Справа № 583/4013/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого-судді -
Кудіна А.М.

з участю секретаря с/з -
Якубович В.В.

позивачки -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Охтирка
цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Охтирської міської ради
в особі Виконавчого комітету, третя
особа: Управління Держземагентства у
Охтирському районі Сумської області
про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування, -

встановив:

11.11.2014 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом в
суд до відповідача про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування, мотивуючи свої
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Охтирка
помер ОСОБА_3, після смерті якого
залишилося спадкове майно у вигляді 2/3
частин житлового будинку з
господарчими спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1 на приватній земельній
ділянці, державний акт на яку ним за
життя виготовлений не був. На випадок
смерті він розпорядився своїм майном,
склавши заповіт на користь позивачки.
Тому 09.10.2014 р. вона отримала свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на
житловий будинок з господарчими
спорудами. Однак при цьому їй відмовили
у реєстрації її прав на земельну
ділянку, так як державний акт на
вказану земельну ділянку спадкодавцем
не виготовлявся, а тому вона і змушена
звернутися з даним позовом в суд, яким
просить визнати за нею право власності
на земельну ділянку площею 0,0667 га, що
знаходиться в АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала повністю,
просила визнати за нею право власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування.

Представник відповідача - Охтирської
міської ради в особі Виконавчого
комітету, та представник третьої особи
- Управління Держземагентства у
Охтирському районі Сумської області, -
в судове засідання не з'явилися, подали
заяву, в якій проти задоволення
позовних вимог не заперечують, справу
просять розглянути без їх участі (а.с.13,
15).

Виходячи з наведеного, вивчивши
матеріали справи, суд вважає за
необхідне провести розгляд даної
справи без участі відповідача та
третьої особи, а позовні вимоги
задовольнити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Охтирка Сумської області помер ОСОБА_3
(а.с.4), після смерті якого залишилося
спадкове майно у вигляді 2/3 частин
житлового будинку з господарчими
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на
приватній земельній ділянці, державний
акт на яку ним за життя виготовлений не
був. На випадок своєї смерті ОСОБА_3
розпорядився своїм майном, склавши
заповіт на користь позивачки ОСОБА_2
(а.с.5).

09.10.2014 р. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
житловий будинок з господарчими
спорудами (а.с.6), при цьому доля
земельної ділянки не була вирішена, так
як державний акт на право власності на
земельну ділянку спадкодавцем не
отримувався.

Ст. 41 Конституції України визначено, що
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом. Під правом
володіння власністю визнається
юридично забезпечена можливість
фактичного панування власника над
майном, не пов'язана з використанням
його властивостей. Право користування
власністю - це юридично забезпечена
можливість власника добувати з
належного йому майна корисні
властивості. Під правом розпорядження
розуміють юридично забезпечену
можливість власника визначати долю
майна.

При визначенні моменту набуття права
власності слід враховувати як
особливості самого майна, так і
особливості оформлення права
власності, які теж суттєво впливають на
визначення моменту виникнення
(набуття) права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, визначені у главі 24
ЦК України, зокрема із правочинів.

Згідно архівного витягу №04-03/577 від
05.12.2014 р., виданого архівним відділом
Охтирської міської ради, вбачається, що
рішенням виконавчого комітету
Охтирської міської ради народних
депутатів №518 від 11.11.1993 р. Про
приватизацію земельних ділянок
громадян ОСОБА_4 було виділено земельну
ділянку для індивідуального житлового
будівництва площею 416 кв.м (а.с.22-23), який
рішенням Охтирської міської ради від
15.04.2014 р. «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) громадянам
України» було уточнено відповідно до
рішення про передачу у власність
земельної ділянки від 24.06.2010 р. і на
даний час розмір земельної ділянки
складає 0,0667 га (а.с.7-8).

До 19 січня 1996 року згідно Інструкції
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженої 31.01.66 Міністерством
комунального господарства УРСР, не
підлягали реєстрації будинки та
домоволодіння, розташовані в сільських
населених пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але не приєднані до них.

Обов'язок власників забезпечити
державну реєстрацію прав власності на
всі без винятку об'єкти нерухомості
введена лише з 29.06.1998. Саме в цей день
набрала чинності Інструкція про
порядок державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
які перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб, затверджена наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики від
09.06.1998 № 121.

Таким чином, права, придбані (шляхом
створення або придбання нерухомості) у
власність до 29.06.1998 року з дотриманням
встановленого порядку придбання, проте
без держреєстрації, можна вважати
виниклими і набутими в установленому
законом порядку.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Згідно ст. 1235
ЦК України заповідач може призначити
своїми спадкоємцями одну або кілька
фізичних осіб, незалежно від наявності
у нього з цими особами сімейних,
родинних відносин, а також інших
учасників цивільних відносин.
Заповідач може без зазначення причин
позбавити права на спадкування
будь-яку особу з числа спадкоємців за
законом. У цьому разі ця особа не може
одержати право на спадкування.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі заповіту, посвідченого 11.03.2014
р., спадкоємцем зазначеного в заповіті
майна ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і яка отримала свідоцтво
про право на спадщину за заповітом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення).
До спадкоємців житлового будинку,
інших будівель та споруд переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, яка
необхідна для їх обслуговування, якщо
інший її розмір не визначений
заповітом.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті (цивільно-правовою угодою
щодо відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;
свідоцтвом про право на спадщину).

Таким чином, судом було встановлено, що
земельна ділянка площею 0,0667 га,
розташована за адресою:42700, Сумська
область, АДРЕСА_1, дійсно належала на
праві приватної власності покійному
ОСОБА_3, а тому суд вважає за можливе
задовольнити вимоги позивачки та
визнати за нею право власності на
вказану земельну ділянку.

На підставі викладеного, Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (Рим, 04
листопада 1950 року), ст. 9, 13, 41
Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328,
1225, 1234, 1235 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК
України, керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215,
217, 218 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП
НОМЕР_1) право власності на земельну
ділянку площею 0,0667 га, розташовану в
АДРЕСА_1 Сумської області, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення..

Суддя Охтирського міськрайонного
суду

Сумської області
А.М. Кудін