Справа № 2-2/11
Провадження № 2-р/500/1/14
УХВАЛА

іменем України

03 листопада 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого – судді Грубіян
Л.І.

при секретарі – Матвійчук
Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ізмаїл
заяву Міністерства інфраструктури
України, заяву директора державного
підприємства водних шляхів
«Устьдунайводшлях» про роз’яснення
рішення суду по цивільній справи за
позовам ОСОБА_1 до Міністерства
інфраструктури України, Державного
департаменту морського та річного
транспорту України, державного
підприємства водних шляхів
«Устьдунайводшлях», про визнання
застосованих дисциплінарних стягнень
безпідставними та незаконними, та
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, та моральної шкоди, –

ВСТАНОВИВ

18.04.2013 року Ізмаїльським
міськрайонним судом Одеської області
по вищевказаній цивільній справі № 2-2/11
ухвалено рішення згідно якого позов
ОСОБА_1 – задоволено частково. А саме
суд вирішив: Скасувати п. 1 наказу
Міністерства транспорту України № 86
від 11.02.2002 року та п. 2 наказу
Міністерства транспорту України № 186
від 22.03.2002 року в частині застосування
дисциплінарного стягнення, оголошення
догани «директору ДП
«Устьдунайводшлях» ОСОБА_1».

- Поновити ОСОБА_1 на
посаді директора Державного
підприємства «Устьдунайводшлях» в
межах дії контракту по 25 вересня 2003
року.

- Стягнути з Державного
підприємства водних шляхів
«Устьдунайводшлях» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 17517 (сімнадцять тисяч
п’ятсот сімнадцять грн.) 24 коп. з
утриманням з вказаної суми всіх
обов’язкових платежів.

- Стягнути з Державного
підприємства водних шляхів
«Устьдунайводшлях» на користь ОСОБА_1
7(сім тисяч) грн. моральної шкоди та 2(дві
тисячі грн.) за правову допомогу
адвоката.

10.09.2013 року представник
Міністерства інфраструктури України
ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про
роз’яснення рішення суду, в частині
дати поновлення на роботі на посаді
директора та дати і порядку звільнення
з посади директора ДП
«Устьдунайводшлях.

23.12.2013 року представник ДПВШ
«Устьдунайводшлях» ОСОБА_3, звернувся
з заявою про виправлення описки у
вищевказаному рішенні , а саме указати
юридичну особу, яка повинна поновити
ОСОБА_1 на роботі.

20.01.2014 року до суду звернувся з
заявою в.о. директора ДП ВШ
«Устьдунайводшлях» ОСОБА_4, також
просить роз’яснити рішення суду щодо
юридичної особи, яка має виконати
рішення в частині поновлення на роботі.

Стягувач ОСОБА_1, не
заперечував проти роз’яснення
рішення, якщо воно для відповідачів є
не зрозумілим.

Представник відповідача
ДПВШ «Устьдунайводшлях» ОСОБА_5,
підтримав подання просив надати
роз’яснення.

Представник Міністерства
інфраструктури України викликався, в
судове засідання не з’явився.

Відповідно до п. 6.1. ст. 6 Статуту
ДПВШ «Устьдунайводшлях» (у редакції 2000
р.) наймання керівника здійснюється
Державним департаментом морського та
річкового транспорту, шляхом укладення
з ним контракту.

Судом було встановлено, що
ОСОБА_1, наказом від 25.09.2000 р., за № 82 –К
Державного департаменту морського та
річкового транспорту Міністерства
транспорту України був призначений на
посаду директора ДП ВШ
«Устьдунайводшлях» на умовах
контракту.

Наказом Міністерства транспорту
України 25.04.2002 року за № 279 ОСОБА_1,
звільнено із займаної посади з 30.04.2002
року за невиконання умов укладеного
контракту із достроковим розірванням
контракту від 25.09.2000 року № 14 п. 8 ст. 36
КЗпП України.

Наказом Міністерства транспорту
України від 28.05.2002 року за № 337 «Про
внесення змін до наказу від 25.04.2002 року
№ 279» внесено зміни про звільнення
директора ДП ВШ «Устьдунайводшлях»
ОСОБА_1, із займаної посади з 28.05.2002 року
за невиконання умов укладеного
контракту із достроковим розірванням
контракту від 25.09.2000 року №14 п. 8 ст. 36
КЗпП України.

Міністерство транспорту України
перейменовано на Міністерство
інфраструктури України.

З вище викладеного витікає, що оскільки
ОСОБА_1 був звільнений з роботи наказом
Міністерства
транспорту(інфраструктури) України, то
і поновленим на попередній роботі він
має бути наказом Міністерства
інфраструктури України на підставі
рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду від 18.04.2013 року. Дата поновлення на
роботі є дата звільнення тобто з 28.05.2002
року, підстава набрання чинності
рішення суду. Датою звільнення
являється дата закінчення контракту з
позивачем ОСОБА_1, якщо сторони його не
продовжили.

Стосовно стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
моральної шкоди та оплати за юридичну
допомогу, рішенням суду покладено на
Державне підприємство водних шляхів
«Устьдунайводшлях», так як позивач на
вказаному підприємстві отримував
заробітну плату.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.221 ЦПК України,
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту. Подання заяви про
роз'яснення рішення суду допускається,
якщо воно ще не виконане або не
закінчився строк, протягом якого
рішення може бути пред'явлене до
примусового виконання.

Керуючись ст. 221 ч.ч.1,2 ЦПК України, суд,
–

УХВАЛИВ:

Роз’яснити рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 18.04.2013 року, вказавши, що ОСОБА_1 має
бути поновленим на попередній роботі
наказом Міністерства інфраструктури
України на підставі рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду від
18.04.2013 року з 28.05.2002 року по 25 вересня 2003
року.

Виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу моральну шкоду та
оплата за юридичну допомогу покладено
на Державне підприємство водних шляхів
«Устьдунайводшлях».

Ухвалу суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
протягом 5 днів з дня її
проголошення.

Суддя:

ОСОБА_6