№ 312/253/14-ц
№ 2/312/57/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді
Рогоза А.Ю.

при секретарі
Лісничій А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в с. Велика Білозерка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди завданої злочином, в
якій зазначає, що 09.05.2012 року
відповідач, знаходячись в будинку
АДРЕСА_1, маючи умисел на заподіяння
тілесних ушкоджень, спричинив їй
закритий перелом п'ятої п'ясної кості.
Вироком Великобілозерського районного
суду Запорізької області від 03.12.2013
року затверджено угоду про примирення,
укладену між потерпілою ОСОБА_1. та
обвинуваченим ОСОБА_2 Останнього
засуджено за ч.1 ст.122 КК України та
призначеного покарання у вигляді
одного року позбавлення волі на
підставі ст.75 КК України звільнено від
відбування основного покарання з
випробування строком на один рік.
Позивач вважає, що внаслідок
протиправних дій відповідача їй була
спричинена моральна шкода, яка
виявилася в душевному стражданні у
зв'язку з почуттям приниження,
психологічного спустошення. Вона не
могла виконувати повсякденні справи,
відчувала емоційний дискомфорт з
приводу того, що дані обставини можуть
стати приводом розмов та пліток.
Позивач не працювала та вимушена була
отримувати допомогу у близьких, що
пригнічувало позивача так як з
самодостатньої людини вона
перетворилася в залежну людину.

З урахуванням викладеного позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її
користь моральну шкоду завдану
злочином в сумі 20 000 гривень та судові
витрати.

У судовому засіданні позивач уточнила
позовні вимоги, просила стягнути з
відповідача на її користь моральну
шкоду в розмірі 10 000 гривень, при цьому
пояснила, що ОСОБА_2 09.05.2012 року схопив
її за ліву руку та став крутити її в бік,
від чого ОСОБА_1 відчула гострий біль.
Після вказаних подій на протязі 2012-2014
років позивач постійно відчувала біль
в руці, неодноразово зверталася до
лікарів. Крім того, через душевні
страждання її постійно турбує головний
біль.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 у
судовому засіданні уточнені позовні
вимоги також підтримав, просив їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову
заперечував, пояснивши при цьому, що
він дійсно був засуджений вироком
Великобілозерського районного суду
Запорізької області від 03.12.2013 року,
йому прикро за скоєне, поніс визначене
судом покарання, зробив відповідні
висновки. Вважає, що позивач не надала
належних доказів завдання їй моральної
шкоди, незрозумілим для нього є також і
розмір моральної шкоди встановлений
позивачем. Вважає позов безпідставним.
Стверджує, що сума позову занадто
велика, він не в змозі відшкодувати її
на протязі років.

Заслухавши пояснення сторін
дослідивши письмові матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовна заява підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що вироком
Великобілозерського районного суду
Запорізької області від 03.12.2013 року
ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.122 КК України
та призначеного покарання у вигляді
одного року позбавлення волі на
підставі ст.75 КК України звільнено від
відбування основного покарання з
випробування строком на один рік (а.с.5).

Згідно вказаного вироку, 09.05.2012 року
відповідач, знаходячись в будинку
АДРЕСА_1, маючи умисел на заподіяння
тілесних ушкоджень, спричинив ОСОБА_1
закритий перелом п'ятої п'ясної кості,
що також підтверджується висновком
спеціаліста № 75 від 14.06.2012 року (а.с.7-8).

Згідно п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Статтями 23, 1167, 1168 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав
винними діями іншої особи. Моральна
шкода полягає, зокрема, у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, і може
відшкодовуватися грішми одноразово.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди, а
також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Із роз'яснень, даних у п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 ''Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди'',
вбачається, що розмір моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, враховуючи
обставини справи, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги щодо
стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача
моральної шкоди завданої злочином
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Тому з
відповідача підлягає стягненню в дохід
держави сума судового збору в розмірі
243,60 грн.

Крім того, відповідно до п.2.ч.2.ст. 79,
ч.1.ст. 88 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалене рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, зокрема і витрати на правову
допомогу.

Граничні розміри компенсації витрат
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 27.04.06 року № 590
"Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і
порядок їх компенсації за рахунок
держави". Згідно з додатком до
зазначеної постанови граничний
розмір витрат, пов'язаних з
правовою допомогою стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення у
цивільній справі, у випадку якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не повинен перевищувати
суму, що обчислюється з огляду на те, що
зазначеній особі виплачується 40%
розміру мінімальної заробітної плати
за годину її роботи.

Із квитанції за № 03/01 від 01.03.2014
вбачається, що витрати за договором без
зазначення за якою саме справою та
цільового призначення складають 1200
грн.

Розрахунків цієї суми відповідно до
вказаної постанови, матеріали справи
не містять, тому в позові в цій частині
суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 7, 8 ,10, 11, 16, 60, 61, 88, 209, 212,
214, 215, 218, ч.4 ст. 223 ЦПК України, ст.ст. 23,
1167, 1168 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 ''Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди'', суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди
завданої злочином - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
одну тисячу гривень у відшкодування
моральної шкоди завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн.60 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :
А.Ю. Рогоза