У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 вересня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 18 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг
Україна») звернулося з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення солідарно
заборгованості в розмірі 3 390 232 грн 59
коп за кредитними договорами: № CL -
SME003/171/2008 від 27 березня 2008 року,
№ CrL - SME003/170/2008 від 11 квітня 2008 року,
№ CrL - SME003/212/2008 від 16 квітня 2008 року,
укладених між банком та ОСОБА_4 В
обґрунтування позову посилаються на
те, що ОСОБА_4 не виконує зобов'язання
щодо повернення кредитних коштів та
відсотків за їх користування за
вказаними кредитними договорами.
Солідарним боржником за цими
договорами на підставі договорів
поруки є ОСОБА_5 Оскільки відповідачі
взяті на себе кредитні зобов'язання
належним чином не виконують, за ними
утворилася кредитна заборгованість,
яку просили стягнути у судовому
порядку.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 вересня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
18 лютого 2014 року, позов ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за кредитними
договорами у розмірі 3 390 232 грн 57 коп. та
судові витрати - 1 820 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення суду першої та
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що зобов'язання мають
виконуватися належним чином, сторони
досягли згоди щодо усіх істотних умов
договору, при цьому взяті на себе
кредитні зобов'язання належним чином
відповідачі не виконують.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 вересня 2012 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 18 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник