Справа №301/1314/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - Бисага Т.Ю.,

суддів - Власова С.О., Фазикош Г.В.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Іршавського районного суду
Закарпатської області від 20 червня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа
Іршавський РС ГУДМС України в
Закарпатській області про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком шляхом визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим будинком та зняття з
реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа
Іршавський РС ГУДМС України в
Закарпатській області про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком шляхом визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим будинком та зняття з
реєстраційного обліку.

Позовні вимоги мотивує тим, що він
являється власником житлового будинку,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_2,
Закарпатської області, що
стверджується договором дарування ?
частини житлового будинку від 25.07.2013
року та рішенням Іршавського районного
суду від 27.03.2012 року про визнання за ним
права власності на ? частину вказаного
будинковолодіння, зареєстрованого
реєстраційною службою Іршавського РУЮ
від 06.02.2013 року. За даною адресою
зареєстрований відповідач ОСОБА_4, який
за даною адресою не проживає більше
року. Відповідач має постійне місце
проживання в АДРЕСА_1. Добровільно
знятися з реєстрації відповідач не
бажає, крім цього, частина будинку
замкнена відповідачем з його речами.
Отже, відповідач перешкоджає йому в
розпорядженні та користуванні майном,
участі в утриманні будинку не бере,
житлові послуги не сплачує, а
користується будинком як складом.

Рішенням Іршавського районного суду
Закарпатської області від 20 червня 2014
року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні
житловим будинком з господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_2,
Закарпатської області, шляхом
винесення особистих речей.

Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2,
Закарпатської області.

Зобов'язано Іршавський РС ГУДМС
України в Закарпатській області зняти
з реєстрації ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_2, Закарпатської області.

Не погоджуючись з рішенням першої
інстанції, представника відповідача
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, якою
просить рішення Іршавського районного
суду Закарпатської області від 20
червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія приходить до наступного
висновку.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
власником житлового будинку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2,
Закарпатської області.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції свій висновок
мотивував необхідністю захисту
права власності позивача та
непроживанням відповідача в будинку
позивача більше одного року.

Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що висновок суду не
відповідає обставинам справи: апелянт
ОСОБА_4 не проживав за вказаною адресою
з об'єктивних причин, а саме знаходився
за межами України на сезонних роботах,
а тому і не міг брати участь в утриманні
будинку та виконувати інші функції
пов'язанні з проживанням у вказаному
будинку і бути присутнім в судовому
засіданні.

Однак, дані доводи апелянта
нічим не підтвердженні.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Натомість, факт непроживання
більше одного року ОСОБА_4 в будинку
позивача та його реєстрація місця
проживання, крім його визнання
відповідачем в апеляційній скарзі,
стверджується актом обстеження факту
проживання від 12 травня 2014 року №65
(а.с.16) Цього достатньо для застосування
вимог ч.2 ст.405 ЦК України, зміст якої
наведено в рішенні суду першої
інстанції. Самим же фактом реєстрації
місця проживання відповідача у будинку
позивача обмежується його правом
власності, яке підлягає захисту:
відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Також колегія суддів не
погоджується з доводами апелянта, щодо
подання касаційної скарги на рішення
судів, якими незаконно визнано
власність за ОСОБА_3, оскільки
апелянтом не надано ухвали про
відкриття касаційного провадження.

Що стосується позовної вимоги щодо
зобов'язання третьої особи зняти
відповідача з реєстраційного обліку,
то судова колегія не погоджується з
таким висновком першої інстанції,
оскільки останнє не відповідає вимогам
чинного законодавства і не може бути
задоволена в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Іршавського районного суду
Закарпатської області від 20 червня 2014
року, - змінити в частині зобов'язанні
Іршавського РС ГУДМС України в
Закарпатській області зняти з
реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2,
Закарпатської області.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її постановлення і може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: