АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий у 1 й інстанції -
Ковальова А. Б. Доповідач - Ткаченко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

30 грудня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді :
Ткаченко І.Ю.

суддів: Рудь В.В.,
Повєткіна В.В.

при секретарі:
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за поданням Дніпровського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження прав виїзду за межі України
боржнику ОСОБА_2

за апеляційною скаргою Дніпровського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції

на ухвалу Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 15 липня
2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 15 липня
2014 року відмовлено у задоволенні
подання Дніпровського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 (а.с.5).

В апеляційній скарзі Дніпровський
відділ Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції просить ухвалу суду
скасувати, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права та постановити
нову, якою подання задовольнити в
повному обсязі (а.с.6).

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" передбачено, як
підставу для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон, наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що
постановою державного виконавця
Дніпровського відділу Державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції від 13
березня 2000 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 13-15, виданого Дніпровським
районним судом м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області 07 лютого 2000
року щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі ? частини його заробітку,
починаючи стягнення з 25.01.2000 року та до
повноліття дитини (а.с. 2). ОСОБА_2
проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, доказів, які б свідчили про
те, що за час виконання рішення боржник
виїжджав за межі України, та що саме ця
обставина призвела до виникнення
заборгованості, та що він умисного
ухиляється від виконання покладених на
нього рішенням суду зобов'язань,
матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначені обставини, суд
прийшов до правильного висновку про
відсутність підстав, передбачених
діючим законодавством, для задоволення
подання Дніпровського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність ухвали суду, порушення
норм матеріального та процесуального
права не можуть бути взяті до уваги,
оскільки зазначені доводи не
спростовують висновки суду про
відсутність підстав для обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України. Підстав для скасування ухвали
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України
,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпровського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 15 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: