АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, на заочне
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором та за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

у грудні 2012 року ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», правонаступником якого є ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит», звернулося
до суду з позовом, в якому, з
урахуванням зміни підстав позову та
збільшення позовних вимог, просило
стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість за
кредитним договором у розмірі 31 768 904, 41
грн., посилаючись на невиконання
відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов'язань
за кредитним договором з погашення
заборгованості по кредиту з травня 2009
року та неодноразове повідомлення
боржника та поручителя про
необхідність її погашення.

Справа № 2-4185/12 Апеляційне провадження
№ 22-ц-796/12895/2014 Головуючий
у суді першої інстанції: Пилаєва
М.К.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Ухвалою суду від
29.03.2013 року позови об'єднано одне
провадження.

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 29.04.2013 року
позов задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» заборгованість за
договором про відкриття кредитної
лінії у розмірі 31 768 904, 41 грн.. Вирішено
питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 08.08.2013 року у задоволенні
заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ОСОБА_1 через представника подала
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в позові в повному
обсязі. Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд не
перевірив чи було надано кредитні
кошти, не звернув уваги на те, що на ім`я
позичальника не було відкрито
банківського рахунку, що унеможливлює
надання кредиту готівковою
національною валютою з операційної
каси з банківського рахунку. Крім того,
договір поруки є припиненим, оскільки
банк протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання щодо сплати щомісячних
платежів жодних вимог до поручителя не
пред'явив.

У судовому засіданні представник
позивача Яковлев О.С. просив апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Інші сторони у судове засідання не
з`явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомили, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у їх відсутності, за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
04.10.2007 між ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», правонаступником якого є ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_3
укладено договір про відкриття
кредитної лінії № lKL-M/2007, за умовами
якого банк надав останньому кредит на
споживчі цілі шляхом відкриття
невідновлюваної кредитної лінії у
розмірі 5 050 000 грн. зі сплатою 16,5 % річних
строком до 04.10.2022 року та у розмірі 33 %
річних з 05.10.2022 року до моменту
фактичного погашення кредиту.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що за
прострочення повернення кредитних
коштів та/або сплати процентів,
позичальник сплачує банку пеню з
розрахунку 1 % від простроченої суми за
кожен день прострочення.

Цього ж дня у забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, між
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1
та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за
умовами якого ОСОБА_1 поручилась перед
кредитором відповідати у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
боржником зобов`язань за кредитним
договором.

ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним
договором щодо повернення кредиту та
сплати процентів з травня 2009 року не
виконує, про що ОСОБА_1 як поручитель
також повідомлялася листами - вимогами
від 15.07.2009 року та від 04.12.2009 року, у яких
зазначалося про необхідність
дострокового повернення кредиту та
сплати заборгованості.

Внаслідок невиконання відповідачами
умов кредитного договору та договору
поруки утворилась заборгованість, яка
станом на 01.11.2012 року становить 31 768 904, 41
грн. і складається із заборгованості за
кредитом у розмірі 4 544 999, 92 грн.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом у розмірі 3 185 850,
50 грн. та пені у розмірі 24 038 053, 99 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі взяті на себе зобов'язання
з погашення заборгованості за
кредитним договором не виконали, а
відтак заборгованість підлягає
стягненню у солідарному порядку.

Колегія суддів не може повністю
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки вони не в
повній мірі відповідають встановленим
у справі обставинам та нормам
матеріального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 611 цього ж Кодексу у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частки позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що позичальник отримав
кредитні кошти на загальну суму 5 050 000
грн. та не виконав умови договору про
відкриття кредитної лінії щодо
щомісячного погашення кредиту та
сплати процентів за користування
кредитними коштами, внаслідок чого
виникла заборгованість за кредитним
договором та була нарахована пеня
відповідно до умов договору.

Видача кредитних коштів
підтверджується меморіальними
ордерами, згідно з якими 04.10.2007 року
видано 55 000 грн., 10.10.2007 року - 1 750 000 грн.,
02.11.2007 року - 200 000 грн., 05.11.2007 року - 200 000
грн., 22.11.2007 року - 1 760 000 грн., 161 000 грн.,
14.02.2008 року - 500 000 грн., 16.02.2008 року - 224 000
грн., 20.02.2008 року - 100 000 грн., 06.03.2008 року -
100 000 грн. (а.с. 11-15 т. 2)

Відповідно до п. 2.2 договору про
відкриття кредитної лінії для обліку
виданих у рахунок невідновлювальної
кредитної лінії кредитних ресурсів
банк відкриває позичальнику
позичковий рахунок НОМЕР_2.

З меморіальних ордерів вбачається, що
виплата кредитних коштів відбулася
саме через цей рахунок. А відтак доводи
апеляційної скарги про те, що банком не
було відкрито позичальнику рахунок та
про те, що останній не отримав
кредитних коштів спростовуються
матеріалами справи. До того ж з
розрахунку заборгованості вбачається,
що ОСОБА_3 до травня 2009 року сплачував
проценти за користування кредитними
коштами.

Відповідно до розрахунку розмір
заборгованості становить 31 768 904, 41 грн.
і складається із заборгованості за
кредитом у розмірі 4 544 999, 92 грн.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом у розмірі 3 185 850,
50 грн. та пені у розмірі 24 038 053, 99 грн..
Відповідачі про застосування позовної
давності не заявляли. Правильності
розрахунку заборгованості та
нарахування пені апелянт не оскаржує
та підстав для виходу за межі доводів
апеляційної скарги колегією суддів не
встановлено, а відтак рішення суду в
частині стягнення з позичальника
заборгованості, включаючи і дострокове
стягнення всієї суми кредиту та пені є
законним та обґрунтованим і не може
бути скасоване з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Разом з тим, стягуючи зазначену суму
боргу у солідарному порядку з
поручителя суд першої інстанції
неправильно застосував положення ч. 4
ст. 559 ЦК України, згідно з якою порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

15.07.2009 року банк направив поручителю
лист - претензію, у якій зазначив про
необхідність погашення заборгованості
по щомісячних платежах на протязі
трьох банківських днів, у якій
зазначив, що у випадку несвоєчасного
або не в повному обсязі виконання цієї
вимоги, банк змушений буде вимагати
дострокового розірвання кредитного
договору та сплати кредитних коштів.

04.12.2009 року банк направив ОСОБА_1
лист-вимогу, у якій зазначив про те, що
через невиконання позичальником
кредитних зобов`язань кредитна комісія
філії банку прийняла рішення про
відмову позичальнику у продовженні
строку дії кредитного договору з
вимогою дострокового повернення
кредитних ресурсів.

Суд не звернув уваги на те, що банк
відповідно до положень ст. 1050 ЦК
України та пункту 3.4 «б» договору про
відкриття кредитної лінії скористався
правом на повернення кредиту
достроково, чим змінив дату виконання
основного зобов`язання.

Суд не врахував, що за умови
пред`явлення банком боржнику і
поручителю вимог про дострокове
виконання зобов`язання з повернення
кредиту, змінюється в односторонньому
порядку строк виконання основного
зобов`язання й порука припиняється,
якщо кредитор не пред`явить вимоги до
поручителя протягом шести місяців від
зміненої дати виконання основого
зобов`язання.

Про солідарне стягнення
заборгованості з поручителя позивач
звернувся до суду з позовом лише 03.09.2012
року, тобто з пропуском шестимісячного
строку від дня настання строку
виконання основного зобов'язання, а
відтак порука припинилася.

За таких обставин рішення суду в
частині солідарного стягнення
заборгованості з поручителя підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові в цій частині.

Оскільки у задоволенні позову до
поручителя відмовлено судовий збір
підлягає стягненню у повному обсязі з
ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Заочне рішення Печерського районного
суду м. Києва від 29 квітня 2013 року в
частині задоволення позову Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити, у зв`язку з чим
резолютивну частину рішення викласти в
наступній редакції.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити
часткоо.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
проживаючого АДРЕСА_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» (МФО 325923, код
банку 22403603, рахунок 2909.7.05.81786.01) 4 544 999, 92
грн., заборгованості по кредиту, 3 185 850, 50
грн. заборгованості по процентах за
користування кредитом, 24 038 053, 99 грн.
пені, що разом складає 31 768 904, 41 грн. та 3
219 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді