АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/3946/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 2-46/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного

суду Харківської
області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 05 квітня 2011 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2007 року ОСОБА_4
звернувся до суду з

позовом до ОСОБА_3 про стягнення 20 610 037
грн.17 коп. - боргу за договором
безвідсоткової позики, укладеному між
ними 25 вересня 2006 року на суму 2 500 000
Євро зі строком надання займу на один
рік.

Позивач посилався на те, що вказані
грошові кошти були передані ОСОБА_3 25
вересня 2006 року в присутності свідків,
про що видана розписка. Однак всупереч
умовам договору грошові кошти йому
відповідачем повернуті до 25 вересня 2007
року не були.

На підставі зазначеного та після
уточнення позовних вимог ОСОБА_4
просив стягнути з ОСОБА_3 суму боргу,
яка станом на 18 лютого 2009 року склала в
еквіваленті 25 040 400 грн., штраф у розмірі
10% від суми боргу в сумі 2 504 040 грн., суму
збитків з урахуванням встановленого
індексу інфляції за період з жовтня 2007
року до 31 січня 2009 року включно, яка
склала 33 835 695грн. 39 коп., 3% річних від
простроченої суми в розмірі 1 102 135грн. 84
коп., а всього просив стягнути з
відповідача суму боргу з урахуванням 3%
річних і індексу інфляції в розмірі 34 937
831 грн. 22 коп. та штраф в розмірі 2 504 040
грн.

Відповідач ОСОБА_3 позов не
визнав, посилаючись на те, що ніколи не
укладав з ОСОБА_4 договорів позики
грошей і не видавав йому будь-яких
розписок про отримання грошей. Вважав,
що комерційним директором ТОВ
«Макрокап Девелопмент Україна»
ОСОБА_5., який зазначений свідком у
борговій розписці, було використано
чистий бланк підприємства з печаткою
підприємства та його підписом.

Рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 05 квітня
2011 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково:
на його користь з ОСОБА_3 стягнуто
грошову суму у розмірі 26 044 760 грн. 15 коп.
та понесені ним судові витрати в сумі
1730 грн., а всього стягнуто 26 046 490 грн. 15
коп. В іншій частині в задоволенні
позову відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_3
подана апеляційна скарга, в якій з
посиланням на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеністю тих обставин, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального і процесуального права,
міститься клопотання про скасування
оскаржуваного рішення та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_4

Зазначена справа неодноразово
була предметом розгляду судів
апеляційної та касаційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 квітня 2014 року скасовано
рішення Апеляційного суду Харківської
області с від 04 листопада 2013 року і
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді
вищевказаної цивільної справи, судова
колегія відповідно до вимог ч. 4 ст. 338
ЦПК України враховує висновки і мотиви,
з яких скасовано рішення судом
касаційної інстанції, і які є
обов'язковими при новому розгляді
справи.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, що з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
відповідно до вимог ст.. 303 ЦПК України
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги і заперечення, судова колегія
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов
ОСОБА_4, суд першої інстанції,
враховуючи висновки
судово-почеркознавчої експертизи,
виходив з того, що укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 договір безвідсоткового
займу від 25 вересня 2006 року є дійсним,
повинен виконуватись належним чином,
однак позичальник порушив свої
зобов'язання, тому повинен повернути
суму позики з наслідками,
передбаченими ст.. 1050 ЦК України.

Судова колегія вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми (частина1).

На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей(частина 2).

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи 25 вересня 2006 року
між сторонами укладено договір
безпроцентної позики, відповідно до
умов якого ОСОБА_4 передав у власність
ОСОБА_3 строком на один рік 2 500 000 Євро, а
ОСОБА_3 зобов'язався повернути ці
грошові кошти ОСОБА_4 та надав розписку
від 25 вересня 2006 року про одержання
грошових коштів у зазначеному розмірі.

Вказана розписка складена на
типографському бланку ТОВ «Макрокап
Девелопмент Україна» підписана від
імені ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6
з проставленням печатки від імені ТОВ
«Макрокап Девелопмент Україна».

Зазначені договір позики та
розписка відповідно до вимог ст.. 1047 ЦК
України можуть підтверджувати
отримання відповідачем ОСОБА_3 від
позивача ОСОБА_4 боргу у розмірі 2 500 000
Євро, а також умови надання і
повернення боргу.

Оскільки ОСОБА_3 заперечувався
факт отримання грошей, складання та
підписання ним договору позики і
розписки, у справі проводились судові
експертизи, призначені за ухвалами як
суду першої інстанції так і суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до висновку № 6076
судової почеркознавчої експертизи
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз (ХНДІСЕ)
ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 07.09.2010
року підписи на договорі позики і
розписці від імені ОСОБА_3 виконані
ОСОБА_3

За висновком № 2864 додаткової
судової почеркознавчої експертизи від
13.06.2013 р., проведеної ХНДІСЕ відповідно
до ухвали Апеляційного суду
Харківської області від 19.03.2013 року,
підпис від імені ОСОБА_3 на розписці про
отримання у борг 2 500 000 Євро виконаний
ОСОБА_3 у період 2006-2008 р.р., а підпис від
його імені на договорі позики виконано
ним же у період 1997-1998-1999 р.р.

За висновком №2850/2851 додаткової
судово-технічної експертизи
документів, проведеної ХНДІСЕ 25.07. 2013 р.,
в наданому для дослідження договорі
безпроцентної позики від 25 вересня 2006
року, підпис від імені ОСОБА_3 виконано
до нанесення друкованого тексту, а
відтиск печатки ТОВ «Макрокап
Девелопмент Україна» нанесено в період
часу з 02.02.2007 р. - 31.07.2007 р.

При проведенні судово-технічної
експертизи документа експертом
Щербаковською Л.П. не встановлено
хронологічну послідовність виконання
друкованого тексту розписки і відтиску
печатки від імені ТОВ «Макрокап
Девелопмент Україна», а також
друкованого тексту розписки і підпису
від імені ОСОБА_3, в зв`язку з
відсутністю науково -обгрунтованих
методик по визначенню абсолютного віку
документів, реквізити яких виконані
тонерами і штемпельними фарбами, а
також відсутності науково-розробленої
експертної методики по встановленню
факту штучного старіння документів та
визначення давності їх виконання.

Оцінюючи висновки вищевказаних
судових експертиз відповідно до вимог
ч.2 ст.57, ст.. 66, ч.6 ст.147, ст..212 ЦПК України
у взаємозв'язку з іншими доказами у
справі, судова колегія вважає, що
розписка ОСОБА_3 від 25 вересня 2006 року
про одержання ним від ОСОБА_4 грошових
коштів у розмірі 2 500 000 Євро, яка
знаходилася у позикодавця, відповідно
до приписів статті 1047 ЦК України є
борговим документом, що підтверджує
укладання договору позики між
сторонами, оскільки розписка містить
обов'язковий реквізит цього боргового
документу - підпис, вчинений саме
позичальником ОСОБА_3, і який не
оспорював цю обставину й у суді
апеляційної інстанції.

Вказана боргова розписка містить
дані, що підтверджують як факт
отримання боржником ОСОБА_3 грошових
коштів у зазначеному вище розмірі, так
і визначений строк повернення останнім
цих коштів.

У зв'язку з вищезазначеним судова
колегія вважає, що посилання ОСОБА_3 на
те, що згідно висновку №2850/2851
додаткової судово-технічної
експертизи документів в договорі
безпроцентної позики від 25 вересня 2006
року підпис від імені ОСОБА_3 виконано
до нанесення друкованого тексту, не є
безумовною підставою для відмови у
задоволенні позову ОСОБА_4

Доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що
згідно висновків експертизи відтиск
печатки ТОВ «Макрокап Девелопмент
Україна» на борговій розписці вчинено
пізніше дати підписання ним самої
розписки, не мають правового значення
для висновку про те, що ця боргова
розписка підтверджує укладання між
сторонами договору позики, оскільки
матеріали справи не містять відомостей
про те, що ТОВ «Макрокап Девелопмент
Україна» надавало будь-які
повноваження ОСОБА_3 отримати від
ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 2 500 000
Євро в інтересах цього товариства.

Судова колегія вважає
безпідставними й доводи ОСОБА_3 про те,
що висновки суду першої інстанції
ґрунтуються на недостовірних доказах -
поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_9,
які постановою Дзержинського
районного суду м. Харкова від 26.08.2014 р.
визнані особами, які вчинили злочини,
передбачені ч.2 ст.15,ч.2 ст. 192,ч.1 ст. 366 КК
України, однак провадження по
кримінальній справі закрито і вони
звільнені від кримінальної
відповідальності у зв'язку зі сплином
строку давності.

Відповідно до копії постанови
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 26.08.2014 р. по кримінальній
справі № 1-155/11, провадження № 1/638/125/14 за
обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_9,
останні не обвинувачувалися в скоєнні
злочинних дій щодо внесення
неправдивих відомостей, підробки,
складання завідомо неправдивих
документів у договір позики чи боргову
розписку від 25 вересня 2006 року, які є
предметом розгляду цієї цивільної
справи.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він
надавав ОСОБА_5 бланки і чисті листи
паперу зі своїм підписом для
використання у діяльності ТОВ
«Макрокап Девелопмент Україна», де з
березня 1998 року по квітень 2007 року
ОСОБА_5 працював на посаді комерційного
директора, і які, на думку ОСОБА_3, могли
бути використані для виготовлення
договору позики і розписки, не
підтверджені допустимими та
достовірними доказами, і є лише
припущеннями відповідача, який не
оспорював договір позики відповідно до
ст.ст. 230-233 ЦК України.

Судова колегія вважає, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, надана
відповідна правова оцінка доказам у
справі та відповідно до вимог ст.ст.
1046-1047, 1049,1050 ЦК України ухвалено
рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, рішення якого ухвалено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, що є підставою
для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст.
307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 05 квітня 2011 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: