Справа № 136/2338/14-ц Провадження №
22-ц/772/3762/2014Головуючий в суді першої
інстанції Кривенко Д. Т.Категорія 23
Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Суддів: Жданкіна В.В., Ковальчука О.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро»

на рішення Липовецького районного суду
від 05 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Концерн
«Сімекс-Агро» про визнання договору
оренди землі недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася
в суд з позовом до ТОВ «Концерн
«Сімекс-Агро» про визнання договору
оренди землі недійсним

В заяві зазначала, що 03.01.2005 року між
нею-позивачем та відповідачем-ТОВ
«Концерн «Сімекс-Агро» був укладений
договір оренди землі №13 строком на 10
років, предметом якого є земельна
ділянка, цільове призначення якої для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(кадастровий номер :05:000:1043),
загальною площею 4,3836га, яка
розташована на території Білянської
сільської ради Липовецького району.
Даний договір був зареєстрований
органами державної реєстрації 27.07.2007
року. Після укладення та реєстрації
договору оренди землі фактично
відбулась зміна користувача земельної
ділянки, у зв'язку з чим та у
відповідності до чинних норм
законодавства України, відповідач
зобов'язаний був відразу забезпечити
проведення паспортизації земель,
отримати паспорт земельної ділянки,
провести агрохімічне обстеження
ґрунтів на момент отримання землі в
оренду і лише після цього приступити до
використання землі, що ним не було
дотримано.

Крім цього, договір оренди землі
укладено з порушенням норм ст.15 ЗУ «Про
оренду землі», оскільки в договорі
відсутня інформація про стан об'єкту
оренди на момент його отримання в
оренду, що свідчить про відсутність
домовленості між сторонами щодо «умов
збереження стану об'єкта оренди» та
«умов повернення земельної ділянки». В
договорі оренди вказано, що земельна
ділянка розташована в с. Біла, але
земельна ділянка позивача розташована
за межами с. Біла. В договорі оренди не
вказано чи підлягає орендна плата
індексації, не визначено порядок її
внесення і перегляду та
відповідальності за несплату. Також в
договорі не вказано цільове
призначення земельної ділянки. Під час
укладення договору оренди землі
додатки, які є його невід'ємною
частиною до нього, не розроблялись.

Відсутність істотних умов договору
оренди землі, які є обов'язковими та
додатків до такого договору порушують
її-позивача права, адже у випадку
погіршення стану об'єкта оренди у неї
виникне право пред'явити відповідачу
відповідні вимоги, а відсутність
вказаних умов та документів суттєво
ускладнює можливість доведення того,
яка саме земельна ділянка була
передана в оренду з чітко визначеними
її межами.

Тому позивач просила визнати недійсним
договір оренди землі №13 від 03.01.2005 року,
укладений між нею та ТОВ «Концерн
«Сімекс-Агро», який зареєстровано в
державному реєстрі земель 27.07.2007 року
за №23 та покласти на відповідача
судові витрати.

Рішенням Липовецького районного
суду від 05 листопада 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Концерн
«Сімекс-Агро», посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України рішення
має відповідати в тому числі на такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове
рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
між позивачкою ОСОБА_2 (орендодавець) і
відповідачем ТОВ «Концерн
«Сімекс-Агро»(орендар) 03.01.2005 року було
укладено договір оренди землі №13
(земельної ділянки), площею 4,38га,
розміщеної на території с. Біла
Липовецького району, строком на 10
років, який зареєстрований у
Вінницькій філії ДП «Центр державного
земельного кадастру» 27.07.2007 року за
№23 (а.с.8-10).

Суд встановив, що в спірному договорі
відсутня інформації про стан об'єкта
оренди на момент його отримання в
оренду (тобто, відповідачем не
проведено агрохімічне обстеження і
паспортизація земельної ділянки), що
прямо свідчить про відсутність
домовленості між сторонами щодо «умов
збереження стану об'єкта оренди» та
«умов повернення земельної ділянки»,
так як з договору не можливо
встановити, який конкретно якісний
стан земельної ділянок має зберігатись
відповідачем та в якому конкретно
стані має бути повернена земельна
ділянка після припинення договору
оренди. А відсутність згоди між
орендодавцем та орендарем щодо
вищевказаних умов, які визначені ст.15
ЗУ «Про оренду землі» як істотні умови
договору оренди землі, порушує права та
інтереси позивача-орендодавця на мирне
володіння майном, оскільки фактично
позбавляє позивача довести і отримати
відповідні відшкодування, адже у
договорі не обумовлено, з якими
агрохімічними показниками відповідач
отримав землю в оренду і з якими
агрохімічними показниками він має її
зберігати та повернути позивачу, що
надає можливість відповідачу
безконтрольно використовувати
земельні ділянки, що може мати
наслідком порушення прав позивача.

Також судом з'ясовано, що, всупереч
вимог ст.15 ЗУ «Про оренду землі»,
спірний договір не містить вказівок на
те чи підлягає орендна плата
індексації, не визначено порядок її
внесення і перегляду та
відповідальності за несплату; не
зазначено цільове використання
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
переданої в оренду, а також відсутні
вказівки про наявності невід'ємних
його частин, що оговорені законодавцем
у ч.4 цієї статті, а допущені
виправлення не застережені в
установленому законом порядку.

Таким чином, задоволюючи позов, суд
визнав встановленим факт порушення
прав позивача зі сторони відповідача,
фактично виходячи з обставин,
наведених представником позивача у
позовній заяві, які суд вважав
доведеними здобутими у справі доказами
та які відповідачем не були
спростовані.

Проте такий висновок суду не можна
визнати обґрунтованим.

Так, суд вирішив спір на підставі лише
позовної заяви позивача і доданих до
неї документів, у відсутність
представників сторін, проігнорувавши,
при цьому, письмове клопотання
представника відповідача щодо
відкладення розгляду справи (а.с.15), чим
позбавив останнього можливості надати
відповідні заперечення і докази на
спростування доводів позову та на
захист інтересів ТОВ «Концерн
«Сімекс-Агро».

Поза увагою суду залишилось те, що
позивач, крім копії спірного договору
оренди землі, не додала до позову
правовстановлюючого документа, який би
підтверджував її право власності на
земельну ділянку, яка є об'єктом оренди
у вищевказаному договорі, та доказів на
підтвердження обставин і доводів,
викладених в позовній заяві. Суд же сам
оспорюваний договір оренди землі,
зокрема його зміст на наявність чи
відсутність тих умов, про які зазначено
позивачем, не дослідив. Також судом не
дано оцінки тому факту, що даний
договір оренди виконується сторонами з
часу його укладення, тобто з 03.01.2005 року
(майже десять років) і до жовтня 2014 року
позивач жодних претензій щодо цього
договору (форми, змісту, умов, тощо) чи
його виконання до відповідача не мала.

Звертаючись до суду, позивач не
вказала, які її права порушено
відсутністю в договорі оренди
вищевказаних нею умов. В заяві
позивачем лише висловлено припущення
(яке не підтверджене жодними доказами),
що у зв'язку з відсутністю
агрохімічного обстеження і паспорта
земельної ділянки, переданої в оренду,
та додатків, які є невід'ємною частиною
договору оренди землі, у випадку
погіршення стану об'єкта оренди у
позивача виникне (тобто може виникнути)
право пред'явити відповідачу
відповідні вимоги, а відсутність
вказаних документів суттєво
ускладнить можливість доведення того,
яка саме земельна ділянка передана в
оренду з чітко визначеними межами та в
якому стані.

В ході розгляду справи суд теж фактично
не встановив і в рішенні не зазначив,
які конкретно права позивачки порушено
відсутністю вищевказаних умов
договору оренди.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України
прийняті за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
підстав, передбачених ст.355 цього
Кодексу, є обов'язковими для всіх судів
України, які зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність до із
рішенням ВСУ.

В своїй Постанові від 25.12.2013 року
(справа №6-94цс 13) Верховний Суд України
висловив правову позицію у подібних
правовідносинах і зазначив, що
відповідно до ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК
України у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, і суд повинен
встановити чи дійсно порушуються права
орендодавців у зв'язку з відсутністю в
договорах оренди умов, передбачених
ст.15 ЗУ від 06.10.1998 року № 161-ХІV «Про
оренду землі», визначити істотність
цих умов, а також з'ясувати у чому саме
полягає порушення їхніх законних прав.

З огляду на те, що в ході розгляду
справи не встановлено порушення прав
позивача та враховуючи обставини
справи і вимоги вказаних нормативних
актів, колегія суддів вважає, що
рішення суду залишатись в силі не може,
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «Концерн
«Сімекс-Агро» задоволити.

Рішення Липовецького районного
суду від 05 листопада 2014 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Концерн
«Сімекс-Агро» про визнання договору
оренди землі недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку у Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: /підпис/