У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко
О.І., Журавель В.І.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», поданою представником
Вдовиченко Ганною Всеволодівною, на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 7 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
16 липня

2014 року,

встановила:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції (далі - ПАТ «Райффайзен банк
Аваль») звернулося до суду із позовом
до ОСОБА_4,

ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування
позовних вимог зазначало, що 29 травня
2007 року між Відкритим акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», і

ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№ 0114/0054/74/75556, відповідно до якого
останньому було надано кредит у
вигляді невідновлюваної кредитної
лінії з лімітом 395 920,00 дол. США. Згідно з
умовами кредитного договору кредит
надавався строком по 29 травня

2027 року включно. З метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 29 травня 2007 року між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_6 було
укладено договір поруки. 7 червня

2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
і ОСОБА_7 з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором, укладеним

29 травня 2007 року між ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» і

ОСОБА_4, укладено договір поруки.

Відповідно до умов договору поруки
сторони погодили, що у випадку
невиконання боржником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором
поручитель несе солідарну
відповідальність перед банком у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу за кредитним
договором, нарахованих відсотків за
користування кредитом та неустойки,
відшкодування збитків.

Однак взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором

ОСОБА_4 належним чином не виконує,
внаслідок чого станом на

27 квітня 2012 року утворилась
заборгованість в розмірі

623 3298,74 дол. США, що еквівалентно 4 978 970
грн 96 коп.

Під час судового розгляду справи
позивачем було збільшено позовні
вимоги, які станом на 14 березня 2014 року
становили 35 836 731,57 грн. Тому ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» просило
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку заборгованість, яка утворилась
за неналежне виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 7 травня 2014 року позовні
вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 16 липня 2014 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від 7
травня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» - Вдовиченко
Г.В. просить скасувати оскаржувані
судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судами
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Залишаючи позовні вимоги без
задоволення, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що позивачем не надано належних та
допустимих доказів щодо підтвердження
позовних вимог.

Проте погодитися з такими висновками
судів попередніх інстанцій не можна,
оскільки останні зроблені із неповним
з'ясуванням обставин справи та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що зазначеним вимогам рішення
судів попередніх інстанцій не
відповідають із наступних підстав.

Встановлено, що 29 травня 2007 року між
сторонами було укладено кредитний
договір, згідно з умовами якого ОСОБА_4
було надано 395 920,00 дол. США. Однак взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_4 належним чином не
виконує, внаслідок чого станом на 27
квітня 2012 року утворилась
заборгованість в розмірі

623 3298,74 дол. США, що еквівалентно 4 978 970
грн 96 коп., що підтверджується
розрахунком заборгованості (а. с. 7-14).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору
кошти були призначені для придбання
квартир АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 29
травня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» і

ОСОБА_6 укладено договір поруки (а. с.
31-33). 7 червня 2007 року між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_7 з
метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором,
укладеним 29 травня

2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
і ОСОБА_4, укладено договір поруки (а. с.
28-30).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Згідно з п. 2.1 договорів поруки сторони
договорів визначили, що у випадку
невиконання боржником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором
поручитель несе солідарну
відповідальність перед банком у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу за кредитним
договором, нарахованих відсотків за
користування кредитом та неустойки,
відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням апеляційного суду Одеської
області від 14 серпня 2013 року за
наслідками розгляду цивільної справи
за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль»,

ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання кредитного
договору від

29 травня 2007 року неукладеним та
визнання недійсним договору іпотеки
від 7 червня 2007 року заочне рішення
Київського районного суду м. Одеси від
25 березня 2013 року, яким позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено, скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль»,

ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання кредитного
договору від

29 травня 2007 року неукладеним та
визнання недійсним договору іпотеки
від 7 червня 2007 року відмовлено (а. с.
127-130).

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене колегія суддів
суду касаційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції на порушення
вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не звернув
уваги на зазначене, на надав належної
оцінки наявним в матеріалах справи
доказам, не перевірив належність та
допустимість доказів, внаслідок чого
дійшов передчасного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку, всупереч вимогам ст. 303 ЦПК
України на зазначені положення закону
та обставини справи уваги не звернув,
не перевірив законність ухваленого
рішення та не усунув у межах своїх
повноважень допущених судом першої
інстанції недоліків.

Допущені судами попередніх інстанцій
порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що рішення Київського
районного суду м. Одеси від 7 травня 2014
року та ухвала апеляційного суду
Одеської області від 16 липня 2014 року
підлягають скасуванню із направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», подану представником
Вдовиченко Ганною Всеволодівною,
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 7 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
16 липня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко В.І. Журавель