Справа № 580/2208/14-ц
провадження 2/580/737/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
Лебединський районний суд Сумської
області

в складі: головуючої судді -
Подопригори Л. І., за участю секретаря
судового засідання - Лєсної Н.В.,
позивача - ОСОБА_1, відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до відповідача про стягнення
заборгованості за договором позики,
мотивуючи свої вимоги тим, що 30 липня 2013
року він дав у борг відповідачеві 40000
грн. з умовою повернення коштів до 30
липня 2014 року.

Договір позики оформили розпискою в
якій зазначили всі необхідні
реквізити, суму зобов'язання та термін
повернення коштів.

Незважаючи на закінчення обумовленого
терміну повернення коштів відповідач
борг не повернув та жодним чином не
реагує на прохання позивача про його
повернення.

Тому позивач просить суд стягнути з
відповідача суму боргу за договором
позики.

В попередньому судовому засіданні
позивач підтримав позовні вимоги, а
відповідач їх визнав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи за зверненням фізичних
чи юридичних осіб, в межах заявлених
ними вимог.

На підставі статей 130 та 174 ЦПК України,
за згодою сторін суд вважає можливим
рішення суду постановити при
проведенні попереднього судового
засідання.

Дослідивши докази у справі, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами мають місце цивільні
правовідносини, які регулюються ст. 526,
527, 1046, 1047, 1049 ЦК України.

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 30 липня 2013 року позичив
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 40000 грн.,
які останній зобов'язався повернути до
30 липня 2014 року, що підтверджується
розпискою (а.с. 8).

Станом на час ухвалення судом рішення
ОСОБА_2 борг не повернув.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу
України на підтвердження укладання
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Таким чином суд вважає за можливе
позовні вимоги задовольнити повністю,
оскільки вони об'єктивно стверджені
позивачем та визнані відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11,15, 60, 88, 130, 174, 209, 213, 214, 215 ЦПК
України та ст. 526, 527, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого в АДРЕСА_1, код платника
податків № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в АДРЕСА_2,
код платника податків № НОМЕР_2, суму
боргу за договором позики в розмірі 40000
гривень.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
Лебединський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя
Подопригора Л. І.