Справа №721/857/14-ц
Провадження №2/721/201/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької
області в складі:

Головуючого - судді:
Проскурняка С.П.

при секретарі:
Кустреюк В.В.

за участю

позивача:
ОСОБА_1

представника позивача:
ОСОБА_2

відповідача:
ОСОБА_3

представника відповідача:
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Путила
Путильського району Чернівецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі та
гідності фізичної особи та
відшкодування заподіяної моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про захист
честі та гідності фізичної особи та
відшкодування заподіяної моральної
шкоди.

В позовній заяві зазначає, що він
постійно проживає в АДРЕСА_1 з 1986 року
по даний час. Отримав вищу педагогічну
освіту і має вищу категорію і звання
«вчитель-методист». З 22 листопада 2007
року і по даний час він працює на посаді
директора Конятинської ЗОШ з
одночасним викладанням фізичної
культури, а також є депутатом
Конятинської сільської ради 3-го
скликання.

Позивач в позові зазначає, що за весь
час проживання в селі, районі та
області він намагався завоювати
авторитет серед жителів, і вважає, що
йому це вдалося.

Жодного разу він не притягувався ні до
адміністративної, ні до криміналь ної
відповідальності, також ніколи не був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності.

Він ніколи не був членом жодної
політичної партії або рухів, його
політична позиція завжди була
радикально нейтральною. Однак останнім
часом в його житті сталися події, які
суттєво змінили його життя та
відношення з людьми.

Так, зокрема 25 лютого 2014 року, під час
засідання сесії Путильської районної
ради Чернівецької області, яке
проходило в залі засідань приміщення
Путильської районної адміністрації в
смт. Путила, ОСОБА_3 під час свого
виступу, який транслювався назовні,
висловив в його адресу завідомо
неправдиві обвинувачення, нічим не
підтверджені. Зокрема відповідач
повідомив що він директор Конятинської
школи, бере хабарі. Вважає, що ці слова
почули як мінімум тисячу чоловік, які в
цей час були присутні як в залі
засідань так і на центральній площі
смт. Путила. Це його принизило перед
людьми, заподіявши йому глибоку
душевну моральну рану. Практично всі
без виключення його родичі, друзі та
знайомі підходили до нього і він
намагався кожному пояснити
безпідставність слів, які висловив про
нього ОСОБА_3

В результаті цього він втратив
душевний спокій та психологічну
рівновагу. У нього стали напруженими
стосунки з співробітниками школи, де
він працює директором.

Позивач вважає, що це було публічне
приниження його честі та гідності, як
людини та громадянина, весь його
попередньо завойований авторитет був
поставлений під сумнів.

Також зазначає, що 27 серпня 2014 року
його, як директора школи, усною
директивою Путильського районного
відділу освіти, молоді та спорту
райдержадміністрації, викликали на
он-лайн конференцію в приміщення
Путильської РДА. Після закінчення
он-лайн конференції керівник відділу
РДА ОСОБА_6 дав вказівку залишитися
всім запрошеним для проведення
індивідуальних співбесід.

Ця співбесіда проходила в приміщенні
методичного кабінету РДА, за участю
голови Путильської РДА Ямніцького М.І.,
зав. відділом освіти ОСОБА_6,
представника партії «Удар» ОСОБА_7,
представників народної ради ОСОБА_8,
ОСОБА_14, зав. профспілки працівників
освіти району ОСОБА_10, зав. дошкільною
установою с. Усть-Путила ОСОБА_19 та
відповідача ОСОБА_3

Під час цієї офіційної співбесіди
ОСОБА_3 знову принизив його честь та
гідність, висловивши про нього
цілковиту брехню, повідомивши що ніби
то він задумав скоїти терористичний
акт підірвавши вибухівкою шкільний
автобус та розстрілявши людей в
автобусі. Також відповідач висловився,
що його з позором вигнали зі служби в
органах внутрішніх справ і що він
приймав активну участь в агітаційній
компанії за Партію регіонів. Одночасно
з цим ОСОБА_3 висловив твердження що
йому відома вся його біографія і що він
знає про те, що він нібито скоїв
убивство та зґвалтування двох людей і
для того, щоб уникнути
відповідальності, він змінив одну
букву в своєму прізвищі.

Позивач в позові вказує, що він став
вимагати від ОСОБА_3 належного
підтвердження його слів або
спростування цієї брехні. Однак
відповідач ніяких доказів йому не
надав і не спростував своїх слів, а
навпаки, став погрожувати йому
перевіркою прокуратури.

Вважає, що це в черговий раз заподіяло
йому ще більш глибокої психологічної
та душевної травми. Він в черговий раз
пережив глибоке і безпідставне
приниження своєї честі та гідності, що
знову порушило його душевну рівновагу.

На підставі викладеного та з
врахуванням уточнених позовних вимог,
просить суд визнати інформацію
поширену ОСОБА_3 25 лютого 2014 року під
час засідання сесії Путильської
районної ради Чер нівецької області
про те, що він, як директор Конятинської
середньої шко ли, бере хабарі та
поширену 27 серпня 2014 року на нараді в
приміщенні методичного кабінету
Путильської райдержадміністрації про
те, що він має намір вчинити
терористичний акт шляхом підриву ав
тобуса та розстрілу людей в ньому, про
звільнення його з органів внутрішніх
справ України з компрометуючих
підстав, про скоєння ним убивства та
зґвалтування двох осіб та про зміну
свого прізвища з метою ухилення від
кримінальної відповідальності,
недостовірною та зобов'язати
відповідача ОСОБА_3 спростувати
поширену у відношенні нього
недостовірну інформацію, шляхом
опублікування на першій (титульній)
сторінці щотижневої газети
Путильського району Чернівецької
області «Карпати» слідуючого змісту:
«Прошу вважати поширену особисто мною
у відношенні директора Конятинської
ЗОШ ОСОБА_1 інформацію про те, що він
бере хабарі, мав намір здійснити
терористичний акт шляхом підриву
автобуса та розстрілу людей в автобусі,
про звільнення його з органів
внутрішніх справ України з
компрометуючих підстав, про скоєння
ним вбивства та зґвалтування двох осіб
та про зміну свого прізвища з метою
ухилен ня від кримінальної
відповідальності за скоєні злочини, що
принизила його честь та гідність,
недостовірною, за що я приношу йому
свої щирі вибачення. ОСОБА_3».
Зобов'язати відповідача відшкодувати
йому заподіяну своїми умисними діями
моральну (нематеріальну) шкоду в
розмірі 100000 гривень.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та надали пояснення аналогічні позовні
заяві, просили суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому позовні вимоги не визнали та
надали пояснення аналогічні
запереченню на позов, просили суд в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд відмовляючи в задоволенні позовних
вимоги ОСОБА_1 про визнання інформації
поширену ОСОБА_3 25 лютого 2014 року під
час засідання сесії Путильської
районної ради Чер нівецької області
про те, що ОСОБА_1, як директор
Конятинської середньої шко ли, бере
хабарі. А також про спростування даної
недостовірної інформацію, шляхом
опублікування на першій (титульній)
сторінці щотижневої газети
Путильського району Чернівецької
області «Карпати» та принести йому
свої щирі вибачення, виходить з
наступного.

Конституція України визнає честь і
гідність людини найвищою соціальною
цінністю та що кожен має право на
повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим Конституцією України
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя (ст. 34
Конституції України).

Статтею 10 Конвенції про захист прав
людини і основних свобод,
ратифікованої Україною, передбачено
право кожного на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова,
преси, як захисника інтересів
громадськості, критика представників
держави, висловлення своєї думки в
процесі обговорення питань, що
становлять громадський інтерес, є
однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї
норми національна влада може лише у
випадках, передбачених ч.2 ст.10
Конвенції, зокрема, якщо це передбачено
законом, направлено на захист
репутації або прав інших осіб і є
необхідним у демократичному
суспільстві.

Аналіз зазначеного національного
законодавства та ст.10 Конвенції і
практики її застосування свідчить про
те, що межі свободи вираження думок
залежить від їх змісту та від того, чим
займається особа, стосовно якої ці
думки висловлені.

Право на недоторканість ділової
репутації та честь і гідність
публічної особи підлягають захисту
лише у випадках, коли політичний,
державний або громадський діяч доведе,
що інформація поширена "з явним злим
умислом", тобто з нехтуванням питання
про їх правдивість чи неправдивість, а
не з метою доведення до громадськості
тверджень про наміри і позицію
політичних лідерів, інших публічних
осіб та сформувати про них свою думку.

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України
кожен має право на повагу до його
гідності та честі, на недоторканість
своєї ділової репутації.

Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України
"Про інформацію" під інформацією слід
розуміти документовані або публічно
оголошені відомості про події та явища,
що відбуваються у суспільстві, державі
та навколишньому природному
середовищі. В силу ст. 30 цього Закону
ніхто не може бути притягнутий до
відповідальності за висловлення
оціночних суджень. Оціночними
судженнями, за винятком наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, критика, оцінка дій, а
також висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, зокрема з огляду на
характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Судом встановлено, що 22 листопада 2007
року і по даний час ОСОБА_1 працює на
посаді директора Конятинської ЗОШ, а
також є депутатом Конятинської
сільської ради 3-го скликання /а.с.28,90/.

25 лютого 2014 року, відбулось засідання
24-ї позачергової сесії Путильської
районної ради Чернівецької області,
яке проходило в залі засідань
приміщення Путильської районної
адміністрації в смт. Путила, щодо
суспільно-політичної ситуації в
державі /а.с.25,69-86/. На даній сесії
виступали представники місцевого
самоврядування, політичних партій, а
також громадські активісти, в тому
числі ОСОБА_3

Під час виступу ОСОБА_3 охарактеризував
загальний політичний стан на території
району, держави, а також вказав, що в
органах влади процвітає корупція, в
тому числі в галузі освіти,
корупціонерами, є директори шкіл, а
також директор Конятинської ЗОШ, даний
факт в судовому засіданні підтвердили
свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

В судовому засіданні свідки ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та
ОСОБА_20 повідомили суд, що дійсно
виступав під час сесії ОСОБА_3, але про
ОСОБА_1 нічого не говорив, а тільки про
ситуацію в Києві, оскільки відповідач
перебував на Майдані під час революції
Гідності.

Суд приймає до уваги покази свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
оскільки як роз'яснив Пленум
Верховного суду України в абз.2 п.15
постанови «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
за №1 від 27 лютого 2009 року, під
поширенням інформації слід розуміти:
опублікування її у пресі, передання по
радіо, телебаченню чи з використанням
інших засобів масової інформації;
поширення в мережі Інтернет чи з
використанням інших засобів
телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

При вирішенні даного спору суд
враховує положення абз.6 п.3 рішення
Конституційного Суду України у справі
про поширення відомостей від 10 квітня
2003 року № 8рп/2003, згідно з яким проблеми,
пов'язані з особливостями реалізації
права громадян на свободу вираження
поглядів і критику стосовно дій
(бездіяльності) посадових та службових
осіб, неодноразово були предметом
розгляду Європейського суду з прав
людини. Застосовуючи положення статті
10 Конвенції про захист прав людини та
основних свобод в рішеннях у справах
"Нікула проти Фінляндії", "Яновський
проти Польщі" та інших, Суд підкреслює,
що межі допустимої інформації щодо
посадових та службових осіб можуть
бути ширшими порівняно з межами такої ж
інформації щодо звичайних громадян.

Свобода дотримуватися своїх поглядів є
основною передумовою інших свобод,
гарантованих статтею 10 Європейської
конвенції з прав людини, і вона
користується майже абсолютним
захистом у тому сенсі, що можливі
обмеження, закладені в пункті 2 цієї
статті. Крім того, поряд з інформацією
чи даними, що підлягають перевірці,
стаття 10 захищає і погляди, критичні
зауваження або припущення, правдивість
яких не може бути піддана перевірці на
правдивість. Оціночні судження також
користуються захистом - це передумова
плюралізму поглядів.

Аналіз змісту промови відповідача на
сесії районної ради говорить про те, що
вона направлена не на приниження честі,
гідності позивача, а на доведення до
широкого кола людей оцінки діяльності
посадових осіб в галузі освіти, в тому
числі директора Конятинської ЗОШ та
позиції громадськості стосовно цієї
діяльності.

Зазначені оціночні судження, думки та
переконання не є предметом судового
захисту, оскільки, будучи вираженням
суб'єктивної думки й поглядів
відповідача, не можуть бути
перевіреними на предмет відповідності
їх дійсності.

Оскільки в промові відсутня
недостовірна інформація, а за
висловлювання оціночних суджень
відповідача не може бути притягнута до
відповідальності, то у суду не має
підстав для задоволення позовних
вимог.

Також суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання інформації
поширену ОСОБА_3 27 серпня 2014 року на
нараді в приміщенні методичного
кабінету Путильської
райдержадміністрації про те, що він має
намір вчинити терористичний акт шляхом
підриву ав тобуса та розстрілу людей в
автобусі, про звільнення його з органів
внутрішніх справ України з
компрометуючих підстав, про скоєння
ним убивства та зґвалтування двох осіб
та про зміну свого прізвища з метою
ухилення від кримінальної
відповідальності, недостовірною. А
також про спростування даної
недостовірної інформацію, шляхом
опублікування на першій (титульній)
сторінці щотижневої газети
Путильського району Чернівецької
області «Карпати» та принести йому
свої щирі вибачення, не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Як судом встановлено 27 серпня 2014 року в
приміщенні методичного кабінету
Путильської райдержадміністрації
проводився діалог громадськості з
працівниками освіти за участю
директорів навчальних закладів, в тому
числі директора Конятинської ЗОШ
ОСОБА_1 Даний діалог проходив за участю
голови Путильської РДА Ямніцького М.І.,
зав. відділом освіти ОСОБА_6,
представника партії «Удар» ОСОБА_7,
представників народної ради ОСОБА_8,
ОСОБА_14, зав. профспілки працівників
освіти району ОСОБА_10, зав. дошкільною
установою с. Усть-Путила ОСОБА_19 та
відповідача ОСОБА_3, даний факт в
судовому засіданні підтвердили
сторони по справі, а також
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні матеріалами за
результатом перевірки звернення
директора Конятинської ЗОШ ОСОБА_1 за
№851.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

З огляду на наведене, при розгляді
справи з'ясуванню підлягають наступні
обставини: чи поширені відомості, про
спростування яких пред'явлений позов,
чи порочать вони честь, гідність або
ділову репутацію позивача та чи
відповідають дійсності.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду
України в абз.2 п.15 постанови «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» за №1 від 27 лютого 2009
року, під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7,
ОСОБА_14, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_10,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_6, та ОСОБА_8
повідомили суд, що дійсно вони приймали
участь в діалозі громадськості з
працівниками освіти, за участю
директорів навчальних закладів. Даний
діалог проводився в приміщенні
методичного кабінету Путильської
райдержадміністрації. Директори шкіл
заходили по одинці, в тому числі також
заходив в якості запрошеного директор
Конятинської ЗОШ ОСОБА_1 Під час даного
діалогу, вони не чули того щоб ОСОБА_3
говорив на адресу ОСОБА_1, що останній
має намір вчинити терористичний акт
шляхом підриву ав тобуса та розстрілу
людей в автобусі, про звільнення його з
органів внутрішніх справ України з
компрометуючих підстав, про скоєння
ним убивства та зґвалтування двох осіб
та про зміну свого прізвища з метою
ухилення від кримінальної
відповідальності.

Як вбачається з відтвореного в
судовому засіданні звукозапису, дійсно
відбулась дискусія між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 щодо політичних поглядів, при
цьому як встановлено судом під час
допиту вище перелічених свідків,
останні як учасники діалогу не чули,
того щоб ОСОБА_3 виражався на адресу
ОСОБА_1, щодо обставин, які викладенні
позивачем в позовній вимозі.

Крім того, того суд вважає, що необхідно
зазначити, що застосовуючи такий
спосіб судового захисту як вибачення
перед позивачами, то відповідно до
статті 19 Конституції України правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Суд не має права зобов'язувати
відповідача вибачатися перед
позивачем у тій чи іншій формі,
оскільки примусове вибачення як спосіб
судового захисту гідності, честі чи
ділової репутації за поширення
недостовірної інформації не
передбачений у статтях 16, 277 ЦК України,
а примушування людини змінити свої
внутрішні переконання є втручанням у
свободу слова та виявлення поглядів, що
гарантовано Конституцією України та
ст. 10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Заслухавши доводи сторін, покази
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд за своїм внутрішнім переконанням,
що ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
враховуючи те, що судом встановлено, що
не були поширені відомості, хоча б
одній особі про спростування яких
пред'явлений позов, а тому підстав для
задоволення позовних вимог немає.

Враховуючи те, що в задоволенні
позовних вимог про захист честі та
гідності фізичної особи відмовлено, а
тому підстав, для задоволення позовних
вимог про відшкодування заподіяної
моральної шкоди в сумі 100000грн. суд не
вбачає, внаслідок чого в задоволенні
даних вимог слід відмовити.

Встановлені судом обставини повністю
підтверджуються дослідженими у
судовому засіданні доказами.

Також враховуючи те, що в задоволенні
позовних вимог відмовлено, а тому суд
вважає, що підстав для стягнення
судового збору з відповідача немає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.1,30 Закону України "Про інформацію",
ст.ст.15-16,277,297,299 ЦК України,
ст.ст.3,4,208-209,212-215,218,223,294 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про захист честі та гідності
фізичної особи та відшкодування
заподіяної моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Путильський районний суд Чернівецької
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя:
С.П.
Проскурняк