Справа № 204/518/14-ц
Провадження № 2/204/952/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що 21.12.2007 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 2007-261, згідно з яким
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_1
кредит в розмірі 26550,00 Долар США. В
забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір
застави автотранспорту № 2007-261 від
21.12.2007 року. Відповідно до умов договору
застави ОСОБА_1 передав в заставу ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» автомобіль (марки VOLKSWAGEN,
модель: LT35, рік випуску: 2003, колір: білий,
тип ТЗ: мікроавтобус - D, № кузова/шасі:
НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2).
29.01.2010 року Красногвардійським
районним судом м. Дніпропетровська
було винесено ухвалу про забезпечення
позову по справі № 2-1588/2010 за позовом
ОСОБА_1 до ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя
особа приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання кредитного договору,
договору застави та договору поруки
недійсними, якою ухвалено заборонити
ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» проводити будь-які
дії щодо відчуження або вилучення у
власника автомобілю марки VOLKSWAGEN,
модель: LT35, рік випуску: 2003, колір: білий
тип ТЗ: мікроавтобус - D, № кузова/шасі:
VIN- НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2,
який зареєстрований за ОСОБА_1 Згідно
Інструкції «Про проведення виконавчих
дій» № 74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про
виконавче провадження», для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставне майно може бути звернено у
разі: виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів; коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю. В даному випадку,
по-перше: право застави у ПриватБанку
виникло, як зазначено вище, - 21.12.2007
року, а ухвала про забезпечення позову
№ 2-1588/2010 виданої 11.02.2010 року була
винесена у 2010 році, тобто пізніше ніж
було укладено договір застави;
по-друге: станом на 04.11.2013 року
заборгованість ОСОБА_1 перед
ПриватБанком складає 51474,69 Доларів США,
що значно перевищує вартість предмету
застави. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» пріоритет
зареєстрованих обтяжень визначається
у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з
вищим пріоритетом має переважне право
на звернення стягнення на предмет
обтяження. Відповідно до витягу з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна вищий пріоритет на заставлене
майно має ПриватБанк. Просив: прийняти
позовну заяву до розгляду; скасувати
ухвалу від 29.01.2010 року № 2-1588/2010;
звільнити з-під арешту, накладеного
згідно постанови ВП « 17498093» від 18.02.2010
року, майна належне на праві власності
ОСОБА_1, а саме: автомобіль марки VOLKSWAGEN,
модель: LT35, рік випуску: 2003, колір: білий,
тип ТЗ: мікроавтобус - D, № кузова/шасі:
НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2;
стягнути з відповідача судові витрати.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, надав до суду
заяву, в якій позовні вимоги підтримав
в повному обсязі та просив розглядати
справу за його відсутності, а у разі
неявки у судове засідання відповідача,
не заперечував проти розгляду справи у
заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Справа розглядається в
порядку ст. 224 ЦПК України.

В зв'язку з неявкою осіб, які приймають
участь у справі, суд розглядає справу у
відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають
у державі.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 14 від 26.12.2003 р. «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження», вимоги осіб
щодо належності їм, а не боржнику майна,
на яке накладено арешт, вирішуються
шляхом пред'явлення ними позову до
боржника та особи, в інтересах якої
накладено арешт, про визнання права
власності на майно і звільнення його
з-під арешту.

Як встановлено у судовому засіданні, 21
грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір № 2007-261, згідно з яким ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_1 кредит в
розмірі 26550,00 Долар США (а.с. 5-12).

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір
застави автотранспорту № 2007-261 від
21.12.2007 року (а.с. 13-18).

Відповідно до умов договору застави
ОСОБА_1 передав в заставу ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» автомобіль (марки VOLKSWAGEN,
модель: LT35, рік випуску: 2003, колір: білий,
тип ТЗ: мікроавтобус - D, № кузова/шасі:
НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2).

29 січня 2010 року Красногвардійським
районним судом м. Дніпропетровська
було винесено ухвалу про забезпечення
позову по справі № 2-1588/2010 за позовом
ОСОБА_1 до ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя
особа приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання кредитного договору,
договору застави та договору поруки
недійсними, якою ухвалено заборонити
ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» проводити будь-які
дії щодо відчуження або вилучення у
власника автомобілю марки VOLKSWAGEN,
модель: LT35, рік випуску: 2003, колір: білий
тип ТЗ: мікроавтобус - D, № кузова/шасі:
VIN- НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2,
який зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с. 21).

Частиною 7 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження», встановлено,
що спори, які виникають у виконавчому
провадженні щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом.

Частиною 3 статті 154 ЦПК України
встановлено, що заходи забезпечення
позову можуть бути скасовані судом,
який розглядає справу.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України
встановлено, що суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. Пунктом 2 частиною
1 статті 152 ЦПК України передбачено, що
позов забезпечується - забороною
вчиняти певні дії.

У відповідності до Інструкції «Про
проведення виконавчих дій» № 74/5 від
15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче
провадження», для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставне майно може бути звернено у
разі: виникнення права застави після
винесення судом рішенням про стягнення
з боржника коштів; коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу»
право застави виникає з моменту
укладання договору застави.

В даному випадку, право застави у ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» виникло, як зазначено
вище, - 21 грудня 2007 року, а ухвала про
забезпечення позову № 2-1588/2010 виданої
11.02.2010 року була винесена у 2010 році,
тобто пізніше ніж було укладено
договір застави.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторові та реєстрацію обтяжень»
пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації. Обтяжувач з вищим
пріоритетом має переважне право на
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно на яке накладено арешт
належить їй, а не боржникові, може
звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення з-під арешту.

Отже, Красногвардійський районний суд
не має правових підстав для винесення
ухвали про забезпечення позову по
справі № 2-1588/2010 за позовом ОСОБА_1 до
ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання кредитного
договору, договору застави та договору
поруки недійсними, на користь
стягувачів, які не є
заставодержателями в порядку, який не
передбачений договором застави та який
обрали сторони за правовідносинам
застави.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна вищий
пріоритет на заставлене майно має
ПриватБанк (а.с. 22-27).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
звільнення майна з-під арешту
задовольнити частково; звільнити з-під
арешту, накладеного згідно постанови
ВП « 17498093» від 18 лютого 2010 року, майно
належне на праві власності ОСОБА_1, а
саме: автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель:
LT35, рік випуску: 2003, колір: білий, тип ТЗ:
мікроавтобус - D, № кузова/шасі: НОМЕР_1,
реєстраційний номер: НОМЕР_2.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
враховуючи результат розгляду справи,
суд вважає за необхідне стягнути
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.
сплачений останнім при пред'явленні
позову до суду (а.с. 1).

В задоволені решти позовних вимог
позивача слід відмовити, оскільки
заявлені вимоги про скасування ухвали
від 29.01.2010 року № 2-1588/2010 розглядаються в
інший спосіб, який передбачений ЦПК
України.

Слід зазначити, що позивач не
позбавлений можливості звернутись до
суду за захистом порушеного права у
інший, не зазначений у позові спосіб.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 54, 60 Закону України «Про
виконавче провадження», ЗУ «Про
заставу», ст. ст. 3, 118-120, 208-223. 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
звільнення майна з-під арешту -
задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту, накладеного
згідно постанови ВП « 17498093» від 18
лютого 2010 року, майно належне на праві
власності ОСОБА_1, а саме: автомобіль
марки VOLKSWAGEN, модель: LT35, рік випуску: 2003,
колір: білий, тип ТЗ: мікроавтобус - D, №
кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний
номер: НОМЕР_2.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у сумі
243 грн. 60 коп.

В решті заявлених позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О. В. Нізік