Справа № 573/2270/14-ц
Номер провадження 2/573/572/14
РІШЕННЯ

іменем України

29 грудня 2014 року м.
Білопілля

Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючої судді:
Черкашина М. С.

при секретарі :
Терещенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білопіллі справу за
позовом ОСОБА_1 до Павлівської
сільської ради Білопільського району
Сумської області, третіх осіб: ОСОБА_2,
Білопільської державної нотаріальної
контори Білопільського району
Сумської області про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини,

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Павлівської
сільської ради про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що
його батьками були ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті батька
залишилось спадкове майно, а саме
земельна ділянка (пай), площею 4,87 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва (в
тому числі: 4,3091 га ріллі та 0,5643 га -
сіножаті), що розташована на
Павлівської сільської ради
Білопільського району Сумської
області на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
серії НОМЕР_7. Право на спадщину за
законом після смерті батька отримали
діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по ? частки
земельного паю. 13 грудня 2013 року ОСОБА_1
оформив свідоцтво про право на
спадщину за законом на ? частку
спадкового майна після смерті батька
ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину
на ? частку спадкового майна не видано,
про що в Державному акті та свідоцтві
про право на спадщину внесені
відповідні записи. Сестра позивача
ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті
батька шляхом подачі заяви до
Державної нотаріальної контори, але
оформити право власності на частину
спадкового майна не встигла, так як
померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Заповіт від імені
померлої Павлівською сільською радою
не посвідчувався. Після смерті
останньої відкрилась спадщина на ?
частку земельної ділянки (паю), площею
4,87 га, яку ОСОБА_5 не встигла оформити
після смерті ОСОБА_3 Спадкоємцем після
смерті ОСОБА_5 є її син -ОСОБА_2, який
відмовляється від прийняття
спадкового майна за законом. Своєчасно
спадщину після смерті сестри ОСОБА_5
позивач не прийняв у зв'язку з
відсутністю коштів для оформлення
спадщини. Коли він звернувся до
нотаріуса із заявою щодо
переоформлення спадщини після смерті
сестри на себе, то йому було відмовлено
у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з
пропуском встановленого законом
шестимісячного строку для прийняття
спадщини. Посилаючись на те, що він не
може реалізувати своє право на
спадщину за законом, позивач звернувся
до суду з позовом, в якому просив
визначити йому додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини
після сестри ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, його представник за
довіреністю ОСОБА_7 надав письмову
заяву про підтримання позовної заяви
та розгляд справи у його відсутність,
просив визначити додатковий строк
позивачу для прийняття спадщини
строком один місяць (а. с. 54).

Представник відповідача -
Павлівської сільської ради
Білопільського району Сумської
області в судове засідання не з'явився.
Сільський голова письмовою заявою
повідомив, що не заперечує проти
позову, просить розглянути справу без
участі представника сільської ради (а.
с. 52).

Представник третьої особи -
Білопільської державної нотаріальної
контори Сумської області у судове
засідання також не з'явився. Нотаріус
надіслала заяву про розгляд справи без
її участі ( а. с. 25).

Третя особа - ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, надавши суду
письмову заяву про те, що не заперечує
проти задоволення позову ОСОБА_1 (а. с.
53).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі сторін, на підставі наявних у
справі доказів, у відповідності до ч. 2
ст. 197 ЦПК України без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Повно, всебічно і об'єктивно
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності з точки зору
належності, допустимості і
взаємозв'язку, суд приходить до
наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини справи і відповідні їм
правовідносини.

Суд вважає, що до даних правовідносин
слід застосовувати норми Цивільного
кодексу Української РСР 1963 року, який
діяв на час їх виникнення, а також норми
нині діючого Цивільного кодексу
України.

Статтею 524 ЦК УРСР спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
Української РСР, який діяв на час
смерті батька позивача ОСОБА_3, часом
відкриття спадщини визначається день
смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу
Української РСР, спадкоємцями можуть
бути особи, що були живими на момент
смерті спадкодавця.

Зі змісту ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є в рівних частках: діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилась після його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Отже, на момент смерті спадкодавця
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, живими
були його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які
прийняли спадщину шляхом проживання зі
спадкодавцем та подачею відповідної
заяви .

Зокрема п. 4 розділу «Прикінцеві та
перехідні положення» Цивільного
кодексу України, який набрав чинності 01
січня 2004 року зазначено, що цивільні
правовідносини, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього кодексу
застосовується до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 5 «Прикінцеві та перехідні
положення» Цивільного кодексу України,
який набрав чинності 01 січня 2004 року
передбачено, що правила книги 6
Цивільного кодексу України
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилась, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

У відповідності до ч. 3 ст. 1223 ЦК України
у разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця і
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст.1270 цього кодексу, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.

За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 20
своєї постанови "Про судову практику
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року роз'яснив, що справи про
спадкування за законом мають
вирішуватись на основі правил глави 86
ЦК України. Спадкування за законом
здійснюється почергово. За відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття всіма спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
спадкоємці відповідної черги. Зокрема,
у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.
У другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері. У третю
чергу право на спадкування за законом
мають рідні дядько та тітка
спадкодавця. У четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини. У п'яту чергу право
на спадкування за законом мають інші
родичі спадкодавця до шостого ступеня
споріднення включно.

Судом встановлено, що батьками
позивача ОСОБА_1 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
що підтверджується свідоцтвом про його
народження серії НОМЕР_1 (а. с. 9).

У відповідності до свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 батьками
ОСОБА_5 були також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с.
73 ).

Отже наведене вище свідчить про
родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
як рідних брата та сестри.

Відповідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_3 батько позивача - ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 27).

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_4 матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
третьої особи у справі, була ОСОБА_5 (а.
с. 10).

У відповідності до свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 шлюб між
ОСОБА_9 та ОСОБА_5 розірвано 20 лютого 1984
року, про що в книзі реєстрації актів
про розірвання шлюбу зроблено
відповідний запис № 98 (а. с. 11).

ОСОБА_5, тобто сестра позивача та мати
третьої особи, померла ІНФОРМАЦІЯ_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_6 (а. с. 12).

За таких обставин, суд вважає, що
колишній чоловік - ОСОБА_9 не має право
на спадкове майно після смерті ОСОБА_5.

Згідно наявної в матеріалах справи
копії Державного акту на право
приватної власності на землю серії
НОМЕР_7, виданого Павлівською сільською
радою 29 березня 2002 року на підставі
розпорядження голови
райдержадміністрації від 20 березня 2002
року № 91, зареєстрованого у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за № 593, ОСОБА_3
на праві приватної власності належала
земельна ділянка для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що знаходиться на території
Павлівської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, площею 4,87 га, в тому числі: 4,3091
га ріллі та 0,5643 га - кормових угідь (а. с.
13).

Як зазначено у свідоцтві про право на
спадщину за законом від 13 листопада 2013
року, зареєстрованого в реєстрі за №
1519, спадкоємцем майна ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: ? частки
земельної ділянки, площею 0,5643 га
(сіножаті) для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що знаходиться на території
Павлівської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
серії НОМЕР_7, виданого Павлівською
сільською радою 29 березня 2002 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 593, є його син -
ОСОБА_1, тобто позивач по справі (а. с.
14-15).

Зокрема, згідно витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності № 14560033
від 13 грудня 2013 року, власником
нерухомого майна, а саме: ? частки
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, площею 0,5643 га (сіножаті),
що розташована на території
Павлівської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, є ОСОБА_1 (а. с. 16).

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 13 грудня 2013
року, зареєстрованого в реєстрі за № 1517
вбачається, що спадкоємцем майна
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: ?
частки земельної ділянки, площею 4,3091 га
(рілля) для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що знаходиться на території
Павлівської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
серії НОМЕР_7, виданого Павлівською
сільською радою 29 березня 2002 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 593, є позивач по
справі - ОСОБА_1 (а. с. 17-18).

Також судом встановлено, що у
відповідності до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності № 14556830
від 13 грудня 2013 року, власником
нерухомого майна, а саме: ? частки
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, площею 4,3091 га (рілля), що
розташована на території Павлівської
сільської ради Білопільського району
Сумської області, є ОСОБА_1 (а. с. 19).

Крім цього, державним нотаріусом
Білопільської державної нотаріальної
контори 12 грудня 2013 року за
реєстрованими №№ 1517, 1519 внесені зміни
до Державного акту на право приватної
власності на землю серії НОМЕР_7 згідно
свідоцтв про право на спадщину за
законом, на підставі яких право
власності на ? земельної ділянки
переходить до ОСОБА_1 (а. с. 13).

З довідки, виданої виконкомом
Павлівської сільської ради
Білопільського району Сумської
області № 825 від 28 жовтня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_5 на території
Павлівської сільської ради
Білопільського району проживала без
реєстрації місця проживання. Заповіт
від імені померлої сільською радою не
посвідчувався (а. с. 20).

Крім того, згідно довідки Павлівської
сільської ради Білопільського району
Сумської області, ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживав в с.
Петровське Білопільського району
Сумської області. Після його смерті
спадщину фактично прийняв син ОСОБА_1,
заповіт від імені померлого сільською
радою не посвідчувався (а. с. 35).

Із наданої інформації Білопільської
державної нотаріальної контори
Сумської області вбачається, що після
смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
його син ОСОБА_1 13 грудня 2013 року
звернувся в нотаріальну контору із
додатковою заявою про прийняття
спадщини. Стосовно спадкової справи
після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5,
заводилась третьою Сумською державною
нотаріальною конторою (а. с. 25, 56-57).

Із наданої копії спадкової справи №
92/2011, яка надійшла з третьої Сумської
державної нотаріальної контори
вбачається, що спадкова справа
відносно ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 заводилась 24 березня 2011
року за претензією ПАТ КБ «Надра» в
особі філії ПАТ КБ «Надра» Сумського
регіонального управління
«Слобожанщина» до спадкоємців майна
боржника (а. с. 59-66).

Крім того, із наданої до суду
представником позивача копії заяви
померлої ОСОБА_5, вбачається, що
остання, 03 червня 2003 року звернулася до
Білопільської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, в результаті чого 03 червня
2003 року їй було видано свідоцтво про
право на спадщину на спадкове майно, а
саме - грошові внески ( а. с. 74 - 75 ).

Таким чином, у судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_5 фактично
прийняла спадщину після батька ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, в тому числі на
? земельної ділянки, що належала батьку
згідно Державного акту на право
приватної власності на землю серії
НОМЕР_7, але не встигла її переоформити
у відповідності до земельного
законодавства, чинного на той час.

При зверненні 13 грудня 2013 року ОСОБА_1
до Білопільської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після батька
ОСОБА_3, йому було видане свідоцтво лише
на ? частину вищезазначеної земельної
ділянки та зазначено, що свідоцтво про
право на спадщину на ? частку
спадкового майна ще не видано.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 має право
на спадщину після смерті сестри ОСОБА_5,
однак не може реалізувати його у
зв'язку з пропуском встановленого
законом строку для прийняття спадщини.

З огляду на положення абз. 6 п. 24
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
про спадкування" від 30 травня 2008 року №
7, вирішуючи питання при визначення
особі додаткового строку, суд
досліджує поважність причин пропуску
строку для прийняття спадщини. При
цьому необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
ОСОБА_1 пропустив встановлений законом
строк для прийняття спадщини, оскільки
не знав, що його сестра ОСОБА_5 після
смерті батька ОСОБА_3 також подавала
відповідну заяву до Білопільської
державної нотаріальної контори і має
право на вищезазначену земельну
ділянку, а дізнався про це лише у грудні
2013 року, коли сам звернувся до
нотаріальної контори із відповідною
заявою.

Суд вважає причини пропуску позивачем
встановленого законом строку для
прийняття спадщини поважними і
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 та визначає йому
додатковий строк для прийняття
спадщини після сестри ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5, тривалістю один
місяць з дня набрання чинності
рішенням суду.

На підставі викладеного керуючись
ст.ст. 524, 525, 527, 529, 549 ЦК УРСР, ч. 1, 2 ст. 1220,
ст. 1223, ст. 1261, ч. 1 ст. 1270, ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК
України, абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про спадкування" від
30 травня 2008 року №7, ст. ст. 4,10, 60, 209, 213, 215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Павлівської сільської
ради Білопільського району Сумської
області, третіх осіб: ОСОБА_2,
Білопільської державної нотаріальної
контори Білопільського району
Сумської області про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для
прийняття спадщини після сестри
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5,
тривалістю один місяць з дня набрання
чинності рішенням суду.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Суддя Білопільського районного суду
М. С. Черкашина