АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7795/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 641/3365/14-ц
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 15» грудня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретарів: Черепаха
С.В., Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», ОСОБА_1 на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 29 вересня 2014 року по справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

в с т
а н о в и л а:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» звернувся до суду з
зазначеним та в подальшому уточненим
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2. В
обґрунтування свого позову посилався
на те, що 08.04.2008 року між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
ML-704/051/2008, згідно до умов якого банк
надав ОСОБА_1 кредит в сумі 98000,00 доларів
США, а ОСОБА_1 зобов'язався прийняти,
належним чином використати та
повернути банку кредитні кошти до
10.04.2023 року, сплатити відповідну плату
за користування кредитом в порядку та
на умовах, що визначені кредитним
договором. 29.06.2010 року між Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю №
б/н, згідно якого до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» перейшло право
вимоги до боржника за кредитним
договором. Зазначив, що 08.04.2008 року в
забезпечення виконання зобов'язань між
банком та ОСОБА_2 укладено договір
поруки № SR-704/051/2008, відповідно до якого
ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання
відповідати за повне та своєчасне
виконання боржником зобов'язань в
повному обсязі. Вказав, що зобов'язання
за кредитним договором відповідачем не
виконані, у зв'язку з чим станом на
13.01.2014 року заборгованість ОСОБА_1 перед
банком за кредитом склала 101855,65 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ
становить 814132,21 грн.; за нарахованими та
несплаченими відсотками - 7677,06 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ
становить 61362,74 грн.; пеня в розмірі
3195556,56 грн., а всього 4071051,51 грн. Просив
стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
солідарному порядку на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором № ML-704/051/2008 від 08.04.2008 року в
розмірі 4071051,51 грн. та судові витрати в
розмірі 3654,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» - задоволено частково;
стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором № ML-704/051/2008 від 08.04.2008 року в
розмірі 1591926,00 грн. та судовий збір в
розмірі 1425,06 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» та ОСОБА_1 подали апеляційні
скарги, в яких просили банк - рішення
суду - скасувати, постановити нове, яким
задовольнити позов; ОСОБА_1 - скасувати
частково, в частині задоволення
позовних вимог відносно нього та
відмовити банку в задоволенні позову.
При цьому посилалися на неповне
з`ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Вважали, що суд не надав належної
оцінки доказам у справі. Банк вважав, що
суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 не
просив застосувати позовну давність
саме до вимог про стягнення відсотків;
судом не наведено обґрунтованого
висновку щодо зменшення суми
неустойки; що вимога до ОСОБА_2
надсилалася банком своєчасно, що є
підставою для задоволення вимог банку
відносно ОСОБА_2 ОСОБА_1 вважав, що
договір купівлі - продажу кредитного
портфелю належним чином не оформлено,
не з'ясовано, на підставі яких
документів виникло у банку право
вимоги боргу та інших платежів, що
пред'явлення позову у березні 2014 року і
залишення його без розгляду не зупиняє
перебігу позовної давності

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційних
скарг вважає, що апеляційні скарги ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1
необхідно задовольнити частково,
рішення суду - змінити. При цьому
судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов частково та
стягуючи з ОСОБА_1 на користь банку
заборгованість за кредитом та частково
пеню, суд першої інстанції виходив з
того, що розмір неустойки повинен бути
співмірним, а строк позовної давності
для звернення до суду з позовом до
ОСОБА_2 у банку сплив.

Проте з таким висновком суду
погодитися повністю не можна, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишалася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 08 квітня 2008 року
між Закритим акціонерним товариством
«ОТП Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір № ML-704/051/2008, 08 квітня 2009 року -
додатковий договір № 1 до цього
договору на споживчі цілі, згідно до
умов яких банк надав ОСОБА_1 кредит в
сумі 98000,00 доларів США, а ОСОБА_1
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути банку
кредитні кошти до 10.04.2023 року, сплатити
відповідну плату за користування
кредитом в порядку та на умовах, що
визначені кредитним договором. З метою
забезпечення виконання зобов'язань 08
квітня 2008 року між банком та ОСОБА_2
укладено договір поруки № SR-704/051/2008, 08
квітня 2009 року - додатковий договір № 1
до зазначеного договору, відповідно до
яких ОСОБА_2 прийняв на себе
зобов'язання відповідати перед банком
за виконання ОСОБА_1 боргових
зобов'язань як солідарний боржник. Із
пункту 4 кредитного договору
вбачається, що сума кредиту та
нарахованих процентів щомісяця
погашається рівними частинами
протягом всього строку дії кредитного
договору. Із пункту 4 договору поруки
вбачається, що цей договір набирає
чинності з дати його підписання
сторонами і діє до повного виконання
зобов'язань за кредитним договором. 29
червня 2010 року між Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю №
б/н, згідно якого до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» перейшло право
вимоги до боржника за кредитним
договором. Із матеріалів справи
вбачається, що з08 грудня 2009 року ОСОБА_1
припинив погашати кредит, у зв'язку з
чим станом на 13.01.2014 року
заборгованість ОСОБА_1 перед банком за
кредитом склала 101855,65 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 814132,21
грн.; за нарахованими та несплаченими
відсотками - 7677,06 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 61362,74
грн.; пеня в розмірі 3195556,56 грн., а
загальна сума заборгованості - 4071051,51
грн.

Частиною 1 статті 553 ЦК України
передбачено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Із пункту 1.2 договору поруки
вбачається, що поручитель та боржник
відповідають як солідарні боржники, що
означає, що кредитор може звернутися з
вимогою про виконання боргових
зобов'язань як до боржника, так і до
поручителя, чи до обох одночасно.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 заборгованість за кредитним
договором не сплатив, тому 08 лютого 2011
року на адресу ОСОБА_1 банк надіслав
досудову вимогу щодо погашення
заборгованості достроково, в якій
змінено строк виконання зобов'язання
до 31.03.2011 року та яку ОСОБА_1 отримав
25.02.2011 року. Досудову вимогу про
погашення заборгованості за кредитним
договором надіслано поручителю ОСОБА_2
02.06.2011 року, яку він отримав 25.06.2011 року.
Вперше до суду з позовом до ОСОБА_1 банк
звернувся у лютому 2014 року, який
ухвалою Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 11.03.2014 року
повернуто банку.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (частина четверта
статті 267 ЦК України). Цивільне
законодавство передбачає два види
позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю в три роки
(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, частина
друга статті 258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені). Відповідно до
статті 253 ЦК України перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про поверненя
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Частинами 2, 3 статті 264 ЦК України
передбачено, що позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимог право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново, тому посилання представника
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що звернувшись в
суд з вимогою до ОСОБА_1 07.04.2014 року банк
строк позовної давності для звернення
до суду з позовом до ОСОБА_1 пропустив, є
необгрунтованими.

Доводи представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2
стосовно того, що банк першу досудову
вимогу про погашення заборгованості
направив відповідачам у лютому 2010 року
з пропонуванням достроково погасити
заборгованість в повному обсязі
протягом 30 календарних днів з дати
отримання цієї вимоги судовою колегією
не приймаються, оскільки представник
банку, якому надано при розгляді справи
в суді апеляційної інстанції час для
перевірки доводів відповідачів, не
надав жодного документа на
підтвердження відправлення
кореспонденції (досудової вимоги) у
лютому 2010 року відповідачам, та
пояснив, що такі вимоги взагалі не
направлялися, що першу досудову вимогу
банком було направлено тільки у лютому
2011 року. До тотожніх копій зазначеної
вимоги за підписами експертів сектору
досудового врегулювання, які містяться
на аркушах справи №№ 133, 134 та
адресовані ОСОБА_2, судова колегія
відноситься критично, оскільки вони не
є відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України
належними та допустимими доказами у
даній справі, зроблені не на бланку
банку, тому не зрозуміло експерти
сектору досудового врегулювання якого
банку надіслали ОСОБА_2 зазначені
досудові вимоги.

Оскільки з поданням позову банку у
лютому 2014 року строк для звернення до
суду з позовом до ОСОБА_1 перервався,
стягненню з ОСОБА_1 на користь банку
підлягає заборгованість за тілом
кредиту в розмірі 101855,65 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ (1 долар США = 7,993
грн.) складає 814132,21 грн. та
заборгованість за відсотками в розмірі
7677,06 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ (1 долар США = 7,993 грн.), складає 61362, 74
грн., тому висновок суду щодо зменшення
суми заборгованості за кредитним
договором до 99582, 51 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ (1 долар США=7,993
грн.) - 795963,00 грн. та не стягнення зовсім
відсотків є помилковим.

Що стосується стягнення пені судова
колегія вважає, що в задоволенні позову
банку в цій частині відносно ОСОБА_1
необхідно - відмовити, оскільки строк
пред'явлення вимоги про стягнення пені
сплив. Як вбачається з матеріалів
справи строк звернення до суду з
вказаною вимогою закінчився у грудні
2010 року, однак вперше банк звернувся до
суду з такою вимогою тільки у лютому 2014
року, тобто з пропуском строку
звернення до суду.

У зв'язку з чим висновок суду щодо
стягнення з ОСОБА_1 на користь банку
пені в розмірі 795963,00 грн. є
необгрунтованим.

За таких обставин рішення суду в цій
частині підлягає зміні з частковим
задоволенням позову банку в цій
частині та зменшенню суми з 1591926,00 грн.
до 875494,95 грн., яка складається з
заборгованості за тілом кредиту в
розмірі 101855,65 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ (1 долар США = 7,993
грн.) становить 814132,21 грн. та
заборгованості за відсотками в розмірі
7677,06 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ (1 долар США = 7,993 грн.), становить 61362,
74 грн., а апеляційні скарги банку та
ОСОБА_1 в цій частині підлягають
частковому задоволенню.

При цьому судова колегія погоджується
з висновком суду щодо відмови в
задоволенні позову банку в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_2 за безпідставністю,
оскільки строк звернення до суду до
поручителя ОСОБА_2 сплив у серпні 2011
року, а банк звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 тільки у лютому 2014 року, у
зв'язку з чим порука припинилася, так як
банк протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явив вимоги до
поручителя, тому в цій частині рішення
суду є законним та обгрунтованим і
доводи апеляційних скарг висновків
суду в цій частині не спростовують.

Питання щодо судового збору вирішено
судом першої інстанції відповідно до
вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п.
1, 3 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст. ст. 316, 317,
319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» - задовольнити
частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року -
змінити, зменшивши розмір стягнутої з
ОСОБА_1 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» заборгованості з
1591926,00 грн. до 875494,95 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя
Судді колегії