Номер провадження: 22-ц/785/9039/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення
земельного сервітуту, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 17.09.2014 року,

встановила:

У травні 2013 року позивач звернувся з
позовом до суду та просив ухвалити
рішення, яким встановити земельний
сервітут на безкоштовне користування
земельною ділянкою ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивував тим, що у зв'язку
з його хворобою, високим порогом
існуючої вхідної двері належної йому
частини будівлі, наявності двері із
приміщення 1 -6, що виходить на земельну
ділянку відповідачки, необхідно
встановити земельний сервітут на
безоплатне користування земельною
ділянкою відповідачки, розташованим
уздовж розділу домоволодіння шириною 1
метр.

Крім того позивач зазначив, що
підставою для встановлення сервітуту є
те, що рішенням Київського районного
суду м. Одеса від 06.10.2010 року проведений
розділ домоволодіння розташованого по
АДРЕСА_2. Для безопарної експлуатації
та технічного обслуговування газового
обладнання встановленого в належній
позивачу частині домоволодіння, а
також утримання конструктивних
елементів та фасаду будинку відповідно
до вимог СЕС, МНС, інших служб, ДБК,
місцевої ради, а разі відхилень від
нормативних вимог - проводити роботи по
їх терміновому усуненню необхідно
встановити земельний сервітут на
безоплатне користування земельною
ділянкою відповідача розташованим
уздовж розділу домоволодіння шириною 1
метр.

Позивач зазначав, що не може
домовитися з відповідачкою стосовно
спільного обслуговування житлового
будинку, утримання конструктивних
елементів та фасаду будинку в
належному стані.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 17.09.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на те, що
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 06 жовтня 2010 року позов ОСОБА_3
- задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними спорудами по
АДРЕСА_2, що складається з приміщень у
будинку під літ «А» 1-4,2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5,
загальною площею 70 кв.м., в тому числі
житловою - 47,9 кв.м., з надвірних споруд -
водопровідна шахта Ш, 1/2 частина огорож
та мостіння. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину земельної
ділянки по АДРЕСА_2, що складає 0, 0337 га,
за цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд.

Позов ОСОБА_2 - задоволено частково.
Виділено з домоволодіння АДРЕСА_2 в
самостійний об'єкт нерухомості 1/2
частину, належну ОСОБА_2, що складається
з приміщень у будинку літ. «А» 1-1, 1-2, 1-5,
1-6, 1-7, 1-8, 1-9, погріб , загальною площею 79,2
кв.м., в тому числі житловою - 47,5 кв.м., з
надвірних споруд гараж літ. «Д», 1/2
частину огорож, мостіння, що
розташовані на земельній ділянці
площею 0,0337 га.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок загальною площею 79,2
кв.м., в тому числі житловою 47,5 кв.м., з
надвірними спорудами у вигляді гаражу
літ. «Д», огорож, мостіння, що
розташовані на земельній ділянці
площею, 00337 га по АДРЕСА_3.

Припинено право спільної часткової
власності ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на
домоволодіння АДРЕСА_2 і на земельну
ділянку площею 0,0674 га по АДРЕСА_2.

Зобов'язано виконати будівельні роботи
у будинку АДРЕСА_2 після отримання
відповідного дозволу від органів
місцевого самоврядування: ОСОБА_3 -
розібрати дверні блоки між
приміщеннями 1-4,1-9,1-6, закласти пройоми в
стінах та перегородках, встановити
перемички, обладнати вхідні двері;
ОСОБА_2 - зробити пройоми в стінах та
обладнати вхідні та внутрішні двері у
приміщеннях 1-2,1-9, встановити перемички,
закласти пройом. У задоволенні інших
вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Відповідачці ОСОБА_3 було виділено одне
приміщення першого поверху і весь
другий поверх житлового будинку, а
позивачу ОСОБА_2 - приміщення першого
поверху, тобто кожна із сторін отримала
у власність по частині домоволодіння,
крім того кожний отримав земельні
ділянки площею по 0,0337 га, та був
зобов'язаний провести відповідні
будівельні роботи.

Згідно зі ст. 100 ЗК України власник або
землекористувач земельної ділянки має
право вимагати встановлення
земельного сервітуту для
обслуговування своєї земельної
ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлено щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Сервітутом є обмежені речові права, які
уповноважують конкретну особу на
безпосереднє користування чужим
майном і в такий спосіб задовольнити
певні її потреби. Сервітут
встановлюється в тому разі, коли
потреби цієї особи не можуть бути
задоволені іншим способом, і це є
головною умовою його встановлення.
Встановлення сервітуту не може
ґрунтуватися на побажаннях окремих
осіб, які нічим не обґрунтовані.

Сервітут - це речове право, яке надає
уповноваженій особі право наріч не у
всіх відношеннях, а лише у певному
обсязі правомочності щодо
користування нею (право проходу, право
проїзду тощо), що дає змогу
задовольнити певні конкретні потреби
управленому. Сервітут - це право
обмеженого користування чужим майном
певною мірою, тобто такого
користування, яке передбачає право
користування цим майном і самого
власника майна.

Позивач не зазначає обставин та не
підтверджує їх доказами, які б свідчили
про те, що його потреба у користуванні
вхідними дверима та земельною
ділянкою, що належать відповідачці не
може бути задоволена іншим способом,
ніж встановлення сервітуту щодо
користування земельною ділянкою.

Твердження позивача про те, що існуючі
вхідні двері з приміщення 1-1 мають дуже
високий поріг з приміщення та сходи в
подвір'я будинку, що ускладнюють йому
користування власністю, не можуть бути
підставою для встановлення земельного
сервітуту та обмеження іншого власника
в її праві власності.

З матеріалів справи вбачається, що
обладнанням зазначених сходів
займався саме позивач, який і
облаштував їх на власний розсуд.

Як вбачається із фотографій, наявних в
матеріалах справи, вхідні двері до
належної позивачу частини будівлі не
мають великих ступенів, про які він
вказує в позові, і при необхідності
позивач має можливість здійснити
необхідні переобладнання таким чином,
щоб йому було зручно користуватися
його майном через власну земельну
ділянку.

Як вбачається із фотографій від 10 і 11
вересня 2014 року, зроблених і наданих
відповідачкою, на яких відображений
позивач на своєму подвірні біля
вхідної калитки, біля вхідної двері до
свого будинку, останній безперешкодно
і без сторонньої допомоги користується
своїм майном через належну йому
земельну ділянку і існуючий вхід в
будинок.

У висновку № 7567/7568 судової будівельно -
технічної експертизи від 18.12.2008 року,
який був покладений в основу рішення
Київського районного суду м. Одеси від
06 жовтня 2010, експерт зазначив, що
ділянка уздовж зовнішньої стіни гаража
літ. "Д", частини житловий прибудови літ.
"А 2 -ж" виділяється в особисте
користування 2 співвласнику з правом
безперешкодного доступу 1 співвласника
при виконанні ремонтних робіт. Рішення
від 06.10.2010 року сторонами не
оскаржувалось, що свідчить про їх
погодження з вказаним рішенням.

Позивач до відповідачки з вимогою
стосовно встановлення сервітуту або
обслуговування спільного житлового
будинку не звертався, доказів такого
звернення суду надано не було.

Також у судовому засіданні встановлено
та не заперечувалось представником
позивача, що позивач ОСОБА_2 не проживає
в належній йому частині будинку за
адресою: АДРЕСА_3, мешкає у дружини за
адресою АДРЕСА_1, а твердження
представника позивача, про те, що її
довіритель має намір проживати за
вказаною адресою, де його права можуть
порушуватись, є голослівними та
недоведеними.

Позивач не довів, що нормальне
господарське використання своєї
земельної ділянки, на якій
розташований житловий будинок, яким
необхідно користуватися позивачу,
неможливо без обтяження сервітутом
чужої земельної ділянки і що для
задоволення потреб сервітуарія
неможливо здійснити яким-небудь іншим
способом.

Колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги та позовні вимоги не містять
підстав для задоволення апеляційної
скарги і ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Як при розгляді справи в суді першої
інстанції так і до апеляційної скарги
позивачем не надано доказів того, що
відповідач перешкоджає позивачу у
користуванні належною йому частиною
домоволодіння і наявні підстави для
встановлення земельного сервітуту.

Твердження позивача про те, що існуючі
вхідні двері з приміщення 1-1 мають дуже
високий поріг з приміщення та сходи в
подвір'я будинку, що ускладнюють йому
користування власністю, не можуть бути
підставою для встановлення земельного
сервітуту та обмеження іншого власника
в її праві власності.

Суд першої інстанції правомірно
зазначив, що обладнанням зазначених
сходів займався саме позивач, який і
облаштував їх на власний розсуд.

Як вбачається із фотографій, наявних в
матеріалах справи, вхідні двері до
належної позивачу частини будівлі не
мають великих ступенів, про які він
вказує в позові, і при необхідності
позивач має можливість здійснити
необхідні переобладнання таким чином,
щоб йому було зручно користуватися
його майном через власну земельну
ділянку.

Посилання в позовних вимогах, доводи
апеляційної скарги про наявність
підставі для встановлення сервітуту є
те, що рішенням Київського районного
суду м. Одеса від 06.10.2010 року проведений
розділ домоволодіння розташованого по
АДРЕСА_2. Для безопарної експлуатації
та технічного обслуговування газового
обладнання встановленого в належній
позивачу частині домоволодіння, а
також утримання конструктивних
елементів та фасаду будинку відповідно
до вимог СЕС, МНС, інших служб, ДБК,
місцевої ради, а разі відхилень від
нормативних вимог - проводити роботи по
їх терміновому усуненню необхідно
встановити земельний сервітут на
безоплатне користування земельною
ділянкою відповідача розташованим
уздовж розділу домоволодіння шириною 1
метр є безпідставними. До позовної
заяви, апеляційної скарги не надані
будь які вимоги які б пред'являли СЕС,
МНС, інші служби, ДБК, місцева рада до
позивача по обслуговуванню газового
обладнання встановленого в належній
позивачу частині домоволодіння, а
також утримання конструктивних
елементів та фасаду будинку.

Позивачем не доведено, що на час
звернення до суду відповідач
перешкоджає йому по обслуговуванню
газового обладнання встановленого в
належній позивачу частині
домоволодіння, а також утримання
конструктивних елементів та фасаду
будинку. Посилання позивача на інші
рішення судів які на його думку
свідчать про здійснення відповідачем
перешкод в реалізації позивачем йог
прав на користування належної йому
частиною будинку є безпідставним,
оскільки інші рішення судів не
ухвалювалися за позовними вимогами
позивача про встановлення земельного
сервітуту.

Посилання позивача як на підставу для
встановлення земельного сервітуту на
висновок експерта у іншій справі за
результатами розгляду якої було
поділено домоволодіння між сторонами
(а.с. 58-67), а саме на посилання експерта,
що ділянка уздовж зовнішньої стіни
гаража літ. "Д", частини житловий
прибудови літ. "А 2 -ж" виділяється в
особисте користування 2 співвласнику з
правом безперешкодного доступу 1
співвласника при виконанні ремонтних
робіт є безпідставним, оскільки
зазначена експертиза не проводилася
при розгляді справи за позовними
вимогами позивача про встановлення
земельного сервітуту, крім того в
зазначеному висновку експерти
зазначається лише про безперешкодний
доступ на земельну ділянку відповідача
для виконання ремонтних робіт
пов'язаних з переобладнанням
приміщень, та не пов'язано з вирішенням
питання про право на користування
земельною ділянкою.

В матеріалах відсутні схематичні
позначення розташування газового
обладнання позивача, що унеможливлює
встановити наявність порушення його
прав на його використання та
обслуговування. Також відсутні
схематичні позначення конструктивних
елементів та фасаду будинку, що також
унеможливлює встановлення наявності
порушення прав позивача на їх
використання та обслуговування.
Позивачем на надані докази (висновок
експерта, чи спеціаліста) на
підтвердження того, що для усунення
порушень прав позивача на користування
належним йому майном необхідно
встановити земельний сервітут.

Судом встановлено, позивачем в
апеляційній скарзі не спростовується,
що позивач до відповідачки з вимогою
стосовно встановлення сервітуту або
обслуговування спільного житлового
будинку не звертався.

Посилання в позовних вимогах на те, що
відповідач завалила сміттям вікно
котельної, кухні, вентиляційну решітку
не є підставою для встановлення
сервітуту, оскільки позивач в разі
здійснення відповідачем зазначених
дій вправі звернутися до суду за
захистом своїх прав шляхом
пред'явлення позову про усунення
перешкод у здійсненні його права
власності.

На підставі наведеного колегія вважає,
що доводи апеляційної скарги, не
містять підстав для задоволення
заявлених позивачем позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п. 1, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 17.09.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Судді
О. А. Ступаков

В. А. Станкевич

О. Д. Варикаша