Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна
О.П.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_4, приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про відшкодування
моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» (далі - ДП «Придніпровська
залізниця»), ОСОБА_4, приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» (далі - ПрАТ «Страхова
компанія «ТАС») про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
аварії, яка сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді у с. Городище, у
районі м. Марганець Дніпропетровської
області. Зазначав, що в результаті
зіткнення автобуса БАЗ-А079, який
належить ПП ОСОБА_4, та електровоза ВЛ-8
№ 1583, що перебуває на балансі
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці, він отримав
тяжкі тілесні ушкодження у вигляді
тяжкої закритої черепно-мозкової
травми, забою головного мозку 2-го
ступеня, субдуральних гідром з двох
сторін, закритої травми грудної
клітини, перелому ребер,
двостороннього гідротораксу, перелому
променевої кістки справа, синдрому
позиційного здавлювання правої
нижньої кінцівки, напруженої гематоми
правового стегна, тромбозу суральних
вен правої гомілки.

Посилаючись на те, що аварія сталася
внаслідок взаємодії двох джерел
підвищеної небезпеки, власниками яких
є ДП «Придніпровська залізниця» та
ОСОБА_4, позивач просив стягнути із
відповідачів у солідарному порядку
200 000 грн у відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від
13 січня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ДП
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 100 000 грн на
відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на
користь ОСОБА_3 2 550 грн на відшкодування
моральної шкоди. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року змінено
рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 13 січня
2014 року у частині стягнення на користь
ОСОБА_3 з ДП
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_4
солідарно на відшкодування моральної
шкоди 100 000 грн та порядку розподілу
судових витрат. Стягнуто солідарно з ДП
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 у відшкодування
моральної шкоди 30 000 грн. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

У справі встановлено, що 12 жовтня 2010
року на залізничному переїзді у
с. Городище, у районі м. Марганець
Дніпропетровської області відбулося
зіткнення автобуса БАЗ-А079, який
належить ПП ОСОБА_4, та електровоза ВЛ-8
№ 1583, що перебуває на балансі
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці. Внаслідок
аварії ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді тяжкої закритої
черепно-мозкової травми, забою
головного мозку 2-го ступеня,
субдуральних гідром з двох сторін,
закритої травми грудної клітини,
перелому ребер, двостороннього
гідротораксу, перелому променевої
кістки справа, синдрому позиційного
здавлювання правої нижньої кінцівки,
напруженої гематоми правового стегна,
тромбозу суральних вен правої гомілки.

Загальні підстави відповідальності за
завдану моральну шкоду передбачені ст.
ст. 23, 1167 ЦК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Спеціальними у співвідношенні із
наведеними нормами є положення
ст. ст. 1187, 1188 ЦК України, що
визначають порядок відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
власником (володільцем) цього джерела.

Якщо внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки було завдано
шкоди (у тому числі моральної) іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини (ч. 2 ст. 1188 ЦК
України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Положеннями п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від
31 березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
передбачено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань з урахуванням у
кожному конкретному випадку вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
ураховується характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого,
тяжкість завданої травми, наслідки
тілесних ушкоджень, істотних вимушених
змін у його життєвих та виробничих
стосунках.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
врахував характер та обсяг моральних
страждань позивача, пов'язаних з
ушкодженням його здоров'я внаслідок
взаємодії джерел підвищеної небезпеки,
і при цьому виходив із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Рішення суду першої інстанції ухвалене
згідно із законом.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
та зменшуючи розмір стягнутої
моральної шкоди зі 100 000 грн до 30 000 грн,
апеляційний суд, формально пославшись
на засади розумності, виваженості й
справедливості, не навів переконливих
доводів для ухвалення такого рішення.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

За змістом ст. 348 ЦПК України, яка
регламентує порядок розгляду
касаційної скарги, що надійшла до суду
касаційної інстанції після закінчення
касаційного розгляду справи, суд
касаційної інстанції розглядає таку
скаргу за правилами, встановленими
главою 2 розділу 5 ЦПК України. За ч. 2
цієї статті, залежно від
обґрунтованості зазначеної в частині
першій цієї статті скарги суд
постановляє ухвалу або ухвалює рішення
відповідно до статей 345 і 346 цього
Кодексу. При цьому, за наявності
підстав може бути скасовано ухвалу або
рішення суду касаційної інстанції.

Таким чином з підстав, передбачених ч. 2
ст. 348 ЦПК України, колегія суддів
вбачає за необхідне скасувати ухвалу
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 квітня 2014
року, якою на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України відмовлено у відкритті
касаційного провадження у цій справі
за касаційною скаргою державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» на рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 13 січня 2014 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 березня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 348, 336, 339, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року скасувати,
залишити в силі рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 13 січня 2014 року.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 квітня 2014
року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук