Провадження № 2/185/4180/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Муржиєвої І.О.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного сумісного майна
подружжя,

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2014 року позивачка звернулась з
позовом до відповідача про поділ
спільного сумісного майна подружжя,
посилаючись на те, що з липня 2000 року по
червень 2014 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
У період шлюбу за спільні кошти вони
придбали жилий будинок № 3-А по
вул.Жовтневій в с.Межиріч
Павлоградського району. Договір
купівлі-продажу будинку оформлений на
відповідача. Оскільки даний будинок є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, а сторони не досягли згоди
щодо користування будинком, позивачка
просить визнати за нею право власності
на 1/4 частку названого жилого будинку.

У судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги, пояснила, що
з липня 2000 року по травень 2014 року
перебувала у шлюбі з відповідачем, від
шлюбу має двох дітей, відповідач
сплачує на їх утримання аліменти у
розмірі 1/3 частки заробітку. У період
шлюбу був придбаний будинок, в якому до
цього часу проживає відповідач, вона з
дітьми живе в орендованому будинку.
Частину грошей за будинок дали батьки
відповідача, частково вони брали у
позику, а потім віддавали. Вони з
відповідачем тримали господарство:
качок, поросят, саджали город, вона
торгувала на ринку і з отриманого
доходу вони з відповідачем віддавали
борг.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, зазначивши, що спірний
будинок є його особистим майном, він
отримав спадщину від бабусі – хату та
автомобіль, які продав і за ці гроші
купив будинок. Також він як спадкоємець
отримав належну бабусі компенсацію за
те, що вона перебувала під час війни на
примусових роботах у Німеччині.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що з
29 липня 2000 року по 13 червня 2014 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі (а.с.3), від шлюбу мають двох дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-5).

За даними КП «Павлоградське міжміське
бюро технічної інвентаризації (а.с.12)
право власності на будинок 3а по
вул.Жовтневій в с.Межиріч
Павлоградського району
Дніпропетровської області
зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
29 грудня 2005 року приватним нотаріусом
ОСОБА_5 реєстраційний номер 1724.

Свідок ОСОБА_6 – мати відповідача у
судовому засіданні пояснила, що
спірний будинок був куплений за 5000
доларів США, це її особисті гроші,
отримані у спадок від тітки, яку вона
доглядала. Вона купила синові будинок,
особисто розрахувалася з продавцем. На
прохання сина договір купівлі-продажу
був укладений на його ім'я. Син та його
дружина спільних коштів у придбання
будинку не вкладали.

Як встановлено ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно наданих відповідачем у судове
засідання документів, він є
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_7, отримав спадкове майно, у тому
числі будинок 8 по вул.Жовтневій в
с.Межиріч Павлоградського району та
компенсаційну виплату за примусову
працю в період націонал-соціалізму в
сумі 1429 євро (квитанція від 05 червня 2003
року).

Будинок 8 по вул.Жовтневій в с.Межиріч
Павлоградського району відповідач
продав 20 вересня 2007 року за домовленою
ціною 22 000 грн.

Спірний будинок 3-а по вул.Жовтневій в
с.Межиріч Павлоградського району
придбаний 29 грудня 2005 року за
домовленою ціною 10 000 грн.

Як пояснила позивачка у судовому
засіданні, гроші на придбання будинку
3-а по вул.Жовтневій в с.Межиріч
Павлоградського району позичили
батьки відповідача, а відповідач
повернув батькам борг після продажу
успадкованого будинку 8 по
вул.Жовтневій в с.Межиріч
Павлоградського району.

Таким чином спірний будинок був
фактично придбаний за грошові кошти,
набуті відповідачем ОСОБА_2 в порядку
спадкування.

Відповідно до ст.57 Сімейного кодексу
України майно, набуте одним з подружжя
в порядку спадкування є його особистою
приватною власністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 212, 214 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ спільного
сумісного майна подружжя.

Судові витрати по справі покласти на
позивачку.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:

ОСОБА_8