У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 27 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ
«Родовід Банк») звернулося до суду із
указаним позовом, у якому просило
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь
заборгованість за кредитним договором,
пеню, 3 % річних від суми простроченої
кредитної заборгованості, а також
судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначало, що 3
липня 2007 року між ВАТ
«Родовід Банк», правонаступником якого
є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого банк надав відповідачу кредит в
розмірі 4 тис. доларів США з кінцевим
терміном повернення до 2 липня 2009 року,
зі сплатою 24 % річних. У результаті
невиконання відповідачем умов
договору станом на 14 лютого 2013 року
виникла заборгованість, яка
складається із: суми заборгованості за
кредитом - 1 625,87 доларів США, пені за 1
рік - 95 127 грн 64 коп., 3 % річних від суми
простроченої кредитної заборгованості
- 1 756 грн.

Ураховуючи те, що відповідач не бажає
погасити заборгованість у
добровільному порядку, просив
задовольнити позов.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 23 жовтня
2013 року позов ПАТ «Родовід Банк»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Родовід Банк»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 1 625,87 доларів США, пеню в розмірі
95 127 грн 64 коп., 3 % річних у розмірі 1 756
грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
27 червня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та
направити справу для продовження
розгляду до суду апеляційної
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Повертаючи апеляційну скаргу на
рішення суду, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що з журналу
судового засідання убачається
проведення судового засідання за
відсутності відповідача і судом було
ухвалено про заочний розгляд справи.
Відповідач із заявою про перегляд
заочного рішення до суду не звертався,
а оскарження заочного рішення в
апеляційному порядку може мати місце
лише у разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення та у разі ухвалення
повторного заочного рішення.

Проте такого висновку апеляційний суд
дійшов із порушенням вимог
процесуального закону.

У судовому засіданні 23 жовтня 2013 року
під час розгляду справи порушувалось
питання про можливість розгляду справи
за відсутності відповідача та
постановлення заочного рішення, що
підтверджується журналом судового
засідання. Зокрема, зазначено, що суд
ухвалив розглядати справу за
відсутності відповідача та
постановити по справі заочне рішення.

З матеріалів справи убачається, що 23
жовтня 2013 року Святошинським районним
судом м. Києва було проголошено судове
рішення про задоволення позову ПАТ
«Родовід Банк».

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня
2008 року № 12 «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку», вирішуючи
питання про можливість апеляційного
оскарження в загальному порядку
рішення, яке визначене судом як заочне,
судам необхідно враховувати, що
відповідно до частини п'ятої статті
124 Конституції України судові
рішення є чинними та обов'язковими до
виконання на всій території України,
доки вони не скасовані в апеляційному
чи касаційному порядку або не
переглянуті компетентним судом в
іншому порядку, визначеному
процесуальним законом. Тому особи, які
оскаржують таке рішення, мають
враховувати, що рішення, яке визначене
судом як заочне, повинне оскаржуватися
в порядку, встановленому для
оскарження заочних рішень.

Разом з тим Святошинським районним
судом м. Києва ухвалено судове рішення
у загальному порядку, відсутні
відомості про розгляд справи у
заочному порядку; роз'яснено порядок
оскарження судового рішення та подання
апеляційної скарги на загальних
підставах шляхом подачі скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а не строк і порядок
подання заяви про перегляд заочного
рішення. Таким чином, у тексті судового
рішення, про скасування якого й просить
у апеляційній скарзі ОСОБА_3, не
міститься вказівка про ухвалення його
у заочному порядку.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов передчасного висновку про
повернення апеляційної скарги
заявнику, оскільки не звернув уваги, що
судове рішення було прийнято у
загальному порядку.

Ураховуючи викладене, оскаржувана
ухвала судді апеляційного суду не може
вважатись законною та підлягає
скасуванню, а справа направленню до
суду апеляційної інстанції для
продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27
червня 2014 року скасувати, справу
направити до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко