У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Коротуна В.М.,Парінової І.К.,
Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
Микулинецької селищної ради
Теребовлянського району, треті особи:
відділ Держземагенства у
Теребовлянському районі, ОСОБА_8, про
визнання недійсними державних актів на
земельні ділянки, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на ухвалу
Теребовлянського районного суду
Тернопільської області від 20 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 27 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_7, Микулинецької селищної ради
Теребовлянського району, треті особи:
відділ Держземагенства у
Теребовлянському районі, ОСОБА_8, про
визнання недійсними державних актів на
земельні ділянки.

Ухвалою Теребовлянського районного
суду Тернопільської області від 24
січня 2014 року позовну заяву ОСОБА_6
залишено без руху та надано строк на
усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Теребовлянського районного
суду Тернопільської області від 20
лютого 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 27 березня
2014 року, позовну заяву постановлено
вважати неподаною та повернути
позивачу.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування ухвали
Теребовлянського районного суду
Тернопільської області від 20 лютого 2014
року та ухвали апеляційного суду
Тернопільської області від 27 березня
2014 року, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
на таких підставах.

Визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву у справі, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що ОСОБА_6 звернулась до
суду із позовом майнового характеру, не
вірно сплатила суму судового збору за
подання відповідної позовної заяви та
не виконала вимоги ухвали
Теребовлянського районного суду
Тернопільської області від 24 січня 2014
року.

Проте, з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій погодитись не
можна з огляду на наступне.

Процедура пред'явлення позову та
відкриття провадження у справі
регулюється главою 2 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 118 ЦПК
України позов пред'являється шляхом
подання позовної заяви до суду першої
інстанції, де вона реєструється, з
дотриманням порядку, встановленого
частинами другою і третьою статті 11-1
цього Кодексу, та не пізніше наступного
дня передається визначеному судді.

Позовна заява повинна містити, зокрема,
ціну позову щодо вимог майнового
характеру (пункт 4 частини 2 статті 119
ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України ціна
позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошових
коштів - сумою, яка стягується;

2) у позовах про визнання права
власності на майно або його
витребування - вартістю майна;

3) у позовах про стягнення аліментів -
сукупністю всіх виплат, але не більше
ніж за шість місяців;

4) у позовах про строкові платежі і
видачі - сукупністю всіх платежів або
видач, але не більше ніж за три роки;

5) у позовах про безстрокові або довічні
платежі і видачі - сукупністю платежів
або видач за три роки;

6) у позовах про зменшення або
збільшення платежів або видач - сумою,
на яку зменшуються або збільшуються
платежі чи видачі, але не більше ніж за
один рік;

7) у позовах про припинення платежів або
видач - сукупністю платежів або видач,
що залишилися, але не більше ніж за один
рік;

8) у позовах про розірвання договору
найму (оренди) або договору найму
(оренди) житла - сукупністю платежів за
користування майном або житлом
протягом строку, що залишається до
кінця дії договору, але не більше ніж за
три роки;

9) у позовах про право власності на
нерухоме майно, що належить фізичним
особам на праві приватної власності, -
дійсною вартістю нерухомого майна, а на
нерухоме майно, що належить юридичним
особам, - не нижче його балансової
вартості;

10) у позовах, які складаються з кількох
самостійних вимог, - загальною сумою
всіх вимог.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 121 ЦПК
України суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, сплатить суму судового збору
позовна заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Залишаючи без руху позовну заяву, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач звернулась до суду із позовом
майнового характеру та не вірно
сплатила суму судового збору за
подання відповідної позовної заяви.

Подаючи до суду першої інстанції заяву
про усунення недоліків позовної заяви,
позивач вказувала на те, що з огляду на
позовні вимоги (визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки) спір між сторонами є
немайновим, а сума судового збору за
подання відповідної позовної заяви
сплачена позивачем у розмірі, який
відповідає вимогам законодавства.

З вказаними доводами позивача колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що в
позовній заяві ОСОБА_6 просить визнати
недійсними державні акти від 28 серпня
2008 року серії ЯЕ №121873 та серії ЯЕ №121872
на право власності на земельну ділянку,
яка призначена для ведення особистого
селянського господарства, площею 0,18 га,
та на земельну ділянку, яка призначена
для будівництва та обслуговування
жилого будинку господарських будівель
і споруд, площею 0,12 га виданих ОСОБА_7 на
підставі рішень Микулинецької
селищної ради №222 від 30 листопада 2006
року.

Прохальна частина позовної заяви не
містить вимог майнового характеру, які
б давали можливість визначити ціну
позову, наприклад, про стягнення з
відповідача на свою користь грошових
коштів або визнання за нею права
власності на майно, а тому висновки
судів першої та апеляційної інстанцій
відносно того, що ОСОБА_6 звернулась до
суду із позовом майнового характеру та
не вірно сплатила суму судового збору є
помилковими.

Крім того, пунктом 31 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» судам
роз'яснено, що у справах про визнання
правочину недійсним без застосування
наслідків недійсності судовий збір
сплачується як із немайнового спору.

Відповідно до статті 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до
правосуддя визначено також у статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до положень статей 4, 10, 60 ЦПК
України, здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву у справі, суди першої та
апеляційної інстанції на вказані
вимоги законодавства уваги не звернули
та, неповно з'ясувавши дійсні обставини
справи, не давши належної оцінки
доказам, допустили порушення норм
процесуального права, що відповідно до
частини другої статті 338 ЦПК України є
підставою для скасування ухвалених
судових рішень із передачею питання
про відкриття провадження у справі на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Теребовлянського
районного суду Тернопільської області
від 20 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 27 березня 2014 року
скасувати, питання про відкриття
провадження у справі передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:В.М.
Коротун І.К. Парінова О.В. Ступак С.П.
Штелик