Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №275/1084/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді : Коломієць
О.С.

суддів: Зарицької Г.В.,
Якухно О.М.,

при секретарі

судового засідання:
Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом прокурора Брусилівського
району до Брусилівської районної
держадміністрації, ОСОБА_2, за участю
третьої особи - відділу
держземагенства у Брусилівському
районі Житомирської області про
визнання протиправним і скасування
розпорядження голови Брусилівської
районної держадміністрації, визнання
недійсним договорів оренди земельних
ділянок

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Брусилівського районного суду
Житомирської області від 17 липня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року прокурор
Брусилівського району Житомирської
області звернувся до суду із вказаним
позовом, та просив визнати
протиправним та скасувати
розпорядження голови Брусилівської
РДА від 21 вересня 2011 року № 326 про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок площею
496,1428 га в оренду ОСОБА_2 для ведення
фермерського господарства, визнати
недійсними договори оренди земельних
ділянок № 6 від 13.03.2012 року, № 4 від 13.03.2012
року, № 2 від 13.03.2013 року, укладені між
відповідачами, згідно яких ОСОБА_2
надано в оренду земельні ділянки
площею 496,1428 га, на яких знаходяться
ґрунти, що відносяться до особливо
цінних агровиробничих груп та
зобов'язати ОСОБА_2 повернути спірні
земельні ділянки до земель запасу
Озерської сільської ради
Брусилівського району.

В обґрунтування позову прокурор
посилався на те, що проект землеустрою
щодо особливо цінних земель, що стали
предметом договорів оренди, не пройшов
обов'язкову державну експертизу
відповідно до вимог ст.9 та ч.5 ст.35
Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації», що є порушенням чинного
законодавства.

Рішенням Брусилівського районного
суду Житомирської області від 17 липня
2014 року позов задоволено повністю.

У апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати постановлене
рішення, а провадження у справі
закрити. Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує наступним. Відповідно до
Закону України «Про фермерське
господарство» ОСОБА_2 сворила юридичну
особу - суб'єкт господарювання ФГ
«Кобзар-Агро» і землі, які є предметом
спору, обліковуються за вищевказаним
фермерським господарством. У зв'язку з
чим, провадження у справі повинно бути
закрито, оскільки даний спір
підвідомчий господарському суду. Крім
того, проект землеустрою щодо
відведення спірних земельних ділянок
не підлягав обов'язковій державній
експертизі, оскільки доказів, які б
підвтерджуваи належність окремих
земель у складі 496,1428 га земель
сільськогосподарського призначення до
особливо цінних на момент видачі
оспорюваного розпорядження
представлено не було. Також сама по
собі відсутність висновку державної
експертизи документації із
землеустрою у даних конкретних умовах
не є підставою для визнання договорів
оренди недійсними.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що видання головою Брусилівської
РДА розпорядження про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок без висновку
державної експертизи щодо проекту
землеустрою суперечить законам
України та підлягає визнанню
протиправним і скасуванню, а договори
оренди земельних ділянок - недійсними у
зв'язку із недодержанням сторонами в
момент вчинення цих правочинів
встановленого законом порядку.

Проте повністю погодитись з такими
висновками суду не можливо, мотивуючи
наступним.

Згідно зі ст.150 ЗК України до особливо
цінних земель відносяться : чорноземи
нееродовані несолонцюваті на лесових
породах; лучно-черноземні незасолені
несолонцюваті суглинкові ґрунти;
темно-сірі опідзолені та чорноземи
опідзолені на лесах і глеюваті; бурі
гірсько-лісові та дерновобуроземні
глибокі і середньоглибокі;
дерново-підзолисті суглинкові ґрунти;
торфовища з глибиною залягання торфу
більше одного метра і осушені
незалежно від глибини; коричневі
ґрунти Південного узбережжя Криму;
землі, надані в постійне користування
НВАО «Масандра» та підприємствам, що
входять до його складу; дернові глибокі
ґрунти Закарпаття; землі дослідних
полів науково-дослідних установ і
навчальних закладів; землі
природно-заповідного фонду; землі
історико-культурного призначення.
Вилучення особливо цінних земель для
несільськогосподарських потреб не
допускається, за винятком випадків,
визначених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до частини першої статті 124
ЗК України (у редакції, яка була чинною
на момент виникнення спірних
правовідносин) передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Згідно із частиною шостою статті 123 ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин) проект відведення
земельної ділянки погоджується із
землекористувачем, органом по
земельних ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури та охорони
культурної спадщини і після одержання
висновку державної землевпорядної
експертизи по об'єктах, які їй
підлягають, подається до відповідної
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради, які розглядають
його у місячний строк і, в межах своїх
повноважень, визначених цим Кодексом,
приймають рішення про надання
земельної ділянки.

Так, відповідно до статті 9 Закону
України від 17 червня 2004 року «Про
державну експертизу землевпорядної
документації» (у редакції, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин) проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок із
особливо цінних земель підлягають
обов'язковій державній експертизі.

За змістом статті 43 Закону України від 9
квітня 1999 року «Про місцеві державні
адміністрації» у судовому порядку
скасовуються розпорядження голови
державної адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства.

Згідно довідки виданої відділом
Держземагенства у Брусилівському
районі Житомирської області № 01-08-05/2093
від 19.11.2013 року на земельних ділянках,
переданих в оренду ОСОБА_2 маються
розташування груп грунтів : темно-сірі
опідзолені та слабо реградовані
легкосуглинкові (шифр 40 Г), темно-сірі
опідзолені глеюваті, легкосуглинкові
(шифр 45 Г) на земельній ділянці площею
60,94 га та на земельній ділянці площею
171,4828 га; темно-сірі опідзолені
глеюваті, легкосуглинкові (шифр 45 Г),
лучно-чорноземні середньосуглинкові
(шифр-121д), лучно-чорноземні,
легкосуглинкові (шифр 121Г) на земельній
ділянці площею 99,5524 га, які згідно
наказу Держкомзему України від 06.10.2003
року №245 відносяться до особливо
цінних груп ґрунтів (а.с.10).

Вищевказані обставини також
підтверджуються викопіюванням із
плану землекористування Озерської
сільської ради, матеріалами проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок ОСОБА_2, викопіюванням з
проекту формування території по
Озерській сільської ради і
встановлення меж Озерської сільської
ради (т.1 а.с.19-22,26-30,34-39,45-112).

Відповідачами не заперечується та
обставина, що проект землеустрою щодо
відведення ОСОБА_2 спірної земельної
ділянки, яка включає в себе особливо
цінні ґрунти, не проходив державну
експертизу, що також підтверджується
матеріалами справи (а.с.10,11).

Окрім того, стаття 40 Закону України
«Про державну експертизу
землевпорядної документації»
встановлює, що реалізація проектних
рішень щодо об'єктів, які підлягають
обов'язковій державній експертизі, до
одержання позитивних висновків, є
правопорушенням у сфері державної
експертизи.

Згідно із частиною першою статті 215
Цивільного кодексу України підставою
для недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першої-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Зокрема, відповідно до частини першої
статті 203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства.

Реалізація заходів, передбачених
документацією із землеустрою, щодо
об'єктів обов'язкової державної
експертизи, без позитивних висновків
державної експертизи забороняється
(ст.35 Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації»).

За таких обставни, суд першої інстанції
ухвалюючи рішення дійшов
обґрунтованого висновку, що видання
головою Брусилівської РДА
розпорядження про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок без висновку
державної експертизи щодо проекту
землеустрою суперечить законам
України та підлягає визнанню
протиправним і скасуванню в порядку
ст.43 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації», а договори
оренди земельних ділянок №2,4,6 -
недійсними у зв'язку із недодержанням
сторонами в момент вчинення цього
правочину встановленого законом
порядку.

Аналогічна правова позиція, що проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок особливо цінних земель
підлягають обов'язковій державній
експертизі, викладена в постанові
Верховного Суду України від 22 травня 2013
року №6-11цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК
України є обов'язковою для судів.

Доводи апеляційної скарги в частині
закриття провадження у справі,
оскільки даний спір підвідомчий
господарському є безпідставним
виходячи з наступного.

Пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України
передбачено, що суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» № 3 від 01
березня 2013 року роз'яснено, що
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що відповідно до ст.ст.
15,16 ЦПК у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом
адміністративногосудочинстваУкраїни
(ст.17), Господарським процесуальним
кодексом України (ст.ст.1,12),
Кримінальним процесуальним кодексом
України або Кодексом про
адміністративні правопорушення
віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження чи до
провадження в справах про
адміністративні правопорушення.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Із матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням голови Брусилівської
РДА від 21 вересня 2011 року № 326 вирішено
передати земельні ділянки в оренду
громадянці ОСОБА_2 Оскаржувані
договори оренди укладені між
Брусилівською районною державною
адміністрацією та ОСОБА_2, як фізичною
особою.

З указаного вбачається, що спірна
земельна ділянка була передана в
оренду ОСОБА_2 як фізичній особі, а не
фізичній особі-підприємцю.

Крім того, використання орендованої
земельної ділянки у підприємницькій
діяльності не змінює виду
правовідносин, які склалися на
підставі спірного правочину між
Брусилівською районною державною
адміністрацією та ОСОБА_2, як фізичною
особою.

Доводи апеляційної скарги в частині
визнання неналежними з числа доказів
усі наявні в матеріалах докази, що
отримані сторонами з використанням
відомостей з «Проекту формування
території і встановлення меж Озерської
сільської ради» визнаються також
безпідставними. Так інформація відділу
Держкомзему у Брусилівському районі
Житомирської області від 11.11.2013 року та
довідка № 01-08-05/2093 від 19.11.2013 року щодо
наявності особливо цінних грунтів на
орендованих ОСОБА_2 землях та
викопіювання з проекту формувань
територій по Озерській сільській раді
отримані відповідно до наказу
Держкомзему України від 06.10.2003 року №245.
Викопіювання з формування території по
Озерській сільській раді (а.с.21,29,38)
виготовлено у відповідності з
«Проектом формування території і
встановлення меж Озерської сільській
ради», оригінал якого був оглянутий в
судовому засіданні. Не затвердження
вищевказаного проекту у встановленому
законом порядку не може свідчити про
відсутність на земельних ділянках,
переданих в оренду ОСОБА_2 особливо
цінних груп ґрунтів.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про
визнання протиправним та скасування
розпорядження голови Брусилівської
районної держадміністрації від 21.09.2011
року № 326, яким затверджено проект із
землеустою щодо відведення земельних
ділянок загальною площею 496,1428 га, суд
першої інстанції не звернув уваги, що
даний проект землеустрою стосувався
вісьми окремих земельних ділянок,
кожна з яких має свій кадастровий номер
та з визначенням конкретної площі
кожної (а.с.45-105 том.1). Проте з позовної
заяви вбачається, що прокурор просив
визнати недійсним три договори оренди
від 13.03.2012 року та зобов'язати повернути
земельні ділянки площею лише 331,9416 га на
яких розташовані особливо цінні групи
ґрунтів. Таким чином, скасування
зазначеного розпорядження стосується
восьми договір оренди, але недійсним
було визнано тільки три. З урахуванням
викладеного, рішення Брусилівського
районного суду Житомирської області
від 17 липня 2014 року в частині вимог про
оскарження розпорядження голови
Брусилівської районної
держадміністрації від 21.09.2011 року № 326
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення позову
в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Брусилівського районного суду
Житомирської області від 17 липня 2014
року в частині вимог про оскарження
розпорядження голови Брусилівської
районної держадміністрації від 21.09.2011
року № 326 скасувати та ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позову в цій частині.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження голови Брусилівської
районної держадміністрації від 21.09.2011
року № 326 про затвердження проекту
землеустрою в частині відведення в
користування та передачі на умовах
оренди ОСОБА_3 для ведення фермерського
господарства земельних ділянок
загальною площею 331,9416 га за
відповідними кадастровими номерами
:05:000:0989, :05:000:0990, :05:000:0991.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :
Судді :