Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4509/14
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Дзярука М.П.

Бабак А.М.

При секретарі: Остащенко
О.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 18
вересня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа Садівниче
товариство «Ветеран» про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання права на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на землю та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
третя особа Садівниче товариство
«Ветеран» про визнання права на
завершення приватизації та одержання
державного акту про право власності на
землю,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з зазначеним позовом посилаючись
на те, що вона разом із ОСОБА_6 проживала
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
1.10.1998 року по 22.06.2011 року на дачі НОМЕР_1
в СТ «Ветеран» м. Запоріжжя. Рішенням
Запорізької міської ради № 55 від 22.06.2011
року ОСОБА_6 було передано земельну
ділянку НОМЕР_1 у власність, присвоєно
кадастровий номер, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення садівництва. ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. За своє життя він не встиг
завершити приватизацію та отримати
державний акт на зазначену земельну
ділянку, площею 0,1089 га.

Посилаючись на зазначені обставини,
просила суд встановити факт проживання
з ОСОБА_6 з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та
визнати за нею право на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на землю на 1/2
частину земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ
«Ветеран», загальною площею 0,1089 га.

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним
позовом посилаючись на те, що вона є
єдиною спадкоємицею другої черги після
смерті її брата ОСОБА_6 у зв'язку з чим
має право на завершення приватизації
спірної земельної ділянки.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 18 вересня 2014 року позов
ОСОБА_5 задоволено.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_7 з ОСОБА_6 з 1998 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_5 право на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на землю на 1/2
частину земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ
«Ветеран», загальною площею 0,1089 га.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_8 право на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на землю на 1/2
частину земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ
«Ветеран», загальною площею 0,1089 га.

В іншій частині позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що рішення
суду постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3
задовольнити, а у задоволенні позову
ОСОБА_5 відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну
скаргу та матеріали справи, колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон їх
регулює.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що рішенням
Запорізької міської ради № 55 від 22.06.2011
року ОСОБА_6 передано у власність
земельну ділянку НОМЕР_1 в Садовому
товаристві «Ветеран» для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення садівництва.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. За життя він
не встиг завершити приватизацію та
отримати державний акт на зазначену
земельну ділянку, на яку після його
смерті відкрилась спадщина.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6
є його сестра ОСОБА_3, яка 24.06.2013 року
звернулась з відповідною заявою про
прийняття спадщини до приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_9, але за
відсутності правовстановлюючих
документів свідоцтво на право на
спадщину не отримала. Також, 23.10.2013 року
з заявою про прийняття спадщини
звернулась і ОСОБА_5, як цивільна
дружина померлого.

Перевіривши обставини справи, судом
першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5 з 1998 року проживала однією
сім'єю з померлим ОСОБА_6 на дачі НОМЕР_1
в СТ «Ветеран» без реєстрації шлюбу.

З урахуванням вимог ч. 5 ст. 61 СК України,
яка діяла на час передачі спірної
земельної ділянки у власність ОСОБА_6,
суд зробив обґрунтований висновок про
те, що ОСОБА_5 має право на поділ
земельної ділянки, як нажитої за час
спільного проживання, тобто визнання
за нею права на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на 1/2 частину.

Виходячи з викладеного вище,
правильним є висновок суду першої
інстанції і про те, що до складу
спадщини входить 1/2 частина спірної
земельної ділянки і саме в цій частині
підлягає задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_3

Посилання у апеляційній скарзі на те,
що відповідно до довідки з місця
проживання та реєстрації померлого
ОСОБА_6, він був зареєстрований та
проживав разом із сестрою ОСОБА_3 не
спростовують висновки суду, щдо
спільного проживання однією сім'єю
померлого з ОСОБА_5, оскільки
спростовуються встановленими та
наведеними у судовому рішенні
доказами.

Безпідставними є і доводи викладені у
апеляційній скарзі, що тільки ОСОБА_3
має право на завершення приватизації,
як єдиний спадкоємець, оскільки ОСОБА_5
у даному випадку має право на
задоволення таких вимог, як
співвласник, який проживав з ОСОБА_6
однією сім'єю.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 18 вересня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: