АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8632/14
Головуючий 1 інст. - Лазюк С.В.
Справа №638/9522/14-ц
Категорія : договірні
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»

на рішення Дзержинського районного
суду м.Харкова від 10 жовтня 2014 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_2, ліквідатор ПТ «Діхтяренко і
компанія» - Бєляєва Олена
Володимирівна про визнання наступного
набувача іпотекодавцем та звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ПАТ «Фідобанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_2, ліквідатор ПТ
«Діхтяренко і компанія» - Бєляєва О.В.
про визнання наступного набувача
іпотекодавцем та звернення стягнення
на предмет іпотеки.

В обгрунтування позовних вимог ПАТ
«Фідобанк» вказував, що 09 квітня 2008
року між ВАТ «Ерсте Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Фідобанк», та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, на забезпечення
якого укладений також договір іпотеки,
предметом якого є 2-х кімнатна квартира
АДРЕСА_1.Постановою господарського
суду Харківської області від 14 жовтня
2013 року повне товариство «Діхтяренко і
компанія» визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційні процедури,
ліквідатором призначено Бєляєву О.В.
Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22 листопада 2013
року роз'яснено, що до складу
ліквідаційної маси включено майно
учасників ПТ «Діхтяренко і компанія»,
серед яких майно ОСОБА_2 Так, предмет
іпотеки, 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_1,
стала заставним майном, яке 20 грудня 2013
року було продано ліквідатором
Бєляєвою О.В. на підставі договору
купівлі-продажу ОСОБА_1 Тоді як, 19
березня 2014 року постановою
Харківського апеляційного
господарського суду було скасовано
ухвалу господарського суду від 22
листопада 2013 року. ПАТ «Фідобанк»
зазначає, що на теперішній час
зобов'язання за кредитним договором не
є припиненим, бо грошових коштів
позивач так і не отримав, а оскільки
власником іпотечного майна наразі є
ОСОБА_1, тому вона є іпотекодавцем.

Тому, ПАТ «Фідобанк» просив суд визнати
ОСОБА_1 іпотекодавцем по договору
іпотеки від 09 квітня 2008 року; звернути
стягнення на предмет іпотеки - 2-х
кімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_1, шляхом продажу з
прилюдних торгів, задовольнивши вимоги
ПАТ «Фідобанк» в межах суми
заборгованості за кредитним договором
від 09 квітня 2008 року, а саме 1 842 380,31 грн.
за ціною, визначеною суб'єктом
оціночної діяльності у відповідності з
вимогами ЗУ «Про виконавче
провадження»; задовольнити за рахунок
реалізації предмета іпотеки вимоги
Банку за кредитним договором від 09
квітня 2008 року у розмірі 1 842 380,31 грн.;
судові витрати віднести за рахунок
відповідачів.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
посилався на відсутність договірних
відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також
на відсутність обтяження нерухомого
майна іпотекою під час укладення
договору купівлі-продажу квартири.

Представник третьої особи, ліквідатора
ПТ «Діхтяренко і компанія» - Бєляєвої
О.В., також заперечував проти позову,
вказував, що зняття заборон та
реалізація спірної квартири шляхом
публічних торгів були здійсненні
ліквідатором ПТ «Діхтяренко і
компанія» - Бєляєвою О.В. на виконання
постанови господарського суду
Харківської області від 14 жовтня 2013
року.

Рішенням Дзержинського районного суду
м.Харкова від 10 жовтня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Фідобанк»
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції з ухваленням
нового рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі; судові
витрати віднести за рахунок
відповідачів.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає що здійсни відчуження предмету
застави ОСОБА_1, без погодження з ним,
тому на відповідача розповсюджуються
всі права та обовязки іпотекодавця.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того що, іпотека припинилась з часу
реалізації квартири та припинення прав
на неї іпотекодавця ОСОБА_2, а
незаконність набуття права власності
відповідачем не оспорюється та не
встановлена.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 09 квітня 2008 року між ВАТ «Ерсте
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«Фідобанк», та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, за яким останній
отримав кредит у сумі 117 520 доларів США
строком повернення до 08 квітня 2035 року
та зі сплатою 12% річних. (а.с.6).

На забезпечення виконання умов
кредитного зобов'язання між сторонами
укладений також договір іпотеки,
предметом якого є 3-х кімнатна квартира
АДРЕСА_1. (а.с.13).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Матеріали справи свідчать, що станом на
15 травня 2014 року сума заборгованості за
кредитним договором від 09 квітня 2008
року становить 1 842 380,31 грн., з яких 41 210,12
доларів США, що по курсу НБУ станом на 15
травня 2014 року становить 480 632,93 грн. -
прострочені нараховані проценти; 116 758,07
доларів США, що по курсу НБУ станом на 15
травня 2014 року становить 1 361 747,39 грн. -
залишок несплаченої заборгованості за
кредитом (а.с.10-12).

Згідно положення статті 7 Закону
України «Про іпотеку», за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Якщо вимога за основним
зобов'язанням підлягає виконанню у
грошовій формі, розмір цієї вимоги
визначається на підставі іпотечного
договору або договору, що обумовлює
основне зобов'язання, у чітко
встановленій сумі чи шляхом надання
критеріїв, які дозволяють встановити
розмір цієї вимоги на конкретний час
протягом строку дії основного
зобов'язання, якщо інше не встановлено
щодо відшкодування, в тому числі,
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39 Закону
України „Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, Передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

Постановою господарського суду
Харківської області від 14 жовтня 2013
року повне товариство «Діхтяренко і
компанія» визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційні процедури,
ліквідатором призначено Бєляєву О.В.
(а.с.17).

22 листопада 2013 року ухвалою
господарського суду Харківської
області роз'яснено, що до складу
ліквідаційної маси включено майно
учасників ПТ «Діхтяренко і компанія»,
серед яких майно, що належить ОСОБА_2 є
заставним майном і забезпечує
виконання зобов'язань боржників перед
ПАТ «Фідобанк» (а.с.20).

Відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
при проведенні процедури банкрутства,
яка регулюються спеціальним Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»,
розпорядження майном, у тому числі
заставленим, здійснює ліквідатор -
арбітражний керуючий, при цьому
отримання згоди від іпотекодержателя
на відчуження майна законом не
встановлено.

Так, в межах здійснення ліквідаційної
процедури ліквідатором ПТ «Діхтяренко
і компанія» - Бєляєвою О.В. здійснено
продаж майна, а саме, на підставі
договору купівлі-продажу від 20 грудня
2013 року 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_1
продана ОСОБА_1

В правових позиціях, викладених в
постанові Верховного Суду України № 6-58
від 26 червня 2013 року зазначено, що
згідно зі статтею 5 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
(у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України. З дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника ( пункт 6 частини першої статті
23 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» ), при цьому
згоди іпотекодержателя на відчуження
предмета іпотеки за договором, що
укладається під час ліквідаційної
процедури боржника, яка здійснюється в
межах справи про банкрутство,
положеннями Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника» непередбачено . Крім цього в
зазначеній постанові Верховний суд
зазначає на вимоги частини другою
статті 388 ЦК України , якою передбачено,
що майно, не може бути витребувано від
набувача, якщо воно було продане у
порядку, установленому для виконання
судових рішень.

Згідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України
вказане судове рішення Верховного Суду
України , яке прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ,одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
іпотеку» у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Згідно до ст. 575 ЦК України іпотекою
є застава нерухомого майна . Відповідно
до ст. 28 Закону України «Про заставу»
застава припиняється в разі
примусового продажу заставленого
майна.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 19 березня 2014
року скасовано ухвалу господарського
суду Харківської області від 22
листопада 2013 року, якою було роз'яснено,
що до складу ліквідаційної маси
включено майно учасників ПТ
«Діхтяренко і компанія», серед яких
майно ОСОБА_2, що є заставним майном
(а.с.23-25).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може грунтуватися на припущеннях.

Після скасування в апеляційному
порядку постанови господарського суду
Харківської області від 22 листопада 2013
року питання про поворот виконання
скасованої постанови судом
господарської юрисдикції не
вирішувалося.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог,
т.я. неправомірність набуття права
власності ОСОБА_1, судом не встановлена
та ніким не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства,
оскільки перехід права власності на
предмет іпотеки на підставі договору
купівлі продажу, укладеного ОСОБА_1 з
арбітражним керуючим Бєляєвою О.В.,
відбувся на об'єкт нерухомого майна, не
обтяженого іпотекою відповідно до
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, а тому відповідачка,
як власник квартири, не набула статусу
іпотекодавця .

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк» -
відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 10 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: