АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

Секретаря: Скрипник С.В.

З участю: представника ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" Куриша В.І.

ОСОБА_3, представника
ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (далі: ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль") до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на нерухоме майно - предмет
іпотеки, за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" на рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 22 жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль" подало позов до ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_3 про звернення стягнення
на нерухоме майно - предмет іпотеки.

Посилалося на такі обставини.

05 грудня 2007 року між ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль",
правонаступником якого є ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_4
укладено кредитний договір №
014/0034/82/44089, згідно якого він отримав
кредит на споживчі цілі, в сумі 22440
доларів США, під 14 % річних, строком до 05
грудня 2017 року.

До договору додавався графік зниження
розміру заборгованості, згідно якого
позичальник повинен був здійснювати
погашення заборгованості за кредитним
договором шляхом внесення у періоди,
визначені графіком, та у визначених
розмірах, щомісячні ауїтетні платежі,
куди входили проценти за користування
кредитом у визначених договором
процентних ставках.

________________________________________________________________________
___________________________________

Провадж. №22-ц/794/1593/14
Головуючий у
першій інстанції Галичанський О.І.

Категорія: 19/27

Доповідач: Заводян К.І.

Згідно п.9.1 договору, у разі
невиконання або неналежного виконання
своїх обов'язків банк мав право
вимагати від позичальника
дострокового повернення кредитних
ресурсів, сплати процентів, неустойки,
у випадках несвоєчасного або не в
повному обсязі сплати коштів на
погашення заборгованості за кредитом
та процентами, не сплати на вимогу
банку неустойки (штрафу, пені).

В забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором 05 грудня 2007 року банк уклав
договір іпотеки №011/0034/23444 із ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Предметом іпотеки була трикімнатна
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 47,10
кв.м, житловою площею 32,30 кв.м., яка
належить іпотекодавцям на праві
власності на підставі свідоцтва про
право власності від 06 березня 1996 року.

В 2009 р., 2010 р., 2012 р. між банком та ОСОБА_4
укладено додаткові угоди до кредитного
договору від 05 грудня 2007 року, якими
тимчасово на певні періоди зменшено
фінансові навантаження на ОСОБА_4

Позичальник припинив виконувати взяті
на себе грошові зобов'язання.

20 березня 2014 року листами до
позичальника та до іпотекодавців банк
звертався з вимогами про погашення
заборгованості за кредитом та
відсотками, попереджав їх про
звернення до суду.

Однак позичальник та іпотекодавці на
листи не відреагували і прострочену
заборгованість не погасили.

Станом на 25 квітня 2014 року
заборгованість по кредитному договору
становила 28233,80 долари США, що
еквівалентно 321391,02 грн. тому числі:

за кредитним договором - 25110,30 доларів
США, що еквівалентно 285835 грн. 59 коп.;

відсотки за користування кредитом -
1807,82 доларів США, що еквівалентно 20578
грн. 78 коп.;

пеня за прострочення погашення
відсотків та кредиту - 1315,68 доларів США,
що еквівалентно 14976 грн. 65 коп.

Банк просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№014/0034/82/44089 від 05 грудня 2007 року, у сумі
28233,80 доларів США, що еквівалентно 321391
грн. 02 коп., звернути стягнення на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 47,10 кв.м., житловою
площею - 32,30 кв.м., яка належить ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на праві
власності, на користь ЧОД ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", шляхом її
продажу на прилюдних торгах,
встановивши початкову ціну на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій, та стягнути понесені
витрати.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 22 жовтня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" відмовлено.

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подав на
рішення суду апеляційну скаргу.

Вважає, що судом порушені норми
матеріального і процесуального права.

Суд помилково застосував до даних
правовідносин Закон України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" від 03
червня 2014 року. Норми вказаного закону
є тимчасовими та втрачають чинність з
дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

Суд дійшов передчасного висновку про
те, що нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника та майнових
поручителів, яке перебуває в іпотеці.
Відповідачами не надано належних
доказів, щодо відсутності в них іншого
нерухомого житлового майна.

Дія вказаного Закону на момент
ухвалення рішення по справі не є
підставою для відмови у позові, а лише
може бути підставою для визначення
порядку звернення рішення до
виконання, як це передбачено ч. ст.217 ЦПК
України.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
є обґрунтованим та узгодженим способом
виконання зобов'язань за іпотечним
договором.

Суд неповно з'ясував обставини справи.

Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов.

Колегія суддів вважає, що підстав для
задоволення апеляційної скарги не
убачається.

Відповідно до 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Як установлено судом першої інстанції
та убачається з матеріалів справи, 05
грудня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк
Аваль" та ОСОБА_4 укладено кредитний
договір № 014/0034/82/44089, згідно якого він
отримав кредит на споживчі цілі, в сумі
22440 доларів США, під 14 % річних, строком
до 05 грудня 2017 року.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 05
грудня 2007 року банк уклав договір
іпотеки №011/0034/23444, із ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 Відповідно до умов цього
договору іпотекодавці передали в
іпотеку банку нерухоме майно -
трикімнатну квартиру №2 загальною
площею 47,10 кв.м., житловою - 32,30 кв.м., в
будинку №80 по вул. Сагайдачного в м.
Чернівці, яка належить іпотекодавцям
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 06.03.1996 року.

Відповідно до статуту ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" загальними зборами
акціонерів від 14 жовтня 2009 року
прийнято рішення №3б-45 про зміну
найменування ВАТ "Райффайзен Банк
Аваль" на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" є
правонаступником за всіма правами та
обов'язками ВАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання по
поверненню кредиту належним чином не
виконував, внаслідок чого станом на
25.04.2014 року виникла заборгованість в
сумі 28233,80 доларів США, що по курсу НБУ
еквівалентно 321391,02 грн. тому числі,
заборгованість за кредитом - 25110,30
доларів США, що еквівалентно 285835 грн. 59
коп.; відсотки за користування кредитом
- 1807,82 доларів США, що еквівалентно 20578
грн. 78 коп.; пеня за прострочення
погашення відсотків та кредиту - 1315,68
доларів США, що еквівалентно 14976 грн. 65
коп.

20 березня 2014 р. банк направив
відповідачам вимогу про виконання
грошових зобов'язань за кредитним
договором та про усунення порушень
кредитного договору, обґрунтувавши
свої вимоги ст. 33 Закону України "Про
іпотеку", згідно якої іпотекодержатель
вправі задовольнити свої вимоги за
основним зобов'язанням шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Вимоги банку про погашення
заборгованості за кредитним договором
відповідачі не виконали, у зв'язку з чим
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся
до них з даним позовом.

Однак, на час розгляду справи (07
червня 2014 року) набрав чинності Закон
України від 03.06.2014 року № 1304-VII "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті".

Протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Закон втрачає чинність з дня набрання
чинності законом, який врегульовує
питання особливостей погашення
основної суми заборгованості,
вираженої в іноземній валюті, порядок
погашення (урахування) курсової
різниці, що виникає у бухгалтерському
та/або податковому обліку кредиторів
та позичальників, а також порядок
списання пені та штрафів, які
нараховуються (були нараховані) на таку
основну суму заборгованості.

Як установлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів справи,
відповідач отримав споживчий кредит в
іноземній валюті; квартира, яка є
предметом іпотеки відповідає вимогам
щодо нерухомого житлового майна,
передбаченим Законом України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті", оскільки
загальна площа обтяженої квартири
складає 47,10 кв.м., тобто є меншою за
площу, коли Законом України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті"
допускається звернення стягнення
(площа не перевищує 250 м 2).

Відповідачі проживають і
зареєстровані у вказаній квартирі, що
убачається з відповідей на запит
місцевого суду адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС УДМС України у
Чернівецькій області (а.с.77-80).

Відповідно до част.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження того, що у
позичальника та іпотекодавців у
власності є інше нерухоме житлове
майно позивачем надано не було, як і не
спростовано докази щодо проживання
відповідачів у квартирі, яка є
предметом іпотеки.

Вірно встановивши обставини справи,
здійснивши аналіз зазначених правових
норм, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що
положення Закону № 1304 - УІІ не зупиняє
дію законів, які встановлюють підстави
звернення стягнення, а стосуються
стадії примусового виконання рішення
та не регулює відносини, які виникли до
набрання ним чинності, - не
заслуговують на увагу, оскільки
приписи зазначеного
нормативно-правового акту тлумачиться
позивачем невірно. Відповідно до ст.4 ЗУ
"Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" протягом дії цього Закону інші
закони України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм. Відтак, норми
Закону № 1304 - УІІ є спеціальними та
підлягають першочерговому
застосуванню при вирішенні питань про
звернення стягнення на майно, надане як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті.

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростували висновки суду першої
інстанції.

Рішення суду відповідає встановленим
обставинам справи, вимогам
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування не
убачається.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 22 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: