Справа № 2-7237/10
Провадження №6/405/383/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю державного виконавця

Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кіровограді
подання старшого державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, -

В
С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції ОСОБА_1 порядку ст.377-1 ЦПК
України звернулася до суду з поданням,
погодженим з начальником Ленінського
ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_2, про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування подання державний
виконавець зазначила, що в Ленінському
відділі державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції на виконанні перебуває
виконавче провадження з примусового
виконавчого листа № 2-7237 від 15.10.2010 року,
виданого Ленінським районним судом м.
Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 на
користь доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліментів у розмірі 1/4 частини всіх
видів доходів (заробітку) щомісячно,
починаючи стягувати від дня
пред`явлення позову до суду, а саме з
05.07.2010 року і до закінчення донькою
навчання, але не більше ніж, як до
досягнення нею 23 років, тобто до 01
квітня 2015 року. Державним виконавцем
Ленінського ВДВС Кіровоградського
міського управління юстиції 28.01.2011 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, про що
повідомлено боржника у визначеному
законодавством порядку, яку останній
отримав 31.01.2011 року, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення. Згідно з відповіддю УДМС
від 04.02.2011 року боржник зареєстрований
за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. З метою
забезпечення реального виконання
рішення та керуючись ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем 03.03.2011 року
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошено заборону на його
відчуження, про що внесено запис у
Державний реєстр обтяження рухомого
майна. Згідно з інформаційною довідкою
№ 74767831 від 29.10.2014 року з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
за боржником відсутнє зареєстроване
нерухоме майно. При цьому, 02.02.2014 року
ОСОБА_3 з`явився до відділу та надав
пояснення, в якому зазначив, що
зобов`язується щомісячно сплачувати
аліменти. Згідно з відповіддю УДАІ УМВС
України в Кіровоградській області від
09.02.2011 року за боржником зареєстровано
легковий автомобіль ВАЗ 2101, 1975 року
випуску, державний номерний знак В2651ЕІ,
який 14.06.2011 року державним виконавцем
за адресою: вул. Рязанська, 2а не
виявлено, в зв`язку з чим, 22.07.2011 року
винесена постанова про розшук майна
боржника. Крім того, державний
виконавець зазначив, що 22.12.2011 року
ОСОБА_3 з`явився до відділу та
повідомив, що автомобіля в його
розпорядженні та користуванні не має
та він не може сплачувати аліменти,
оскільки не працює, не має постійного
щомісячного доходу.

Державний виконавець Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції ОСОБА_1 під час судового
розгляду подання підтримала,
посилаючись на обставини та факти,
викладені в ньому, а також матеріалах
виконавчого провадження, просила його
задовольнити.

Заслухавши державного виконавця,
зваживши доводи, викладені в поданні,
дослідивши матеріали, додані до
подання, суд вважає, що в задоволенні
подання державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3 слід відмовити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої фізична особа має право на
свободу пересування. Фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України. Фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до
особистих немайнових прав фізичної
особи (кн. друга ЦК), а саме - до
особистих немайнових прав, що
забезпечують природне існування
фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК
України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК
України особисті немайнові права тісно
пов'язані з фізичною особою. Фізична
особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням - до виконання
зобов'язань (п. 5).

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Реалізація зазначених прав
здійснюється шляхом звернення
державного виконавця до суду в порядку
ст. 377-1 ЦПК України з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Зміст і форма подання державного
виконавця (начальника ВДВС) нормативно
врегульовані в Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, яка набрала чинності з 17 квітня
2012 р. та затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. № 512/5. Зокрема, в розділі XI
"Обмеження у праві виїзду за межі
України та заборона в'їзду в Україну",
передбачено, що подання повинно
містити: а) найменування суду, до якого
направляється подання; б) реквізити
виконавчого документа, який перебуває
на виконанні; в) реквізити виконавчого
провадження; г) прізвище, ім'я та по
батькові особи (боржника), дату
народження (число, місяць, рік); ґ)
підтвердження факту ухилення боржника
від виконання своїх зобов'язань.

Крім того, в поданні мають бути
визначені заходи (тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України з
вилученням паспортного документа чи
без такого), найменування органів, які
мають їх здійснити. У разі тимчасового
обмеження особи (боржника) у праві
виїзду за межі України з вилученням
паспортного документа зазначаються
вид паспортного документа (для
громадян України - дипломатичний
паспорт, службовий паспорт, паспорт
громадянина України, паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, посвідчення особи моряка тощо;
для іноземців та осіб без громадянства
- паспортний документ, що підтверджує
громадянство іноземця або посвідчує
особу без громадянства), його серія та
номер, а також найменування та
місцезнаходження державного органу, до
якого повинен надсилатися вилучений
паспортний документ. До подання
додаються копії виконавчого документа,
постанови про відкриття виконавчого
провадження та копії інших документів
(за потреби).

Про направлення до суду подання щодо
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду державний виконавець
повідомляє боржника.

Підставою для звернення державного
виконавця з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України - є наявність у
Ленінському відділі ДВС
Кіровоградського МУЮ виконавчого
провадження про стягнення з ОСОБА_3 на
користь доньки ОСОБА_4 аліментів.

Із матеріалів, доданих державним
виконавцем до подання, судом
встановлено, що заступником начальника
Ленінського ВДВС Кіровоградського
міського управління юстиції ОСОБА_5 28
січня 2011 року винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-7237, виданого 15.10.2010 року
Ленінським районним судом м.
Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_3 на
користь доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліментів у розмірі 1/4 частини всіх
видів доходів (заробітку) щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи стягувати від дня
пред`явлення позову до суду, а саме з
05.07.2010 року і до закінчення донькою
навчання, але не більше ніж, як до
досягнення нею 23 років, тобто до 01
квітня 2015 року.

Крім того, 03 березня 2011 року
заступником начальника Ленінського
ВДВС Кіровоградського міського
управління юстиції ОСОБА_5 винесена
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Відповідно до відповіді ОКП «КООБТІ»
від 10.02.2011 року ОСОБА_3 не має
зареєстрованого права власності на
нерухоме майно в м. Кіровограді та
Кіровоградському районі.

Згідно з відповіддю адресного бюро № 8
від 04.02.2011 року ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2
з 10.04.1997 року.

Згідно з відповіддю УДАІ УМВС України в
Кіровоградській області від 09.02.2011 року
№ 10/1060 за даними АІПС УДАІ за ОСОБА_3
зареєстровано легковий автомобіль ВАЗ
2101, 1975 р.в., державний номер В2651ЕІ,
свідоцтво про реєстрацію ГЗ052938 від
04.10.1994 року.

При цьому, в матеріалах виконавчого
провадження міститься акт складений
14.06.2011 року державним виконавцем
Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ
ОСОБА_5 в якому зафіксований факт
відсутності автомобіля ВАЗ2101,
державний номер В2651ЕІ, за адресою: вул.
Рязанська, 2-а .

22 липня 2011 року заступником начальника
Ленінського ВДВС Кіровоградського
міського управління юстиції ОСОБА_5
винесена постанова про розшук майна, що
належить ОСОБА_3, а саме: автомобіля ВАЗ
2101, 1975 р.в., державний номер В2651ЕІ,
свідоцтво про реєстрацію ГЗ052938 від
04.10.1994 року.

Відповідно до відповіді начальника
Центру з надання послуг, пов`язаних з
використанням автотранспортних
засобів з обслуговування м.
Кіровограда та Кіровоградського
району ОСОБА_6 від 08.04.2014 року № 1243 за
даними АІПС та НАІС УДАІ станом на
03.04.2014 року за ОСОБА_3 автотранспортних
засобів на обліку не значиться.

На підставі отриманої з Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області від 11.03.2014 року
інформації ОСОБА_3 станом на 07 квітня 2014
року не має зареєстрованої в інспекції
сільськогосподарської техніки.

Як вбачається з пояснень боржника
ОСОБА_3 від 02.02.2011 року та від 22.12.2011 року,
останній зазначив, що на даний час він
безробітний, іноді працює на
тимчасових роботах, автомобіль ВАЗ 2101
був у розібраному вигляді та у 1998 році
він продав його на металобрухт. Також,
вказав, що не відмовляється сплачувати
аліменти, однак не має місця роботи та
постійної заробітної плати.

В свою чергу, в період з 2012 року по
листопада 2014 року будь-які пояснення
боржника ОСОБА_3 з приводу несплати
аліментів,- відсутні.

Державний виконавець вважає, що з метою
уникнення відповідальності та
невиконання рішення суду боржник
ОСОБА_3 може виїхати за кордон, разом з
тим, суд відзначає, що ст.33 Конституції
України гарантує кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, свободу
пересування, право вільно залишати
територію України.

Крім того, судом відзначається, що
державним виконавцем в межах наданих
йому ст. 11 Закону України “Про
виконавче провадження” прав, не
отримана офіційна інформація щодо
наявного у боржника закордонного
паспорту, його серія та номер, дата
видачі, а також інформація про те, чи
перетинав державний кордон України
боржник за виконавчим провадженням
ОСОБА_3 в період відкритого відносно
нього виконавчого провадження.

Крім того, відзначається, що до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
звернулася державний виконавець
Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ
ОСОБА_1, разом з тим, з матеріалів,
доданих до подання, судом не
встановлено, що виконавче провадження,
боржником за яким є ОСОБА_3, передано та
на момент звернення до суду з поданням,
перебуває у провадженні саме
державного виконавця Черної В.С., в той
час як ст.11 Закону України “Про
виконавче провадження” надає право
звертатися до суду з відповідним
поданням лише державному виконавцю у
процесі здійснення виконавчого
провадження у якого перебуває на
примусовому виконанні виконавчий
документ і яким здійснюються виконавчі
дії.

З огляду на зазначене, судом не
встановлено виконання державним
виконавцем вимог зазначеної вище
статті Закону України “Про виконавче
провадження”.

Про направлення до суду подання щодо
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду державний виконавець
повідомляє боржника, в той час, як в
матеріалах, доданих до подання,
відсутнє повідомлення державного
виконавця на адресу боржника ОСОБА_3
про звернення державного виконавця з
відповідним поданням до суду.

Як на підставу для задоволення подання
державний виконавець зазначила, що
боржник за виконавчим провадженням
ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх
зобов'язань за рішенням суду.

Разом з тим, суд вважає, що державним
виконавцем не надано достатніх та
беззаперечних доказів на
підтвердження навмисного ухилення
особи (боржника) від виконання
зазначеного судового рішення.

Більш того, не надано державним
виконавцем і будь-яких об`єктивних
доказів, які б свідчили про умисне
ухилення боржника від виконання
зобов`язань, покладених на нього за
рішенням, і таких під час судового
розгляду подання не встановлено.

Поняття "ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням" варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що державним виконавцем в поданні не
мотивовано та належними доказами не
підтверджено, більш того, не
обґрунтовано ухилення боржника від
виконання зобов’язання, при цьому
судом під час розгляду подання не
встановлено, що боржник за виконавчим
провадженням ОСОБА_3 дійсно свідомо не
виконував належні до виконання
зобов'язання, маючи всі реальні
можливості для їх виконання, при цьому,
винесена державним виконавцем
постанова про відкриття виконавчого
провадження і направлення її боржнику
з наданням строку для добровільного
виконання рішення, яка отримана
останнім, на переконання суду, не може
свідчити про факт ухилення боржника
від виконання зобов’язань, покладених
на боржника за рішенням суду, на
підставі чого суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
подання у зв’язку з його
невідповідністю змісту та формі,
визначеній в Розділі XI "Обмеження у
праві виїзду за межі України та
заборона в'їзду в Україну" Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. № 512/5, а також у зв’язку з
його необґрунтованістю та
безпідставністю.

Відповідно до ст.33 Конституції України,
ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України
“Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України”, керуючись
ст.377-1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
суд,-

У Х В А Л
И В:

В задоволенні подання державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України боржнику
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який
зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6,
шляхом заборони перетинати державний
кордон України до виконання своїх
зобов'язань, покладених на нього
рішенням Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 15 жовтня 2010 року про
сплату аліментів на користь доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4
частини всіх видів доходу (заробітку)
відповідного віку, починаючи стягнення
від дня пред'явлення позову до суду, а
саме з 05 липня 2010 року, і до закінчення
донькою навчання, але не більше ніж як
до досягнення нею 23-ох років, тобто до 01
квітня 2015 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
шляхом подачі протягом п’яти днів з
дня її проголошення апеляційної
скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
Л.А. Іванова