Номер провадження: 22-ц/785/9510/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич
Н.Д.

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 і
апеляційну скаргу представника
Причорноморського державного
регіонального геологічного
підприємства на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Причорноморського
державного регіонального геологічного
підприємства про стягнення вихідної
допомоги і середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

27.08.2014 року, ОСОБА_2звернулась із
позовом про стягнення з відповідача
вихідної допомоги у розмірі
тримісячного середнього заробітку та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, і остаточно просила
стягнути 12 516,06 гривень вихідної
допомоги та 12 076,90 гривень середньго
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Позов обгрунтовано тим, що позивачка
працювала у відповідача з 2005 року по
29.07.2014 року. Відповідач нерегулярно
виплачував заробіну плату і на час
звільнення заборгованість скала 9
місяців у сумі 23 836,23 гривень. 15.07.2014 року
позивачка подала заяву про звільнення
з підстав ч.3 ст. 38 КЗпП України
(внаслідок порушення відповідачем
законодавства про працю, а саме: через
несвоєчасну виплату заробітної плати),
з виплатою вихідної допомоги.

28.07.2014 року позивачку звільнено з
роботи, заборгованість по заробітні
платі виплачена 19.08.2014 року, однак
вихідну допомогу відповідач так і не
виплатив.

Посилаючись на те, що відповідач
порушив її право на вихідну допомогу, а
також затримав повний розрахунок при
звільненні, позивачка просила позов
задовольнити.

Представник відповідача позов
визнав частково, зазначаючи, що
розрахунок заборгованості визначено
неправильно.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 14.10.2014 року позов
задоволено частково: суд стягнув з
відповідача на користь позивачки 10 256,01
гривень вихідної допомоги і 9 896,15
гривень середнього заробітку за час
затримки розрахунку. З відповідача на
користь держави суд стягнув судові
витрати.

В апеляційній скарзі позивачка
ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати
і постановити нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі,
посилаючись на незаконність рішення
суду і на неправильний розрахунок сум
вихідної допомоги та середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить рішення суду у частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку скасувати і
стягнути 3 778,83 гривень з тих підстав, що
період затримки розрахунку визначено
неправильно.

У засіданні колегії суддів:
позивачка свою скаргу підтримала, а
скаргу відповідача не визнала;

2

представник відповідача скаргу
позивачки не визнав, свою скаргу
підтримав.

Рішення суду першої інстанції
підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.3
ЦПК України.

Згідно зі ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України,
підставою для зміни рішення суду є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Суд, задовольняючи позов частково
і стягуючи з відповідача на користь
позивачки вихідну допомогу та середній
заробіток за час затримки розрахунку
виходив з того, що позивачка має право
на вихідну допомогу у зв'язку зі
звільненням за ст. 38 КЗпП України, крім
того, відповідач повинен виплатити
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні.

Висновок суду у цій частині
відповідає обставинам справи і
вимогам закону - ст.ст. 38, 44, 117 КЗпП
України.

Встановлено, що позивачка працювала
у відповідача з січня 2005 року по липень
2014 року і звільнена на підставі ст. 38
КЗпП України. 15.07.2014 року позивачка
подала заяву про звільнення за власним
бажанням з підстав ст.38 ч.3 КЗпП України
(внаслідок порушення підприємством
законодавства про працю, а саме:
несвоєчасну виплату заробітної плати).
Крім того, 04.08.2014 року позивачка подала
заяву про виплату їй заборгованості по
заробітній платі за період з жовтня 2013
року по липень 2014 року і вихідної
допомоги, відповідно до ст. 44 КЗпП
України (а.с.3,4,8).

Заборгованість по заробітній платі
випалечена 19.08.2014 року.

Однак відповідач не здійснив повний
розрахунок при звільненні, оскільки не
виплатив позивачці вихідну допомогу,
як передбачено ст.ст.38 ч.3, 44 КЗпП
України.

Середньоденний заробіток
позивачки на час звільнення,
відповідно до п.3 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМУ №100 від
08.02.1995 року, становив 219,18 гривень (а.с.26).

Зважаючи на те, що позивачка
звільнена за власним бажанням і у заяві
про звільнення зазначила, що
звільняється через порушення
відповідачем законодавства про працю -
несвоєчасну виплату заробітної плати,
відповідач не виплатив позивачці
вихідну допомогу, суд дійшов
обгрунтованого висновку про стягнення
вихідної допомоги і середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Разом з тим, розмір вихідної
допомоги і середнього заробітку
визначено неправильно.

Так, середньомісячний заробіток
для обчислення вихідної допомоги
станове 219,58х19 = 4172,02 гривень, тому сума
вихідної допомоги повинна становити
4172,02х3 = 12 516,06 гривень.

Заборгованість за час затримки
розрахунку при звільненні, за період з
29.07.2014 року по 14.10.2014 року (день
прийняття судом першої інстанції
рішення у справі), станове 12 955,22
гривень (59 робочих днів х 219,58).

Визначені суми підлягають
стягненню з відповідача, при цьому, із
зазначених сум вихідної допомоги і
середнього заробітку за час затримки
розрахунку підлягають утриманню
податки й інші обов'язкові платежі,
сплата яких є обов'язком позивачки.

Висновок суду про те, що зазначені
суми вихідної допомоги і середнього
заробітку підлягають стягненню "без
урахування податків та обов'язкових
платежів" є помилковим.

Оскільки суд неправильно визначив
розмір сум, які підлягають стягненню,
рішення суду підлягає зміні з
викладенням резолютивної частини
рішення у новій редакції.

Доводи позивачки у скарзі, що розмір
середнього заробітку за час затримки
розрахунку слід визначити станом на
час розгляду справи у суді апеляційної
інстанції не заслуговують на увагу,
оскільки рішення суду першої інстанції
підлягає зміні, у зв'язку з чим суми
вихідної допомоги і середнього
заробітку підлягають визначенню
станом на час ухвалення у справі
оскаржуваного рішення.

Не заслуговують на увагу і доводи
відповідача про те, що період
заборгованості станове 21 день.

Встановлено, що вихідну допомогу
відповідач не виплатив позивачці у
період з 29.07.2014 року по 14.10.2014 року, що
складає 59 робочих днів.

Апеляційна скарга відповідача не
містить доводів того, що позивачка,
відповідно до ст. ст. 38 ч.3, 44 КЗпП
України, не має права на отримання
вихідної допомоги.

Приймаючи до уваги, що розрахунки сум
вихідної допомоги і середнього
заробітку за час затримки розрахунку
не відповідають обставинам справи і
вимогам закону, апеляційні скарги

3

підлягають задоволенню частково,
рішення суду першої інстанції зміні з
викладенням резолютивної частини
рішення у новій редакції.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 і
Причорноморського державного
регіонального геологічного
підприємства - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 14 жовтня 2014 року - змінити,
виклавши резолютивну частину рішення у
новій редакції:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з Причорноморського
державного регіонального
геологічного підприємства на користь
ОСОБА_2 12 516 (дванадцять тисяч п'ятсот
шістнадцять) гривень 06 копійок
вихідної допомоги і 12 955 (дванадцять
тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять) гривень
22 копійки середнього заробітку за час
фактичного розрахунку при звільненні,
з утриманням податків та інших
обов'язкових платежів.

Стягнути з Причорноморського
державного регіонального геологічного
підприємства на користь держави
судовий збір у сумі 254 (двісті п'ятдесят
чотри) гривні 71 копійку.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення.

Рішення апеляційного суду може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України із розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили..

Судді апеляційного суду Одеської
області Л.Г.
Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич