи,
підтверджують наявність конфлікту між
сторонами, який виник з приводу відмови
відповідача у наданні дозволу ОСОБА_4 у
реєстрації на спірній жилій площі.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки провадиться в
судовому порядку. У справах про
визнання наймача або члена його сім`ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням необхідно з`ясувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності суд може продовжити
пропущений строк.

Відповідно до ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім`ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Отже, правовою підставою для визнання
особи такою , що втратила право
користування житловим приміщенням є
безперервна свідома відсутність члена
сімі»ї наймача або наймача на протязі
шести місяців.

В ході розгляду справи встановлено та
не оспорювалось сторонами, що
відповідач відвідував жиле приміщення
в лютому 2014 року , а також беззаперечно
встановлено, що останній раз
відповідач був присутній у жилому
приміщенні 27 березня 2014 року.

Відтак з урахуванням останнього
випадку користування житловим
приміщенням відповідачем 27 березня 2014
року, суд вважає, що на час звернення
позивачки з даним позовом, а саме 10.06.2014
року шестимісячний строк безперервної
відсутності відповідача у жилому
приміщенні не сплив.

З урахуванням наведеного вище,
оцінюючи докази у їх сукупності та
кожний доказ окремо, беручи до уваги те
, що до вересня 2012 року позивачка
зберігала право відповідача на
користування жилим приміщенням,
враховуючи наявність конфліктних
відносин між сторонами з приводу
користування спірним житлом, чинення
перешкод відповідачу зі сторони
позивачки у користуванні житлом,
відсутність спливу на час звернення до
суду шестимісячного строку, на протязі
якого за особою зберігається право на
користування житлом, суд вважає, що у
позовних вимогах слід відмовити,
оскільки правові підстави , визначені
законом для цього у суду відсутні.

При цьому суд до уваги акт складений КП
«Залізничне» 13.02.2013 року про
відсутність відповідача більше року в
спірному житловому приміщенні не
приймає, оскільки даний акт суперечить
обставинам встановленим судом, що
наведені вище.

З цих самих підстав суд не приймає до
уваги пояснення, допитаного у якості
свідка ОСОБА_7, оскільки даний свідок не
підтвердив безперервну відсутність
відповідача у спірній квартирі на
протязі шести місяців.

Суд не приймає до уваги також свідчення
ОСОБА_8 щодо обставин проживання
позивачки у квартирі, беручи до уваги,
що даний свідок є знайомим ОСОБА_4, а
отже є зацікавленою особою у даному
спорі.

Крім того, відмовляючи у задоволенні
позову , суд вважає посилання позивачки
щодо несплати відповідачем
комунальних послуг та квартирної плати
недостатніми для задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.71,72 ЖК України, ст..ст.10,60,88,209,212-215,294
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Солом`янська районна у м.Києві державна
адміністрація про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: