Справа № 265/2827/14-ц
Провадження № 2/265/1559/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

за участю секретарів - Мальської Г.Ю,
Сагірової Ю.В.

за участю представників - ОСОБА_2,
Плотнікової К.О., Бузівської Н.Н.

розглянувши у відкритому судовому в
залі суду справу за позовом ОСОБА_5 до
Публічного Акціонерного Товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»
про стягнення індексації заробітної
плати, компенсації за порушення
строків виплати заробітної плати,
середнього заробітку за весь час
затримки виплати заробітної плати та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом до ПАТ «МК»Азовсталь» про
стягнення індексації заробітної плати,
компенсації за порушення строків
виплати заробітної плати, середнього
заробітку за весь час затримки виплати
заробітної плати та моральної шкоди. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що він в період з 6 липня 1975 року по 16
травня 2006 року перебував у трудових
відносинах з відповідачем. Під час його
роботи на підприємстві, при виплаті
заробітної плати не проводилася
індексація передбачена діючим
законодавством, внаслідок чого
порушені його права на оплату праці,
які мають бути відновлені шляхом
зобов'язання підприємства провести та
виплатити йому індексацію заробітної
плати, а також компенсацію у зв'язку з
порушенням строків виплати заробітної
плати. Просив стягнути з ПАТ
«МК»Азовсталь» індексацію за період
роботи з березня 2003 року по 16 травня 2006
року в сумі 144,83 гривні, компенсацію в
сумі 295,54 гривні, середній заробіток за
весь час затримки виплати заробітної
плати за період з 16 червня 2006 року по 6
травня 2014 року в сумі 265 905,14 гривень, та
моральну шкоду в сумі 1000 гривень, а
також судові витрати.

В подальшому позовні вимоги позивача
ОСОБА_5 було уточнено, просить суд
стягнути з ПАТ «МК»Азовсталь»
індексацію заробітної плати за період
з березня 2003 року по 16 травня 2006 року в
розмірі 76,89 гривень, компенсацію в
розмірі 152,96 гривень, інші позовні
вимоги залишені в тому ж обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5
з'явився, просить суд задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі. В
подальшому позивач не з'явився в судове
засідання в матеріалах справи є заява с
проханням розглядати справу у його
відсутність.

Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 в
судове засідання зьявився, позовні
вимоги підтримав, просить суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі з урахуванням уточнених
позовних вимог.

Представники відповідача ПАТ "МК
Азовсталь» - Плотнікова К.О. та
Бузівська Н.Н. діючі на підставі
довіреності до судового засідання
з'явилися, позовні вимоги не визнали в
повному обсязі. Пояснили, що вони
провели розрахунок суми індексації
заробітної плати без врахування
регулярного підвищення розміру
заробітної плати позивача, однак
вважають, що такий розрахунок не може
застосовуватися до спірних
правовідносин, оскільки, згідно
Постанови КМУ № 1078 від 17.07.2003 року діяв
механізм проведення індексації
заробітної плати, який дозволяв
підвищення грошових доходів населення
із застосуванням випереджуючого
методу розрахунку індексації (з
врахуванням прогнозованого рівня
інфляції). Заробітна плата позивача у
2003-2007 роках не підлягала обов'язкової
індексації у разі перевищення індексом
споживчих цін порогу індексації в
розмірі 101 %, оскільки розмір заробітної
плати позивача регулярно переглядався
відповідачем в сторону збільшення.
Зазначили, що комбінатом не було
допущено порушення трудових прав
позивача при звільненні в частині
проведення повного розрахунку, а тому
відсутні підстави для стягнення
компенсації. Надали суду письмові
заперечення, в яких просить суд
звернути увагу на той факт, що сума не
сплаченої індексації за період з 1
березня 2003 року по 31 грудня 2004 року в
розмірі 60,67 гривні, яка була
розрахована ПАТ «МК»Азовсталь», була
сплачена випереджаючим шляхом.
Оскільки заборгованості по індексації
та компенсації у ПАТ «МК»Азовсталь»
перед ОСОБА_5 не має то позовні вимоги в
частині стягнення середнього
заробітку за час затримки виплати
заробітної плати та моральної шкоди на
мають під собою підґрунтя. На підставі
викладеного, просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Суд, вислухав пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, прийшов до
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 6 липня
1975 року по 16 травня 2006 року працював в
ПАТ «МК»Азовсталь». За цей період йому
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата.

Відповідно до ст.ст.1, 33 Закону України
"Про оплату праці" заробітною платою є
вина-города у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про
оплату праці" в період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чин-ним
законодавством. Індексація заробітної
плати здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» (в редакції від 1
січня 2003 року).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення - це встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів й
по-слуг.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» об'єктом індексації
грошових доходів населення є оплата
праці (грошове забезпечення) як
грошовий дохід громадян, одержаний
ними в гривнях на території України і
який не має разового харак-теру.

Структуру заробітної плати визначено у
ст. 2 Закону України «Про оплату праці»,
якою передбачено існування основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохо-чувальних та компенсаційних
виплат.

Ст. 2 Закону України «Про оплату праці»
визначено, що додаткова заробітна
плата це винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці, яка включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з п. п. 2.2.7 «Інструкції зі
статистики заробітної пла-ти»,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року № 5.

Таким чином, суми індексації
заробітної плати та компенсація втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків виплати є складовими частинами
заробітної плати (додатковою
заробітною платою).

Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України
передбачено, що в разі порушення
законодавст-ва про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 зазначено ,
що положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів
про працю України слід розуміти так, що
у разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення сум індексації заробітної
плати та компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, саме як складових
належної працівнику заробітної плати,
без обмеження будь-яким строком
незалежно від того, чи були такі суми
нараховані роботодавцем.

Згідно до ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення проводиться в разі,
коли величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
установлюється в розмірі 101%.
Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону. Для проведення подальшої
індексації грошових доходів населення
обчислення індексу споживчих цін
починається за місяцем, у якому індекс
споживчих цін перевищив поріг
індексації, зазначений у частині
першій цієї статті. Підвищення
грошових доходів населення у зв'язку з
індексацією здійснюється з першого
числа місяця, що настає за місяцем, у
якому опубліковано індекс спо-живчих
цін.

На підставі ч. 5 ст. 4 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», в разі якщо грошові доходи
населення підвищено з урахуванням
прогнозного рівня інфляції
ви-переджаючим шляхом, при визначенні
обсягу підвищення грошових доходів у
зв'язку із індексацією враховується
рівень такого підвищення у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Визначення правил обчислення індексу
споживчих цін для проведення
індексації та сум індексації грошових
доходів населення, що поширюється на
підприємства, установи та організації
незалежно від форми власності і
господарювання, а також на фізичних
осіб, що ви-користовують працю найманих
працівників, закріплено у «Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078.

Згідно до п. 1-1 «Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення», затверд-женого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17 липня
2003 року № 1078, обчислення індексу
споживчих цін для проведення
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком
починаючи з 6 березня 2003 року (дати
опублікування Закону України від 6
лютого 2003 року «Про внесення змін до
Закону України «Про індексацію
гро-шових доходів населення»).

З наданого представниками відповідача
розрахунку індексації заробітної
плати ОСОБА_5 вбачається, що за період з
березня 2003 року по 16 травня 2006 року сума
нарахованої індексації становить 60,67
гривень.

Суд не приймає посилання відповідача
на те, що ним в період з березня 2003 року
по 16 травня 2006 року проводилось
підвищення позивачу заробітної плати
випереджаючим шляхом з урахуванням
прогнозованого рівня інфляції за
наступних обставин..

Частина 5 ст. 4 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» набрала чинності 31 березня
2005 року на підставі Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» та
деяких інших законодавчих актів
України».

При цьому зміни до «Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення», за-твердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17 липня
2003 року № 1078, в частині можливості
нараховувати заробітну плату
випереджаючим шляхом, враховуючи
про-гнозований рівень інфляції, були
внесені на підставі Постанови Кабінету
Міністрів від 17 травня 2006 року № 690 «Про
внесення змін до Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення», що набрала чинності 25
травня 2006 року, та за якою було «Порядок
про-ведення індексації грошових
доходів населення» доповнено абзацами
4, 5, 6 та 7, де було ви-значено порядок
підвищення грошових доходів населення
випереджаючим шляхом з ураху-ванням
прогнозного рівня інфляції.

Таким чином механізм реалізації
положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» було введено у дію лише з 25
травня 2006 року та заборгованість з
індексації заробітної плати за період
з березня 2003 року по травень 2006 року в
розмірі 60,67 гривень утворилась у
відповідача, що підтверджується
наданим пред-ставниками «МК Азовсталь»
розрахунком.

За ст. 34 Закону України «Про оплату
праці» компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним за-конодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» компенсація громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом (набрав чинності 1
січня 2001 року).

Під доходами у цьому Законі слід
розуміти грошові доходи громадян, які
вони одержу-ють на території України і
які не мають разового характеру, серед
яких, крім іншого, заробітна плата
(грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» сума компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невипла-ти доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться).

З наданого представниками відповідача
розрахунку індексації заробітної
плати ОСОБА_5 з компенсацією за
затримку у виплаті, вбачається, що за
період з березня 2003 року по травень 2006
року сума нарахованої індексації
становить60,67 гривень, сума нарахованої
компенсації відповідно становить 83,57
гривень.

Зазначене свідчить про наявність факту
порушення трудового законодавства в
частині невиплати позивачу індексації
заробітної плати за цей період.

Позивач та його представник не
визнають суму індексації в розмірі 60,67
гривень, та компенсації в розмірі 83,57
гривень вважають її заниженою, але
належних доказів суду не надали, проти
призначення бухгалтерської експертизи
заперечують, а тому суд приймає до
уваги розрахунок наданий відповідачем.

Враховуючи, що згідно положень
наведених нормативних актів
індексація заробітної плати та
компенсація входять до структури
заробітної плати, з якої проводяться
відрахування податків та обов'язкових
платежів, які не зазначені у наданому
представниками відповідача
розрахунку, то суд приходить до
висновку, що при виплаті відповідачем
позивачу відповідних сум належить
утримати з вказаних сум передбачені
законом податки і обов'язкові платежі.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодек-су, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
упов-новажений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, ко-ли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спо-ру.

Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012
Конституційного Суду України у справі
№ 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1
ст. 233 Кодексу законів про працю України
у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116,
117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так,
що для звернення працівника до суду з
заявою про вирішення трудового спору
щодо стягнення середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Таким чином Конституційним Судом
України було визначено, що для
встановлення по-чатку перебігу строку
звернення працівника до суду з вимогою
про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при
звільненні визначальними є такі
юридично значимі обставини, як
невиплата належних працівникові сум
при звільненні та факт проведен-ня з
ним остаточного розрахунку.

Аналогічна правова позиція була
викладена Верховним Судом України в
постанові від 27 березня 2013 року по
справі № 6-15цс13.

Оскільки розглядом справи було
встановлено, що відповідач фактично не
розрахувався перед ОСОБА_5 при його
звільненні, і до часу розгляду справи,
то строки звернення до суду позивачем
пропущено не було. Визначаючи розмір
середнього заробітку за час за-тримки
розрахунку при звільненні, що підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача, суд керується наступним.

Відповідно до п. 20 Постанови від 24
грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» зазначено, що
встановивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою роз-рахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведені його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. У разі
не проведення розрахунку у зв'язку із
виникненням спору про розмір належних
до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають за-доволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Такі ж положення були викладені і у
Правових позиціях Постанов Верховного
Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі
№ 6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у
справі № 6-60 цс11.

Позивачем заявлено позовні вимоги щодо
стягнення на його користь середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні тоб то з 16 травня 2006 року
по 6 травня 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином суд не виходить за межі
заявлених вимог в частині стягнення
середнього заробітку з моменту
звільнення по день звернення до суду а
саме до 5 травня 2014 року, а тому
затримка в остаточному розрахунку з
позивачем, складає 1976 днів.

Відповідно до п.2 розділу 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
середня заробітна плата і
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Згідно п.8 розділу 4 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
нарахування виплат, що обчислюється із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів. Середньоденна
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі дні на число відпрацьованих
робочих днів.

Згідно довідки ПАТ «МК»Азовсталь» №
022-11320 від 22 травня 2014 року,
середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_5 складає 2480,85 гривень,
середньоденна заробітна плата складає
107,28 гривень, а середньогодинна
заробітна плата складає 13,41 гривня.

Таким чином, середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні , а
саме за період з 16 травня 2006 року по 6
травня 2014 року складає 234 084,96 гривень.

Разом з тим, суд, враховуючи розмір
спірної суми, на яку мав право позивач,
а саме 144,24 гривні ( індексація та
компенсація), частку, яку вона
становила у заявлених вимогах ( 0,23% від
нарахованої суми заробітної плати з
березня 2003 року по 15 травня 2006 року в
розмірі 62 293,77 гривень) , істотності цієї
частки порівняно із середнім
заробітком , тривалість не звернення
позивача до відповідача за отриманням
вказаної суми, що фактично визначило
суму середнього заробітку,
розрахованого за час затримки у
значному розмірі , визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку у розмірі 538,40 гривень. ( 234
084,96 х0,23% :100% = 538,40 гривень. )

Також однією з позовних вимог позивача
ОСОБА_5 є стягнення моральної шкоди в
сумі 1000 гривень.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

За змістом вказаного положення,
законною підставою для відшкодування
моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП
України є факт порушення прав
працівника у сфері трудових відносин,
яке призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вима-гало від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У відповідності із п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року із змінами внесеними
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 25 травня 2001 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» розмір моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань фізичних, душевних,
психічних) та з урахування інших
обставин.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року «Про
су-дову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст.
237-1 КЗпП України за наявності порушення
прав працівника у сфері трудо-вих
відносин (незаконне звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шко-ди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Таким чином судом встановлено, що
внаслідок не виплати відповідачем
позивачу части-ни заробітної плати,
останному була спричинена моральна
шкода, між тим, розмір визначений
позивачем у 1000 гривень є завищеним.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд враховує
конкретні обставини справи, характер
порушення прав позивача, істотність
вимушених змін у його житті через
тривалу невиплату заробітної плати та
зусиль, вжитих для відновлення
трудових прав, прихо-дить до висновку,
що достатньою і справедливою буде
компенсація моральної шкоди в розмірі
300 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь держави судовий збір в розмірі
243,60 гривні, від сплати якого за законом
позивача звільнено.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 33 ЗУ «Про оплату
праці», ст. ст. 2, 4 ЗУ «Про індексацію
грошових доходів населення», ст. ст. 115 -
117, 233 КЗпП України, ст. ст. 10,11, 60, 61, 88, 208,
212-215 , 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Публічного
Акціонерного Товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»
про стягнення індексації заробітної
плати, компенсації за порушення
строків виплати заробітної плати,
середнього заробітку за весь час
затримки виплати заробітної плати та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного Акціонерного
Товариства «Металургійний комбінат
«Азовсталь», зареєстрованого в місті
Маріуполі по вулиці Лепорського, 1 на
користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючого в АДРЕСА_2, індексацію
заробітної плати за період з 1 березня
2003 року по 15 травня 2006 року в розмірі 60,67
гривень, компенсацію за затримку
виплати в розмірі 83,57 гривень, середній
заробіток в розмірі 538,40 гривень, з
утриманням ПАТ "ММК ім. Ілліча" з цих сум
передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при їх виплаті,
моральну шкоду в розмірі 300гривень .

Стягнути з Публічного Акціонерного
товариства «Металургійний комбінат
«Азовсталь», зареєстрованого в місті
Маріуполі по вулиці Лепорського, 1 на
користь держави судовий збір в сумі 243,60
гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судо-вому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя __________________________ Шиян В.В.