Провадження №2/522/2574/14
Справа № 1522/6551/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року, Приморський районний
суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарі - Гасуляк С.Г,

за участю позивача за первісним
позовом - ОСОБА_1, представника позивача
за первісним позовом - ОСОБА_2,
представників третіх осіб - ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Приморського
районного суду міста Одеси, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмет спору:
комунального підприємства "Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості",
ОСОБА_6, Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", за участю
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_7, про
визначення часток та позовом третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги
щодо предмета спору ОСОБА_7 до ОСОБА_5,
за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_1 та ОСОБА_6, про припинення права
на частку у спільному майні та визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом, в якому просить
визначити частку йому та відповідачці
ОСОБА_5 в адміністративній будівлі,
загальною площею 640, 7 кв.м., посилаючи на
те, що він є єдиним власником квартири
№ 12 жилого будинку АДРЕСА_1, на підставі
Договору № 1170 купівлі-продажу
нерухомого майна від 29 серпня 2001 року,
зареєстрованого на Одеській
універсальній товарній біржі «ЦЕНТР»,
а квартира № 13 жилого будинку АДРЕСА_1
належала позивачеві та відповідачці
ОСОБА_5 на праві спільної сумісної
власності відповідно до Договору
купівлі-продажу від 04 серпня 2001,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, реєстр. № 5650.

Надалі, на підставі дозволу ДАБК на
виконання будівельних робіт за №690/03
була знесена будівля (флігель), в якій
були розташовані квартири № 12 та № 13,
оскільки несучі конструкції флігеля
знаходилися у незадовільному стані,
окремі ділянки стін у старому стані,
торцеві стіни були відсутні, що було
підтверджено технічним висновком про
стан конструкцій фасадної будівлі
жилого будинку АДРЕСА_1, та в подальшому
на місці знесеного флігеля була за
особисті кошті позивача збудована нова
адміністративна будівля, яка згідно
дозволам на виконання
будівельно-монтажних робіт № 132/02 від
28.02.2002 р., № 57/02 від 31.01.2002 р., № 830/02 від
08.11.2002 р., що видані Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю м. Одеси, розпорядженням
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради № 1130 від 01.07.2003
року, була прийнята в експлуатацію.

На підставі розпорядження Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради № 1548 від 11 серпня 2003 року,
виконавчим комітетом Одеської міської
ради 27 серпня 2003 року видано на ім'я
позивача Свідоцтво про право власності
на нежилу будівлю в цілому, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
640,7 кв. м., яка на праві приватної
власності належала ОСОБА_1. Позивачем
ОСОБА_1 під час проведення будівництва
адміністративної будівлі було
витрачено грошові кошти в розмірі
988.067,00 доларів США.

Однак, в подальшому, Приморська районна
адміністрація Одеської міської ради
винесла розпорядження № 2516 від 15
жовтня 2003 року «Про внесення змін до
розпорядження № 1548 від 11.08.2003 року «Про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта -
адміністративного будинку по АДРЕСА_1»,
яким внесла зміни в розпорядження № 1548
від 11.08.2003 року, а саме: визнала
співвласниками адміністративного
будинку по АДРЕСА_1, позивача ОСОБА_1, та
ОСОБА_5, а також зобов'язала КП «ОМБТІ та
РОН» визначити їх ідеальну частку, про
що на підставі довідки № 10084 від 05.11.2004
року КП «ОМБТІ та РОН» визначило частку
ОСОБА_5 - 34/1000 частин, а ОСОБА_1, - 966/1000
частин.

12 грудня 2014 року ухвалою суду залучено
до участі у справі ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору.

12 грудня 2014 року ухвалою суду залучено
ОСОБА_7, в якості третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмету спору до участі у справі

В своєму позові ОСОБА_7 у відповідності
до ст. 365 ЦК України просить суд
припинити право на частку відповідачки
ОСОБА_5 в спільній власності на 1/50
частин нежитлової будівлі, визнати за
ним право власності на нежитлову
будівлю, загальною площею 908,0 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
видати відповідачці ОСОБА_5 з
депозитного рахунку Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Одеській
області грошові кошти у розмірі 21 044
доларів США (вартість 1/50 частини
нежитлової будівлі, яка належить
відповідачки), оскільки йому на
підставі витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності належить
спірна нежитлова будівля, і з моменту
набуття ним права власності на вказану
будівлю з липня 2011 року, за його
особисті кошти була проведена
реконструкція та значне поліпшення
будівлі, де на сьогоднішній день,
згідно Технічного паспорту на
нежитлову будівлю від 06 грудня 2013 року,
за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа
нежитлової будівлі збільшилась з 640,7
кв. м до 908 кв.м..

25 грудня 2014 року ухвалою суду залишено
без розгляду зустрічний позов ОСОБА_5
до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмет спору: комунального
підприємства "Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості",
ОСОБА_6, про визначення часток.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали з
підстав, викладених в позовній заяві,
просили його задовольнити.

У судовому засіданні представник
третьої особи, що заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору позов
ОСОБА_7 підтримав та просив припинити
право ОСОБА_5 на 1/50 частин нежитлової
будівлі, у зв'язку з тим, що позивачем
попередньо внесено вартість цієї
частки на депозитний рахунок суду.

У судовому засіданні представник
третьої особи ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», просив суд ухвалити
справедливе рішення відповідно до норм
діючого законодавства України.

Відповідач та його представник в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце судового засідання були
повідомлені належним чином, про причин
неявки суд не повідомили, а тому суд
вважає за можливе вирішити спір без
участі відповідача на підставі наявних
у справи даних доказів згідно ч. ст. 169
ЦПК України.

Треті особи КП «ОМБТІ та РОН», ОСОБА_6 та
її представник в судове засідання не
з'явилися, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином, про причин неявки суд не
повідомили.

Суд, вислухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши письмові
докази по справі, вважає, що позов
ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а позов ОСОБА_7 підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що власником
квартири № 12 жилого будинку АДРЕСА_1
був ОСОБА_1, на підставі Договору № 1170
купівлі-продажу нерухомого майна від 29
серпня 2001 року, зареєстрованого на
Одеській універсальній товарній біржі
«ЦЕНТР», а квартира № 13 жилого будинку
АДРЕСА_1, належала ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на
праві спільної сумісної власності,
відповідно до Договору купівлі-продажу
від 04 серпня 2001, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, реєстр. №
5650. 23.09.2001 року на підставі замовлення №
611, Одеською філією Державного
науково-дослідного та
проектно-вишукувального інституту
складено технічний висновок про стан
конструкцій фасадної будівлі жилого
будинку АДРЕСА_1, відповідно до
висновків якого несучі конструкції
флігеля, у якому розташовані квартири
№ 12 та № 13, знаходилися у
незадовільному стані, окремі ділянки
стін у ветхому стані, свої торцеві
стіни були відсутні, у зв'язку з чим
рекомендовано виконати знесення
будівлі із подальшим возведенням
будівлі з іншим функціональним
призначенням.

01 листопада 2001 року, у зв'язку із
незадовільним станом будівлі АДРЕСА_1,
відповідачка ОСОБА_5 надала письмову
згоду на знесення належної їй частини
квартири №13 на праві спільної сумісної
власності, відповідно до Договору
купівлі-продажу від 04 серпня 2001,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, реєстр. № 5650.

Відповідно до довідки МЕП-52
Приморського району м. Одеси від 05.08.2002
року за №29 флігель, в якому знаходились
квартири №№ 12, 13, був відселений та
знесений.

Знесення несучих конструкції флігеля,
у якому розташовані були квартири № 12
та № 13, будівлі АДРЕСА_1, підтверджені
дозволом ДАБК на виконання будівельних
робіт за №690/03 про демонтаж аварійних
конструкції приміщень по спірній
адресі. Також, 24.09.2001 року Управлінням
архітектури та містобудування
виконавчого комітету Одеської міської
ради наданий висновок № 946/01 про
погодження проекту реконструкції
вказаної жилої будівлі, який
розроблений архітектором ОСОБА_11 за
замовленням позивача ОСОБА_1 Вказаний
проект реконструкції ОСОБА_1 погодив і
затвердив в усіх необхідних органах
державного нагляду, а також з
власниками суміжних приміщень, чиї
інтереси могли бути зачеплені при
реалізації проекту.

Так, 10.12.2001 року ОСОБА_1 було надано у
тимчасове довгострокове користування
строком на 10 років для експлуатації та
обслуговування спірного об'єкту 89/1000
частин земельної ділянки площею 121,95
кв.м. по АДРЕСА_1, що підтверджується
Договором на право пайової участі в
користуванні земельною ділянкою від
10.12.2001 р., укладеним між Одеською
міською радою та позивачем. У лютому 2002
року на підставі дозволу № 57/02 від 31
січня 2002 року на замовлення ОСОБА_1 були
виконані земельні роботи по
улаштуванню котловану на місці
колишніх квартир № 12 та № 13, що
підтверджується Актом освідчення
скритих земляних робіт по улаштуванню
котловану від 23.02.2002 року. В подальшому
на його місці відповідно до замовлення
ОСОБА_1, була збудована спірна
адміністративна будівля.

28 липня 2003 року державною технічною
комісією по прийняттю в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта,
призначеною розпорядженням
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради № 1130 від 01.07.2003
року, був складений акт, відповідно до
якого 28 липня 2003 року державній
технічній комісії пред'явлений
закінчений будівництвом
адміністративний будинок за адресою:
АДРЕСА_1, замовником якого є позивач
ОСОБА_1; будинок збудований згідно з
дозволами на виконання
будівельно-монтажних робіт № 132/02 від
28.02.2002 р., № 57/02 від 31.01.2002 р., № 830/02 від
08.11.2002 р., які видані Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю м. Одеси; оглядом об'єкта
встановлено, що будівельно-монтажні
роботи виконані згідно з проектом та
виданими технічними умовами; об'єкт має
такі показники: площа - 640,7 кв.м. Крім
того, у акті зазначено, що державною
технічною комісією прийнято рішення
про прийняття в експлуатацію
адміністративного будинку по АДРЕСА_1,
а також, що цей акт є підставою для
оформлення права власності на
збудований об'єкт та включення його до
державної статистичної звітності.
Замовником на реконструкцію вказаної
будівлі став ОСОБА_1 одноособово,
новозбудована адміністративна будівля
побудована на замовлення та за кошти
ОСОБА_1

Як вбачається із матеріалів справи, 11
серпня 2003 року, Приморською районною
адміністрацією Одеської міської ради
винесено розпорядження № 1548 «Про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта -
адміністративного будинку по АДРЕСА_1»,
яким затверджено акт державної
технічної комісії від 28.07.2003 року і
прийнято в експлуатацію закінчений
будівництвом об'єкт - адміністративний
корпус по АДРЕСА_1, в м. Одесі, загальною
площею 640,7 кв.м., а також зобов'язано
ОСОБА_1, оформити правоустановчі
документи на об'єкт, а КП «ОМБТІ та РОН»
- внести відповідні зміни в технічну
документацію. На підставі
розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради №
1548 від 11 серпня 2003 року, виконавчим
комітетом Одеської міської ради 27
серпня 2003 року видано Свідоцтво про
право власності на нежилу будівлю в
цілому, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка на праві приватної
власності належить ОСОБА_1, та
складається з нежилої будівлі,
загальною площею 640,7 кв. м.

Пізніше, у розпорядження № 1548 від 11
серпня 2003 року «Про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта - адміністративного будинку по
АДРЕСА_1» було внесено зміни відповідно
до розпорядження Приморської районної
адміністрацією Одеської міської ради
за № 2516 від 15.10.2003 року, а саме: визнано
співвласниками адміністративного
будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а
також зобов'язано було КП «ОМБТІ та
РОН» визначити ідеальну частку
громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на
адміністративну будівлю за адресою:
АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі-продажу № 1170 від 29.08.2001 р. і
договору купівлі-продажу від 04.08.2001 р.
ВАР № 033474.

Листом №10084 від 05.11.2004 року «Розрахунок
ідеальних часток в адмінбудинку по
АДРЕСА_1» КП «ОМБТІ та РОН» повідомило,
що ОСОБА_1 належить на праві власності
966/1000 часток в адміністративному
будинку по АДРЕСА_1.

Розпорядженням Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
«Про затвердження розрахунку
ідеальних часток нежитлової
адміністративної будівлі по АДРЕСА_1»
від 11.11.2004 року, затверджено розрахунок
ідеальних часток нежитлової
адміністративної будівлі, де ОСОБА_1
належить 966/1000 частки, а ОСОБА_5 належить
34/1000 частки нежитлової будівлі.

Згідно рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05.10.2011 року, визнано
неправомірним та скасовано розрахунок
ідеальних часток в адміністративній
будівлі по АДРЕСА_1 від 05.11.2004 року, №10081,
виконаний КП «ОМБТІ та РОН»,
розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
№3964 «Про затвердження розрахунку
ідеальних часток нежитлової
адміністративної будівлі по АДРЕСА_1»
від 11.11.2004 року, визнано незаконним
свідоцтво про право власності на
нежилу будівлю в цілому, розташовану за
адресою АДРЕСА_1, видане виконавчим
комітетом Одеської міської ради ОСОБА_1
на праві спільної власності на 966/1000
частин нежилої будівлі, загальною
площею 640,7 кв. м.

З метою реалізації розпорядження
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради за № 2516 від 15.10.2003
року «Про внесення змін до
розпорядження № 1548 від 11 серпня 2003 року
«Про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта -
адміністративного будинку по АДРЕСА_1»,
ОСОБА_1 звернувся до КП «ОМБТІ та РОН».

Листом вих. №129-10/9-Г від 05.01.2012 року КП
«ОМБТІ та РОН» повідомило ОСОБА_1 про
відмову у розрахунку ідеальних часток
нежитлової адміністративної будівлі
по АДРЕСА_1, оскільки реєстрація прав
власності на спірне нежитлове
приміщення скасована.

Судом встановлено, що рішенням Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05.10.2011 року, встановлено, що
ОСОБА_6 не доведено, що вона
профінансувала будівництво
адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 в
розмірі 265.605,00 доларів США, та зокрема
ОСОБА_5 не надала належних доказів, що
її внесок в будівництво нежитлової
будівлі становить ? її частини.

Із висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 955
від 31.03.2014 року Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз вбачається, що розмір частки
позивача ОСОБА_1 в адміністративній
будівлі, загальною площею 640,7 кв.м,
розташованій по АДРЕСА_1, складає 49/50
частини; розмір частки відповідачки
ОСОБА_5 в адміністративній будівлі,
загальною площею 640,7 кв.м, розташованій
по АДРЕСА_1, складає 1/50 частини; при
наявних технічних характеристиках
адміністративної будівлі, виділити в
натурі 49/50 та 1/50 частини у вищевказаній
адміністративній будівлі у повному
складі приміщень та підсобних
приміщень, регламентованих
нормативними документами, діючими на
території України - технічно неможливо,
оскільки провести виділ в натурі 1/50
частки ОСОБА_5 в громадському будинку
загальною площею 908,0 кв. м по АДРЕСА_1 не
представляється можливим.

Також, згідно з висновком № 955 від 31.03.2014
року Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз, вартість
1/50 частки ОСОБА_5 складає 21.044,00 доларів
США, проектно-кошторисна документація
практично відповідає обсягу фактично
виконаних робіт з будівництва
адміністративної будівлі загальною
площею 640,7 кв.м, розташованої по АДРЕСА_1
за період з червня 2001 року по липень 2003
року.

Окремо суд звертає увагу на той факт, що
ОСОБА_5 фактично не набула право
власності на частину адміністративної
будівлі по АДРЕСА_1, оскільки не
зареєструвала своє право власності у
встановленому законом порядку, а її
свідоцтво про право власності на
нежилу будівлю від 24 жовтня 2003 року, що
видане Виконавчим комітетом Одеської
міської ради на ? частину
адміністративної будівлі, скасовано
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси по справі №2-4132/2005 р.

В рамках цієї справи до суду звернувся
позивач ОСОБА_7, як третя особа, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмету спору, посилаючись на те, що
йому відповідно до Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності
належить нежитлова будівля,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі мирової угоди, затвердженої
ухвалою Київського районного суду м.
Одеси № 2-4081/11 від 06.07.2011 року, оскільки
він придбав спірний об'єкт відповідно
до чинного законодавства та з моменту
набуття прав власності на вказану
будівлю з липня 2011 року ним за його
особистий рахунок була проведена
реконструкція та значне поліпшення
будівлі, де на сьогоднішній день,
згідно Технічного паспорту на
громадянський будинок від 06 грудня 2013
року, за адресою: АДРЕСА_1, загальна
площа нежитлової будівлі збільшилась з
640,7 кв. м на 908 кв. м.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник
має право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходить також з наступного.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння і
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він вправі вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 360 цього Кодексу
співвласники відповідно до своєї
частки у праві спільної часткової
власності зобов'язані брати участь у
витратах на управління, утримання та
збереження спільного майна, у сплаті
податків, зборів (обов'язкових)
платежів, а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

В ст. 364 цього Кодексу зазначено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим ( частина друга етапі 183
цього Кодексу), співвласник, який бажав
виділу, має право на одержання грошової
компенсації від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласників може бути
надана лише за його згодою.

Крім цього, ст. 365 ЦК України
передбачено, що право особи на частку у
спільному майні може бути припинено за
рішенням суду на підставі позову інших
співвласників якщо: частка є незначною
і не може бути виділена в натурі; річ є
неподільною; спільне володіння і
користування майном є неможливим; таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласників та членам його
сім'ї.

У ч. 2 ст. 365 ЦК України встановлено, що
суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеної
ним у постанові від 15 травня 2013 року при
розгляді справи № 6-37цс13, для
припинення права особи на частку у
спільному майні необхідно встановити
наявність будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1-3 частини
першої статті 365 ЦК України за умови, що
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї та попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Згідно із правовою позицією Верховного
Суду України, висловленою ним у
постанові від 02 липня 2014 року при
розгляді справи № 6-68цс14, відповідно до
норми статті 365 ЦК України, зокрема
пункту 4 частини першої статті 365 ЦК
України, право власності співвласника
на частку в спільному майні може бути
припинено, але за умови, що така шкода
не буде істотною. Саме ця обставина є
визначальною при вирішенні позову про
припинення права на частку у спільному
майні за вимогою інших співвласників.

Частка відповідача ОСОБА_5 у
адміністративній будівлі по АДРЕСА_1, є
незначною та не може бути виділена в
натурі.

Припинення права власності ОСОБА_5 на
1/50 частини нежитлової будівлі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
істотної шкоди інтересам
співвласників та членам їх сім'ї не
завдасть, оскільки за відповідачкою
ОСОБА_5 не зареєстровано право
власності у встановленому законом
порядку, а її свідоцтво про право
власності на нежилу будівлю від 24
жовтня 2003 року, виданого Виконавчим
комітетом ОМР на ? частину
адміністративної будівлі - скасовано
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси по справі №2-4132/2005 р.

Відповідно до ч. 2 ст.183 ЦК України,
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

Однак, надання у володіння зазначеної
частки в натурі можливе лише за умови,
що майно є подільним у відповідності до
ч. 2 ст. 183 цього Кодексу. Якщо надання
частки в натурі є неможливим,
співвласник вправі вимагати від інших
співвласників матеріальної
компенсації вартості його частки.

Із матеріалів справи вбачається, що
частка відповідачки ОСОБА_5, виходячи з
висновку № 955 від 31.03.2014 року, складає 1/50
частки у вищевказаній
адміністративній будівлі, загальною
площею 640,7 кв. м.

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 31
березня 2014 року вбачається, що кожній
із сторін виділити відокремлену
частину спірної будівлі з дотриманням
будівельно-технічних та санітарних
норм, технічно неможливо.

З огляду на наведене, суд дійшов
вірного висновку про те, що вказану
адміністративну будівлю не може бути
реально поділено між співвласниками,
тобто є неподільною, як передбачено ст.
183 ЦК України.

Отже, виходячи з зазначених вище статей
цивільного законодавства, оскільки
частка відповідачки ОСОБА_5 є незначною
і не може бути виділена в натурі, спірна
адміністративна будівля є річчю
неподільною, спільне володіння і
користування нею є неможливим, при
вирішенні питання щодо припинення
права відповідачки на частку спірної
будівлі не будуть порушені права та
інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_5, та інтереси
членів їх сімей, а також враховуючи
визнання відповідачем ОСОБА_1 позову
ОСОБА_7, є всі підстави для припинення
права власності ОСОБА_5 на 1/50 частин
нежитлової будівлі, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, як передбачено ч.2 ст. 365 ЦК
України, суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Позивачем ОСОБА_7 внесено на депозитний
рахунок Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Одеській області (, МФО 828011), грошові кошти в розмірі
21.044,00 (двадцять одна тисяча сорок
чотири) долари США, що еквівалентно
станом на 12.12.2014 року 330.601,24 (триста
тридцять тисяч шістсот одна) гривень 24
копійки (вартість 1/50 частини
нежитлової будівлі, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5).

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Кожна особа
має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права чи інтересу. Згідно
ст. 392 ЦК України, власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Відповідно до правил пункту 1 статті 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій
складності та об'єктів, будівництво
яких здійснюється на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Позивачем ОСОБА_7 до суду надано докази
того, що відповідна декларація про
готовність об'єкта до експлуатації
нежитлової будівлі, загальною площею
908, 0 кв.м., що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, була подана до Інспекції та
зареєстрована відповідно до статті 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Наданими суду доказами доведено, що
станом на вересень 2014 року об'єкт
будівництва, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, є готовим до експлуатації.

За таких обставин суд вважає, що вимоги
позивача ОСОБА_7 про визнання за ним
права власності на нежитлову будівлю,
загальною площею 908,0 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
обґрунтовані, доведені та підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 18, 60, 114, 209, 212-215, 218, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) 49/50 частин в
адміністративній будівлі загальною
площею 640,7 кв.м, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_7 - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_5
(ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на 1/50
частин нежитлової будівлі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_7 (ідентифікаційний
номер: НОМЕР_3) право власності на
нежитлову будівлю, загальною площею 908,0
кв.м., що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Видати ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер:
НОМЕР_2) з депозитного рахунку
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Одеській області (, МФО
828011), грошові кошти в розмірі 21.044,00
(двадцять одна тисяча сорок чотири)
долари США, що еквівалентно станом на
12.12.2014 року 330.601 (триста тридцять тисяч
шістсот одна) гривня 24 (двадцять чотири)
копійки (вартість 1/50 частин нежитлової
будівлі, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5).

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд міста Одеси
шляхом подачі скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подавати апеляційну скаргу
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
О.С.Турецький

25 грудня 2014 року