У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Олійник А.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до Виконавчого
комітету Рівненської міської ради про
зобов'язання надати житло у вигляді
окремої квартири, за касаційною
скаргою представника Виконавчого
комітету Рівненської міської ради -
Корнійчук Світлани Павлівни - на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 15 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з указаним позовом, у якому
просила зобов'язати Виконавчий комітет
Рівненської міської ради Рівненської
області надати їй благоустроєне житло
у вигляді окремої квартири у м. Рівному
на склад сім'ї з шести осіб у межах
норми жилої площі та додаткової жилої
площі (10 кв. м), що відповідає
встановленим санітарним та технічним
вимогам, з урахуванням жилої площі - 29,8
кв. м у належній їй на праві власності
квартирі АДРЕСА_1.

На обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що на підставі наказу
голови Рівненського обласного суду від
03 січня 1994 року № 1 його переведено на
посаду судді Рівненського обласного
суду, а Постановою Верховної Ради
України від 18 березня 2004 року № 1633-ІV
обрано безстроково на посаду судді
апеляційного суду Рівненської області.

ОСОБА_6 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1, житловою площею 29,8
кв. м, у якій зареєстровані та
проживають шестеро осіб.

Рішенням Виконавчого комітету
Рівненської міської ради від 10 жовтня
2006 року за № 200 її взято на квартирний
облік з 25 вересня 2006 року за списком
позачергового одержання житла у складі
сім'ї з шести осіб жилою площею 91,9 кв. м
(з урахуванням 10 кв. м додаткової жилої
площі). На квартирному обліку перебуває
по цей час. Іншого житла на праві
приватної власності ні вона, ні члени
її сім'ї не мають та не отримували.

Право на отримання житла у неї виникло
під час дії Закону України «Про статус
суддів». Відповідач у порушення
зазначеного Закону, положень ст. ст. 5, 15
ЖК Української РСР та Порядку
забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
та місцевих судів, що затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2005 року № 707, не забезпечив
її житлом у встановленому порядку.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 червня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 15 серпня 2014 року, позовні вимоги
ОСОБА_6 задоволено.

Зобов'язано Виконавчий комітет
Рівненської міської ради Рівненської
області надати ОСОБА_6 благоустроєне
житло у вигляді окремої квартири у м.
Рівному на склад сім'ї з шести осіб у
межах норми жилої площі та додаткової
жилої площі (10 кв. м), що відповідає
встановленим санітарним та технічним
вимогам, з урахуванням жилої площі - 29, 8
кв. м у належній їй на праві власності
квартирі АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі представник
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради - Корнійчук С.П. - порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень із ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що Постановою
Верховної Ради України від 23 грудня 1993
року № 3775-ХІІ ОСОБА_6 обрано суддею
Рівненського обласного суду.

На підставі наказу голови Рівненського
обласного суду від 03 січня 1994 року за
№ 1 ОСОБА_6 переведено на посаду судді
Рівненського обласного суду.

На підставі наказу голови Рівненського
обласного суду від 16 січня 1995 року № 1
у зв'язку з обміном паспорта на
прізвище чоловіка вважати ОСОБА_6 -
ОСОБА_6.

Постановою Верховної Ради України від
18 березня 2004 року № 1633- ІV
ОСОБА_6 обрано безстроково на посаду
судді апеляційного суду Рівненської
області.

ОСОБА_6 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1, житловою площею 29,8
кв. м.

Рішенням Виконавчого комітету
Рівненської міської ради від 10 жовтня
2006 року № 200 позивача взято на
квартирний облік з 25 вересня 2006 року за
списком позачергового одержання житла
у складі сім'ї з шести осіб жилою площею
91,9 кв. м (з урахуванням 10 кв. м
додаткової жилої площі). На квартирному
обліку перебуває на даний час.

Згідно з довідкою Житлово-комунального
підприємства «Галицьке» від 21 березня
2014 року № 912 у двокімнатній квартирі
АДРЕСА_1, крім ОСОБА_6, зареєстровані та
проживають п'ятеро осіб - чоловік
ОСОБА_9, син ОСОБА_10 та члени його сім'ї -
дружина ОСОБА_11, малолітні ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
керувався положеннями Закону України
від 07 лютого 2002 року № 3018-ІІІ «Про
судоустрій України», Закону України
від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про
статус суддів України» та Порядком
забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2005 року № 707, та виходив з
того, що відповідач зобов'язаний
забезпечити житлом суддю, який
потребує поліпшення житлових умов.

Проте погодитися з такими висновками
судів не можна.

Звертаючись у травні 2014 року до суду з
позовом, ОСОБА_6 посилалася на ст. ст. 47,
48, 49 ЖК Української РСР, ч. 7 ст. 44 Закону
України «Про статус суддів»,
відповідно до якої не пізніш як через
шість місяців після обрання суддя
Конституційного Суду, Верховного Суду,
Вищого спеціалізованого суду,
апеляційного та місцевого суду, який
потребує поліпшення житлових умов,
забезпечується благоустроєним житлом
у вигляді окремої квартири чи будинку
або службовим житлом за місцем
знаходження суду.

З 30 липня 2010 року набрав чинності Закон
України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про
судоустрій і статус суддів», яким
врегульовано загальні засади системи і
порядку забезпечення діяльності судів
та інші питання судоустрою і статусу
суддів, і відповідно до п. 1 ч. 2
Прикінцевих положень якого визнано
такими, що втратили чинність, зокрема,
Закон України «Про статус суддів», крім
ст. 43, ч. ч. 5 - 13 ст. 44, які втрачають
чинність з 01 січня 2011 року, та частин
першої - четвертої статті 44, які
втрачають чинність з 01 січня 2012 року.

Тобто Закон України «Про судоустрій і
статус суддів» є спеціальним законом,
що визначає статус професійного судді,
у тому числі щодо питання забезпечення
його житлом, а ст. 44 Закону України «Про
статус суддів», на яку посилається
позивач в обґрунтування своїх вимог
щодо забезпечення її благоустроєним
житлом, відповідно до Прикінцевих
положень вказаного Закону втратила
чинність.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 01 грудня 2010 року
№ 1097 «Про внесення змін до актів
Кабінету Міністрів України з питань
діяльності судів та визнання такими, що
втратили чинність, деяких актів
Кабінету Міністрів України» втратила
чинність Постанова Кабінету Міністрів
України від 03 серпня 2005 року № 707, якою
було затверджено Порядок забезпечення
житлом суддів апеляційних та місцевих
судів.

Порядок забезпечення суддів службовим
житлом визначений ст. 132 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»,
відповідно до якої суддя
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України, Вищого
спеціалізованого суду, апеляційного,
місцевого суду, який потребує
поліпшення житлових умов, після
призначення на посаду забезпечується
службовим житлом за місцем знаходження
суду.

Також, згідно з п. п. 12 п. 5 Положення про
територіальні управління державної
судової адміністрації, затвердженого
наказом Державної судової
адміністрації України від 05 квітня 2011
року № 82, територіальні управління,
відповідно до покладених на них
завдань, беруть участь у межах своєї
компетенції у здійсненні заходів щодо
забезпечення медичного обслуговування
і санаторно-курортного лікування
суддів місцевих судів, працівників
апарату місцевих судів та працівників
територіальних управлінь, а також у
забезпеченні суддів місцевих судів
службовим житлом.

У зв'язку з наведеним суди залишили
поза увагою те, що на час звернення
ОСОБА_6 до суду з указаним позовом та
ухвалення судами рішень у справі ч. 7 ст.
44 Закону України «Про статус суддів» та
Порядок забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2005 року № 707, не були
чинними, внаслідок чого неправильно
визначили норму права, яка регулює
спірні правовідносини.

Виходячи з викладеного та враховуючи
допущені судами порушення норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, в силу
ст. 338 ЦПК України рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради - Корнійчук Світлани
Павлівни - задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 15 серпня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С.
Олійник