Номер провадження: 22-ц/785/6396/14
Головуючий у першій інстанції Салтан
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Виноградової Л.Є.,
Гайворонського С.П.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25 березня 2014 року, -

встановила:

26 березня 2012 року ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення грошових коштів у
розмірі 352 437,51 грн., посилаючись на те,
що 18 червня 2010 року Київським районним
судом м. Одеси було винесено рішення за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ТОВ
«Фінростбанк» про стягнення боргу та
зобов»язання ТОВ «Фінростбанк»
сплатити позивачу суму боргу. Позовні
вимоги ОСОБА_2 були задоволені
частково.

26 липня 2010 року Першим Київським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
відкрито виконавче провадження. На
день звернення до суду 26 березня 2012
року рішення суду не виконано в повному
обсязі.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 25 березня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення грошових
коштів у сумі 352437 грн, що складається з
індексації та 3% річних за невиконання з
26 червня 2010 по 12 березня 2012 року
грошового зобов'язання про сплату на
користь позивача суми боргу 1978100 грн. за
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 18 червня 2010 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу у якій просить
рішення суду скасувати, постановити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що між
позивачем і відповідачем було укладено
мирову угоду, яка 20 вересня 2012 року
визнана судом і у подальшому сторонами
не оспорювалася, згідно до якої
відповідач зобов'язався погасити
повністю суму боргу за рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
18 червня 2010 року, а позивач відмовлявся
від стягнення сум інфляції та 3% річних
за невиконання грошового зобов'язання
за період з 19 березня 2012 року по 16
вересня 2012 року.

6 липня 2012 року відповідач борг погасив
у повному обсязі, а тому районний суд
прийшов до висновку про необхідність
відмови у позові.

Однак погодитись з такими висновками
районного суду не можна, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд неправильно
застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
скасовує, ухвалює нове рішення з
наступних підстав.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення,ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване
рішення не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
18 червня 2010 року на користь ОСОБА_2 з
ОСОБА_3 стягнуто суму боргу 1978100 грн.

Добровільно боржник рішення суду не
виконав. Тому 26 липня 2010 року головним
державним виконавцем Першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції за заявою ОСОБА_2
було порушено виконавче провадження.

У ході виконання судового рішення 6
липня 2012 року ОСОБА_3 борг у сумі 1978100
грн. повернув, що підтверджується його
заявою, яка ним власноручно підписана і
нотаріально посвідчена.

20 вересня 2012 року між позивачем і
відповідачем було укладено мирову
угоду, яка визнана судом, згідно до
якої, отримавши суму боргу, позивач
зобов'язався з дати укладення мирової
угоди не висувати до відповідача вимог
по сплаті трьох процентів річних та
інфляційних витрат від простроченої
суми грошового зобов'язання за
договором позики від 28 липня 2008 року, що
виникло у період з 19 березня 2012 року по
16 вересня 2012 року.

У позовній заяві ставиться
питання про стягнення трьох процентів
річних та інфляційних втрат за період з
18 червня 2010 по 12 березня 2012 року, тобто з
моменту ухвалення судового рішення і
до моменту звернення до суду з цими
позовними вимогами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3 % річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі викладеного суд
апеляційної інстанції вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Посилання апеляційної скарги на те, що
при укладенні мирової угоди позивач
зобов'язався не висувати відповідачеві
жодних матеріальних чи моральних
претензій у зв'язку з виконанням
судового рішення про стягнення боргу,
не можуть бути підставою для відмови у
позові, оскільки у тексті мирової угоди
чітко визначено період, за який позивач
відмовився від стягнення інфляційних
втрат та 3% річних за невиконання
грошового зобов'язання - з 19 березня по
16 вересня 2012 року.

Згідно до позовної заяви та
доданого до неї розрахунку, сума
інфляційних втрат за період з 18 червня
2010 по 12 березня 2012 року склала 257000грн. 96
коп, а 3% річних за цей же період склала
95436 грн. 55 коп., а всього 352437 грн 51 коп.

Оскільки відповідач не виконав
своєчасно рішення суду, то з нього на
користь позивача підлягають стягненню
як сума інфляційних втрат так і 3%
річних.

Керуючись: п. 2 ч. 1 ст.307; п.п. 3,4 ст.
309; 316; 317; 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 25 березня 2014 року -
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 352437
грн. 51 коп. - інфляційні втрати та 3 %
річних за період з 29 червня 2010 року по 12
березня 2012 року.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено
протягом 20 днів з дня набрання ним
законної сили безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

Н.А. Кононенко

Л.Є.
Виноградова

С.П.
Гайворонський