Номер провадження: 22-ц/785/2069/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В., Калараш
А.А.

з участю секретаря Волчанського
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті
особи - ОСОБА_10, Одеська міська рада, про
усунення перешкод у користуванні
власністю та стягнення моральної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 20 листопада
2013 року,-

встановила:

В квітні 2009 року позивачі звернулись до
суду з зазначеним позовом, уточнивши
його в подальшому, до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (т.1 а.с.3-4, 312-314),
посилаються на те, що на підставі
свідоцтв про право власності вони і
відповідачі є співвласниками
домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Одесі, яке
складається з двох двоповерхових
багатоквартирних будинків.
Відповідачі, самовільно здійснивши
реконструкцію квартири №5, що входить
до належної їм на праві спільної
часткової власності і третій особі
ОСОБА_10 частки домоволодіння, порушили
їх права на користування власністю, а
саме квартирою №7, розташованою на
першому поверсі будинку, яка входить до
належної їм на праві власності частки
домоволодіння, оскільки в результаті
зведення під час проведеної
відповідачами самочинної
реконструкції до стін другого поверху
будинку кам'яної прибудови площею 11,7
кв. м. на місті демонтованої дерев'яної
веранди площею 6,9 кв. м. з порушенням
будівельних норм і санітарних правил
порушено інсоляцію та циркуляцію
повітря, що призвело до значного
зниження освітлення належного їм,
позивачам, на праві власності
житлового приміщення, виникла сирість,
стіни приміщень квартири вкрились
пліснявою, штукатурка на стінах почала
відшаровуватись.

Також вказують, що самочинно
спорудивши навколо неправомірно
зайнятої із земель комунальної
власності земельної ділянки площею 813,29
кв. м. огорожу, розташовану на відстані
одного метру від двоповерхових
багатоквартирних будинків,
відповідачі перекрили проїзд до
належної їм частини будинку, що створює
загрозу знищення належного їм на праві
власності майна у разі виникнення
пожежно-небезпечної ситуації.

З огляду на наведене, позивачі
вважають, що внаслідок неправомірних
дій відповідачів їм завдано моральну
шкоду, яка полягає у їх душевних
стражданнях, пов'язаних з погіршенням
їх житлових умов та порушенням їх права
власності, вимушеним вдиханням до
середини 2012 року шкідливих випарів із
вигрібної каналізаційної ями, що
належала відповідачам, розміщеної
поблизу вікон квартири позивачів,
створенням загроз їх здоров'ю, життю і
майну, емоційними стресами, яких вони
зазнають з вини відповідачів.

Відповідач ОСОБА_6 та її представники
ОСОБА_11 і ОСОБА_12 позов не визнали.

Справу розглянуто у відсутність
відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ,
третьої особи ОСОБА_10

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 20.11.2013 року позовні вимоги
задоволено частково, усунуто ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перешкоди в
користуванні належними їм на праві
власності 183/1000 частками домоволодіння
АДРЕСА_1 в м. Одесі шляхом зобов'язання
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за
власний рахунок провести перебудову
самочинно реконструйованої ними
квартири № 5, що розташована на другому
поверсі житлового будинку по АДРЕСА_1 в
м.Одесі та входить до складу належних
їм та ОСОБА_10 часток у домоволодінні за
цією адресою, шляхом знесення кам'яної
прибудови площею 11,7 кв.м. до стін
другого поверху багатоквартирного
будинку за вказаною адресою, та
відновлення дерев'яної веранди площею
6,9 к.в.м., відображеної в технічному
паспорті, виготовленому Одеським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості
станом на 12.12.2000 року.

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 знести самочинно встановлену
огорожу (паркан) поряд з двоповерховими
будівлями літ.А, Б по АДРЕСА_1 в м.Одесі
навколо земельної ділянки площею 813,29
кв.м., що належить до земель комунальної
власності.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9 в солідарному порядку
моральну шкоду у розмірі 12 000 грн. та в
рівних частках судові витрати в сумі
138,20 грн. на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частках.

Вважаючи рішення суду таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
12.12.2013 року ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 надали до суду апеляційну
скаргу про його скасування з
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на них,
перевіривши матеріали справи,
законність i обґрунтованість
рішення суду першої iнстанцiї та
доводiв апеляційної скарги, колегія
суддів вважає за необхідне її
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5
та відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, третя особа - ОСОБА_10 є
співвласниками домоволодіння по
АДРЕСА_1 в м. Одесі, до складу якого
входять два двоповерхових
багатоквартирних будинки літ. «А» і
літ. «Б».

Позивачам на праві спільної часткової
власності згідно зі свідоцтвом про
право власності на домоволодіння № 20
від 21.09.2000 р., виданого Приморською
райадміністрацією виконкому Одеської
міської ради, належить 183 /1000 ч.
вказаного домоволодіння, до складу
яких входять приміщення квартири №7,
розташованої на першому поверсі
двоповерхового житлового будинку.

Відповідачам і третій особі ОСОБА_10 на
праві спільної часткової власності
належить 127/1000 ч. цього домоволодіння,
що складаються з приміщень квартири №5,
яка знаходиться на другому поверсі
багатоквартирного будинку. Ці
обставини, зокрема, підтверджуються
копією свідоцтва про право власності
на домоволодіння № 10 від 06.02.2001 р.,
виданого Приморською
райадміністрацією м. Одеси.

При цьому, суд першої інстанції вірно
звернув увагу, що свідоцтва про право
власності на домоволодіння по АДРЕСА_1
в м.Одесі видані Приморською
райадміністрацією виконкому Одеської
міської ради сторонам замість свідоцтв
про право власності на житло, виданих
органом приватизації державного
житлового фонду відповідно до Закону
України „Про приватизацію державного
житлового фонду".

У 2006 році відповідачі, без згоди
співвласника 127/1000 ч. домоволодіння
ОСОБА_10, без затвердженої в
установленому законом порядку
проектної документації та без
отримання відповідного документа, який
дає право виконувати будівельні
роботи, з порушенням законодавства, що
регулює містобудівну діяльність,
здійснили реконструкцію квартири під
№5, яка знаходиться на другому поверсі
двоповерхового багатоквартирного
будинку по АДРЕСА_1 в м.Одесі, та під час
цієї реконструкції здійснили
перепланування приміщення квартири, а
також замість демонтованої раніше
існуючої дерев'яної веранди площею 6,9
кв.м. до стін другого поверху житлового
будинку літ. «А» побудували кам'яну
прибудову площею 11,7 кв.м. (літ. «а») і,
відповідно, збільшили площу
реконструйованої квартири, що після
реконструкції становить 57,9 кв. м.

Зазначена прибудова побудована
відповідачами у безпосередній
близькості до квартири №7,
розташованої на першому поверсі
житлового будинку, яка входить до
належної позивачам частки у
домоволодінні.

Крім цього, факт самочинної
реконструкції відповідачами у 2006 році
квартири №5 зі зведенням кам'яної
прибудови до стін другого поверху
багатоквартирного будинку, що входить
до складу 127/1000 ч. домоволодіння, які
належать на праві спільної часткової
власності відповідачам і третій особі
ОСОБА_10, встановлено рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 30.04.2013 р., залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
06.11. 2013 р., які відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК
України мають преюдиціальне значення
для даної цивільної справи.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
29.10. 2010 р. № 6009, здійснена відповідачами
реконструкція частини житлового
будинку (квартири № 5) по АДРЕСА_1 в
м.Одесі зі зведенням прибудови
проведена з порушенням державних
будівельних норм, що призвело до
порушення інсоляції, затінювання
фасаду будинку, в якому знаходиться
квартира позивачів, порушення
температурного режиму і режиму
вологості приміщень, необхідного рівня
комфортності, скорочення
довговічності конструкцій, збільшенню
експлуатаційних витрат.

При візуальному обстежені експертом
стін квартири №7, розташованої на
першому поверсі будинку за згаданою
адресою, виявлено наступні дефекти:
вологу на поверхні, темні плями
плісняви, відшаровування штукатурки.
Ці дефекти відповідно до експертного
висновку є наслідком зведених сходин
та побудованої відповідачами
прибудови і негативно вплинули на стан
приміщень квартири №7, що належить на
праві власності позивачам.

Таким чином, з огляду на наведене, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що побудованою самочинно
відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і
ОСОБА_9, які є співвласниками 127/1000 ч.
домоволодіння по АДРЕСА_1 в м.Одесі, до
стін другого поверху будинку кам'яною
прибудовою площею 11,7 кв.м. порушено
права позивачів на користування
належними їм на праві спільної
власності 183/1000 ч. цього ж
домоволодіння, а саме квартирою №7,
розташованою на першому поверсі
будинку.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійснені ним
права користування своїм майном.

Згідно ст.189 ЖК України, особи, винні у
самовільному переобладнанні та
переплануванні житлових будинків і
житлових приміщень та використанні їх
не за призначенням, несуть передбачену
законом відповідальність.

Розпорядження землями територіальних
громад, передання земель комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних
ділянок в користування із земель
комунальної власності відповідно до
ст.ст. 12, 83 ЗК України є компетенцією
міських рад.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.125 ЗК України, у
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, право власності
чи право користування земельною
ділянкою виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право, та його державної
реєстрації.

При цьому, земельна ділянка у
передбаченому ст.42 ЗК України порядку
під прибудинкову територію
багатоквартирних будинків по АДРЕСА_1
м. Одесі не відводилась, у користування
або у власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 земельна ділянка площею 813,29 кв.
м. по АДРЕСА_1 вм.Одесі, що належить до
земель комунальної власності, яку вони
огородили парканом, не передавалась.

Будь-яких документів, які б
підтверджували правомірність
возведення відповідачами огорожі
навколо вказаної земельної ділянки, що
знаходиться в комунальній власності,
суду не надано.

Огорожа, що встановлена відповідачами
навколо земельної ділянки площею 813,29
кв.м., знаходиться від
багатоквартирного будинку, в якому
проживають позивачі, на відстані 1м. - 1м.
20 см.

Дані обставини підтвердили в судовому
засіданні допитані судом свідки
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 і ОСОБА_18, а також не
заперечувались відповідачем ОСОБА_6, її
представником і представником третьої
особи ОСОБА_10

У суду немає підстав ставити під сумнів
достовірність фактів, повідомлених
свідками. Даних про яку-небудь
зацікавленість в результаті справі
немає, їх показання відповідають та не
протирічать обставинам, відомості про
які знаходяться в інших зібраних по
справі доказах.

Відповідно до п.3.22 ДБН 360-92,
затверджених наказом
Держкоммістобудування від 17.04.1992 N 44, до
житлових і громадських будинків слід
передбачати проїзди завширшки 3,5 м. на
відстані не ближче 5 м. від стін,
придатні для проїзду пожежних машин.

Таким чином, встановлена відповідачами
на відстані 1м. - 1м. 20 см. від будинку, в
якому проживають позивачі, огорожа
порушує державні будівельні нормі і
права позивачів на користування
власністю, створює загрозу їх майну,
життю і здоров'ю.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту.

За приписами ч.2 та абзацу другого ч.7
ст.376 ЦК України особи, що здійснили
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набувають права власності на
це майно і мають знести його за свій
рахунок.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійснені ним
права користування своїм майном.

Таким чином, з огляду на наведене, на
думку колегії суддів, судом першої
інстанції вірно зобов»язано ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 за власний
рахунок знести огорожу встановлену
навколо земельної ділянки площею 813,29
кв.м. по АДРЕСА_1 вм.Одесі, яка належить
до земель комунальної власності.

Також, враховуючи характер
протиправних дій і ступень вини
відповідачів, глибину їх душевних
страждань, вимоги розумності і
справедливості, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що з
відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_8 має бути стягнуто солідарно на
користь позивачів в рівних частках
грошове відшкодування моральної шкоди
у розмірі 12 000 гривень, що в повній мірі
відповідає ст. 23 ЦПК України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень.

Як передбачено ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції надано повну та
об»єктивну оцінку правовідносинам, які
виникли між сторонам.

При цьому, доводи скарги та матеріали
справи не дають підстав вважати, що
судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями 309 ЦПК
України, як підстави для скасування
рішення.

Таким чином, приведені в апеляційній
скарзі доводи не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення скаржником норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді в
судовому засіданні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв"язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість рішення ухваленого
по даній справі та відсутність підстав
до його скасування.

Як видно з матеріалів справи, суд
об'єктивно оцінив зібрані по справі
докази, дав їм належну правову оцінку і
ухвалив обґрунтоване рішення, підстав
для скасування якого, колегія суддів,
відповідно до ст. 308 ЦПК України, не
вбачає.

Керуючись п.1 ч.І ст.307, ст. 308, п.1 ч.І ст.314
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 20 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий суддя
В.М.Гончаренко

Судді

Н.В.Комаровська

А.А.Калараш