АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 627/333/13-ц
Головуючий І інстанції - Вовк
Провадження: 22-ц/790/2749/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Овсяннікової А.І.,
Коровіна С.Г.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
прокурора Краснокутського району
Харківської області на рішення
Краснокутського районного суду
Харківської області від 08 травня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Рябоконська
сільська рада Краснокутського району
Харківської області про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності на нерухоме
майно, -

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2012 року позивачка звернулася
до суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 01.10.2012 року між нею
та ОСОБА_4, який є представником
співвласників нежитлової
одноповерхової будівлі - ферми НОМЕР_1,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 була
укладена угода купівлі-продажу
вищевказаного нерухомого майна.

Згідно вказаної угоди, позивачка
частково сплатила відповідачу
вартість вказаної будівлі. Крім того,
сторони домовились про повний
розрахунок після виготовлення
відповідачем технічної документації
на вказаний об»єкт нерухомості. Однак,
до даного часу відповідач не виконав
свої зобов»язання.

Просила визнати дійсним договір
купівлі-продажу від 01.10.2012 року,
укладений між нею та уповноваженим
співвласників нежитлової будівлі
ферми НОМЕР_1 - ОСОБА_4; визнати за нею
право власності на нежитлову будівлю -
ферму НОМЕР_1, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Краснокутського районного
суду Харківської області від 08 травня
2013 року позов ОСОБА_5
задоволено. Визнано дійсною угоду,
укладену 01.10.2012 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про кувлю-продаж
нежитлової будівлі - ферми НОМЕР_1, що
розташована по АДРЕСА_1 Визнано за
ОСОБА_3 право приватної власності на
нежитлову будівлю - ферму НОМЕР_1, що
розташована по АДРЕСА_1

Не погоджуючись з рішенням, прокурор
Краснокутського району Харківської
області подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи. В обґрунтування
скарги зазначено, що надані позивачем
до суду першої інстанції документи не є
підставою для виникнення права
власності у позивача. Також позивачем
не надано суду доказів правомірного
користування земельною ділянкою, на
якій розташовано побудовані нежиглові
будівлі. Судом не наведено будь-яких
матеріально-правових норм на
підтвердження висновку про визнання за
позивачем права власності на спірне
майно та не встановлено за допомогою
належних засобів доказування чи
прийняті вони в експлуатацію державною
технічною комісією.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що
одноповерхова будівля - ферма НОМЕР_1,
що розташована по АДРЕСА_1 належить
співвласникам - членам колишнього КСП
«Промінь» в частках, відповідно до їх
майнових сертифікатів.

Питання про оформлення права приватної
спільної часткової власності на
вказане нерухоме майно вирішувалось
виконавчим комітетом Рябоконівської
сільської ради, про що свідчить
відповідне рішення № 17 від 10 серпня 2008
року, однак правовстановлюючі
документи на вказану будівлю
виготовлені не були.

01 жовтня 2012 року ОСОБА_6 домовилась з
уповноваженим представником
співвласників нерухомого майна -
ОСОБА_7 про купівлю-продаж ферми НОМЕР_1.
Досягнувши згоди щодо суттєвих умов
купівлі- продажу, сторони уклали
договір.

Відповідно до умов укладеної угоди
продавець зобов»язувався виготовити
технічну документацію на нерухоме
майно та земельну ділянку, отримати
кадастровий номер, провести реєстрацію
приміщення в РКП «Краснокутське БТ1» та
передати будівлю у власність покупцю.

Покупець зобов»язувався прийняти
вказану будівлю разом з виготовленою
документацією та сплатити обумовлену
вартість нерухомого майна.

При цьому, сторони також домовилися про
частковий розрахунок, а саме - частину
коштів за придбаний об»єкт покупець
сплачує відразу, а іншу частину - після
отримання документів на будівлю.

Нотаріально посвідчити укладений
договір сторони зобов»язувались після
виготовлення необхідної документації
та повного розрахунку.

На виконання вказаної угоди позивачка
сплатила відповідачу частину вартості
будівлі для розрахунку зі
співвласниками. Даний факт не
заперечується відповідачем та
свідчить про те, що відбулося часткове
виконання договору.

Свої зобов»язання по договору
купівлі-продажу на час розгляду справи
відповідач не виконав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що договір
купівлі-продажу від 01.10.2012 року не
містить протизаконних умов та не
порушує права та інтереси інших осіб та
прийшов до висновку про визнання
вказаного договору дійсним та визнання
права власності за ОСОБА_3 на нежиглову
будівлю - ферму НОМЕР_1, що розташована
по АДРЕСА_1

Колегія суддів з такими висновками
рішення суду не погоджується, оскільки
вони не відповідають обставинам справи
та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається в
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до наказу Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про
затвердження Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
глави 7, нотаріус при вчинення
нотаріальної дії - посвідчення
договору обов'язково витребує
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії: а саме довідку щодо
земельної ділянки (державний акт,
договір, тощо).

Згідно п.1.8. вказаного Положення якщо з
поданих нотаріусу документів випливає,
що житловий будинок, будівля, споруда
тощо збудовані (або будуються) на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, нотаріус відмовляє в
посвідченні договору відчуження
житлового будинку та іншого нерухомого
майна.

Надані позивачем до суду першої
інстанції документи не є підставою для
виникнення права власності у позивача.

Крім того, позивачем не надано суду
доказів правомірного користування
земельною ділянкою, на якій
розташовано побудовані нежитлові
будівлі.

Судом не наведено будь-яких
матеріально-правових норм на
підтвердження висновку про визнання за
позивачем права власності на спірне
майно та не встановлено за допомогою
належних засобів доказування чи
прийняті вони в експлуатацію державною
технічною комісією, тощо.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу
України, землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебуває уся
земля в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
її межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до
повноважень, зокрема міських рад на
території міст, належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, а також
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності.

Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рушенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. Набуття права на
землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем не оформлено
землекористування земельної ділянки
на котрій розташовано об'єкт продажу у
встановленому законом порядку.

Судовий захист порушеного права
позивача може бути здійснений лише в
разі звернення з позовом до особи, яка
це право порушує, не визнає або оспорює;
тобто саме особа, що порушує право, яке
підлягає захисту, має бути
відповідачем у такій справі; і
задоволенню підлягає лише той позов, що
заявлений до особи, яка порушує
відповідне право.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує право
власності.

Як вбачається з матеріалів справи, з
боку відповідача відсутнє порушення
прав позивача, оскільки відповідач
станом на дату подання позовної заяви
та на дату розгляду справи був згоден з
позовними вимогами, не заперечував
проти визнання договору, а тим самим
можна дійти висновку, що не заперечував
проти укладення договору у
нотаріальній формі та державній
реєстрації, таким чином спір про право
власності відсутній.

Відповідно до вимог ст. 209 ЦК України
встановлено, що правочин, який вчинений
у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у
випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін.

Договір купівлі-продажу нерухомого
майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню, що
визначено вимогами ст. 657 ЦК України.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2
цієї статті якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Згідно п. 13 постанови Пленуму
Верховного суду України №9 від 06.11.2009 р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», при розгляді
справи про визнання правочину дійсним
суд повинен з'ясувати, чому правочин не
був нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

Як вбачається з матеріалів справи
рішення Краснокутського районного
суду Харківської області прийнято з
порушенням ч.2 ст.220 ЦК України, а саме,
при розгляді справи судом не було
встановлено, чому договір
купівлі-продажу не був нотаріально
посвідчений, чи дійсно мало місце
ухилення однієї із сторін договору від
його нотаріального посвідчення, чи
втрачена можливість нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу.

Крім того, під час слухання справи не
встановлено за допомогою належних
засобів доказування об'єкти прийняті в
експлуатацію, чим порушений
встановлений порядок державного
управління в сфері містобудування та
архітектури.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги обґрунтовані,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального права і підлягає
скасуванню, у відповідності до вимог
ст. 309 ЦПК України з постановленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора
Краснокутського району Харківської
області задовольнити.

Рішення Краснокутського районного
суду Харківської області від 08 травня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення. У позові ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення. Рішення
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -