АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/8681/14
Головуючий 1 інст. - Озеров В.О.
Справа № 431/2095/14-ц
Доповідач - Крилова Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.,

Суддів - Гуцал Л.В.,

- Коростійової В.І.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 05
листопада 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення та
визначення порядку користування
житловим будинком,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення
та визначення порядку користування
житловим будинком.

Позивачка просила суд вселити її у
будинок АДРЕСА_1та визначити порядок
користування цим житловим будинком, а
саме: виділити у її користування
кімнату, що є ізольованою 1-4 площею 7,4
квадратних метрів і має індивідуальний
вхід до однієї кімнати, а кімнату 1-5
площею 4,8 квадратних метрів, яка теж має
індивідуальний вхід - виділити у
користування відповідачу; залишити у
загальному користуванні усі підсобні і
нежитлові приміщення та придомову
територію.

Посилалася на те, що у 1975 році вона
разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2,
перебуваючи у шлюбі, почали будувати
будинок за адресою: АДРЕСА_1, де мешкали
там разом з 23 січня 1976 року і до
листопада 2013 року.

06 грудня 2013 року шлюб з відповідачем
розірвано згідно рішення
Старобільського районного суду
Луганської області від 06 грудня 2013
року.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 вигнав її з
вищезазначеного будинку, у зв'язку з
чим, вона змушена була тимчасово
проживати у чужих людей та орендувати
собі житло у м. Старобільську.
Відповідач перешкоджає їй проживати у
вказаному житловому будинку і
користуватися ним. 14 січня 2014 року
ухвалою Старобільського районного
суду Луганської області визнано мирову
угоду, згідно якої за нею визнано право
власності на 1/2 частину спірного
житлового будинку та
сільськогосподарських будівель.

Вказаний будинок має три житлові
кімнати жилою площею 26,2 кв.м., підсобні
та нежилі кімнати площею 32 кв.м. З трьох
житлових кімнат дві кімнати є
ізольовані, а саме кімната 1-5, площею 4,8
квадратних метрів та кімната 1-4 площею
7,4 квадратних метрів, а кімната 1-6
площею 14 квадратних метрів - прохідна.

Рішенням Старобільського районного
суду Луганської області від 05
листопада 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

Вселено ОСОБА_3 у будинок за адресою:
АДРЕСА_1. Визначено порядок
користування цим житловим будинком
наступним чином: кімнату, що є
ізольованою 1-4 площею 7,4 кв.м. і має
індивідуальний вхід до однієї кімнати,
виділено в користування ОСОБА_3;
кімнату 1-5 площею 4,8 кв.м., яка має
індивідуальний вхід, виділено у
користування ОСОБА_2, залишивши у
загальному користуванні усі підсобні і
нежитлові приміщення та придомову
територію. Зобов'язано ОСОБА_2 не
порушувати визначений порядок
користування житловим будинком.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити
повністю.

Апелянт посилається на те, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
оскільки не прийнято до уваги його
доводи і пояснення по справі. Не
враховано, що право власності ОСОБА_3 на
будинок не зареєстровано, він не згоден
на визначення порядку користування
житловим будинком.

Вислухавши доповідь судді, розглянувши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з
27.03.1970 року до 06.12.2013 року та
зареєстровані у будинку АДРЕСА_1.

У зв*язку з тим, що відповідач вигнав
позивачку з дому та перешкоджає їй
користуватися жилим будинком, судом
першої інстанції правомірно
задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 щодо
вселення її в спірний будинок.

Разом з тим, матеріали справи не
містять свідчень про те, кому належить
цей будинок на праві власності, чи
прийнято його в експлуатацію.
Відсутній технічний паспорт на
домоволодіння. Тому, неможливо
визначитися, які приміщення є
житловими, а які - підсобними.

Крім того, виділення в користування
жилого приміщення площею 4,8 кв.м.
суперечить санітарним і технічним
вимогам, нормам ст.ст. 47, 50 ЖК України.

При таких обставинах, позовні вимоги
щодо визначення порядку користування
житловим будинком задоволенню не
підлягають. Рішення суду в цій частині
слід скасувати, у зв*язку із
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, з ухваленням нового
рішення, яким в задоволенні позову у
цій частині - відмовити.

Доводи апеляційної скарги в іншій
частині висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 05
листопада 2014 року змінити.

В частині визначення порядку
користування житловим будинком та
зобов'язання ОСОБА_2 не порушувати
визначений порядок користування
житловим будинком, рішення суду
скасувати та в задоволенні позовних
вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
його проголошення.

Головуючий - Судді: