У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 19 червня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 18 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Лісниківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про стягнення
збитків,

встановив:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Лісниківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про стягнення
збитків.

В обґрунтування позову зазначав, що
рішенням апеляційного суду Київської
області від 24 грудня 2013 року рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 31 липня 2013 року
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
визнано незаконним та скасовано
рішення Лісниківської сільської ради
від 10 жовтня 2008 року № 66/46 та
№ 66/60 щодо надання дозволів на
складання проектів землеустроїв для
відведення у власність громадянам
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельних ділянок
площами 0,0667 га та 0,1239 га по АДРЕСА_1.
Крім того скасовано рішення цієї ж
ради від 26 грудня 2008 року за №73/26-XXVVI-V та
№73/18-XXVI-V про затвердження проектів
землеустрою щодо відведення вказаних
земельних ділянок у власність цих
громадян, з тих підстав, що вказаними
рішеннями сільської ради порушено його
право власності на земельну ділянку
площею 0,1043 га по АДРЕСА_2.

Зазначав, що для захисту свого
порушеного права власності на земельну
ділянку під час розгляду справи у
апеляційному суді він поніс витрати на
правову допомогу у розмірі 15 400 грн, а
тому просив стягнути з Лісниківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області на свою
користь вказані кошти, як збитки,
завдані внаслідок прийняття сільською
радою вказаних вище рішень, на підставі
ст. ст. 22, 1166, 1173 та 1192 ЦК України.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
19 червня 2014 року, залишеним без
змін апеляційного суду Київської
області від 18 серпня 2014 року,
відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову про стягнення збитків,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Лісниківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про стягнення збитків.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк