Справа №482/583/13-ц 13.11.2014 13.11.2014 13.11.2014
Провадження №22-ц/784/2932/14
провадження № 22ц/784/2932/2014
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач в апеляційній
інстанції: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання
Богуславській О.М.,

за участі: позивачки ОСОБА_3,

апелянта ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Новоодеського районного
суду Миколаївської області від 23
квітня 2013 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна
подружжя,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом, до ОСОБА_5 про поділ майна
подружжя.

Позивачка зазначала, що за час
перебування у шлюбі з відповідачем
вони придбали за спільні кошти
житловий будинок АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці
площею 0,10 га. на підставі договору
купівлі-продажу від 19 травня 1998 року.
Право власності на спірне нерухоме
майно було зареєстровано за ОСОБА_5

Посилаючись на те, що житловий будинок
є спільним майном подружжя, позивачка
просила суд визнати за нею право
власності на ? частку спірного будинку
і на ? частку земельної ділянки, що
надана для його обслуговування.

Рішенням Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 23 квітня 2013
року позов задоволено. Постановлено
визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину спірного житлового будинку та
на ? частку вказаної земельної ділянки.
Крім того, суд залишив за ОСОБА_5 право
власності на ? частину цього житлового
будинку та визнав за ним право
власності на ? частку земельної
ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його
смерті із заявою про прийняття
спадщини за заповітом від 5 липня 2012
року звернувся до нотаріальної контори
ОСОБА_4

Отже, ОСОБА_4 прийняв спадщину після
смерті ОСОБА_5 та є правонаступником
відповідача по даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просив рішення в
частині визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_5
права власності на ? частку спірної
земельної ділянки за кожним скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Так, задовольняючи позов в частині
вимог про поділ земельної ділянки, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач набув права власності на цю
ділянку на підставі рішення виконкому
Новоодеської міської Ради № 265 від 15
грудня 1999 року, а тому це майно є
спільним майном подружжя та підлягає
поділу.

Однак з таким висновком погодитись не
можна.

Із матеріалів справи вбачається, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з грудня 1995 року.

19 травня 1998 року між відкритим
акціонерним товариством «Новоодеське
ремонтне підприємство» і ОСОБА_5
укладено нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1. Право власності на це
нерухоме майно було зареєстровано за
ОСОБА_5

ОСОБА_3 поставила питання про поділ
майна подружжя шляхом визнання за нею
права власності на ? частину вказаного
житлового будинку та на ? частину
земельної ділянки, на якому цей будинок
розташований.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
власність» та ст. 22 КпШС, які були
чинними на час виникнення спірних
правовідносин, майно, нажите подружжям
за час шлюбу, належить їм на праві
спільної сумісної власності.

Аналогічні положення містяться у ст.ст.
57, 60 СК України, який набрав чинності з 1
січня 2004 року та норми якого
поширюються на триваючі сімейні
відносини, які виникли до набрання ним
чинності і існували на час початку його
дії.

Отже, за змістом вказаних норм, право
спільної сумісної власності подружжя
виникає з моменту одержання майна у
власність хоча б одним із подружжя.

Відповідно до положень ст.ст. 17, 22, 23 ЗК
України (1990 року), який був чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин, право власності на
землю виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання державного
акту на землю на підставі рішення
місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається із листів відділу
Держкомзему у Новоодеському районі та
міського голови, земельна ділянка,
розташована по АДРЕСА_1 перебувала в
користуванні ОСОБА_5 для
обслуговування житлового будинку,
державний акт на право власності на цю
ділянку не видавався (а.с. 30-32).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскільки спірна земельна
ділянка не перебувала у власності
ОСОБА_5, така ділянка не може вважатись
спільним майном подружжя та не
підлягає поділу.

Посилання позивачки на наявність
рішення місцевої ради про передачу у
власність ОСОБА_5 спірної земельної
ділянки, не може бути достатнім доказом
набуття останнім права власності на цю
ділянку в розумінні вимог земельного
законодавства.

Таким чином, вимоги ОСОБА_3 про визнання
права власності на земельну ділянку
площею 0,10 га., яка розташована на
АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають.

Оскільки суд першої інстанції не
звернув належної уваги на зазначені
обставини справи та вимоги
матеріального права, рішення в частині
визнання права власності на земельну
ділянку підлягає скасуванню на
підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову в задоволенні
таких вимог.

Колегія суддів рішення в частині
поділу будинку не перевіряє, оскільки
сторони його не оскаржували, а тому в
цій частині рішення підлягає залишенню
без зміни.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 23 квітня 2013
року в частині визнання права
власності на земельну ділянку
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про
визнання права власності на земельну
ділянку площею 0,10 га., яка розташована
на АДРЕСА_1 відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: