АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко
Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника
позивача Олейнік Н.О.

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_4, на
заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 18 червня 2014
року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №760/7504/2014 № апеляційного
провадження:22-ц-796/15189/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Лазаренко
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з зазначеним позовом, в якому
просив суд стягнути з відповідача
заборгованість за наданим кредитом у
розмірі 41630 гривень 22 копійки та судові
витрати в розмірі 416 гривень 30 копійок.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 23 липня 2008 року між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було
укладено договір № б/н, відповідно до
якого відповідач отримав від позивача
кредит у розмірі 15200 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання
за договором виконав в повному обсязі,
проте відповідач, в порушення умов
кредитного договору, свої зобов'язання
не виконує, у зв'язку з чим, станом на 28
лютого 2014 року, у нього перед позивачем
утворилася заборгованість у
загальному розмірі 41630 гривень 22
копійки.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 18 червня 2014
року позов Публічного акціонерного
товариства КомерційнийБанк
«Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
від 23.07.2008 року в загальному розмірі
41630,22 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приватбанк»
сплачений позивачем судовий збір в
розмірі 416,30 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представником відповідача ОСОБА_3, яка
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_4, подано апеляційну
скаргу, в якій вона просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволення позовних
вимог, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалено при неповному з'ясуванні
обставин справи та неправильного
застосування норм матеріального і
процесуального права.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_4,
підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача Олейнік Н.О., яка
діє на підставі довіреності в
інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», проти
доводів апеляційної скарги
заперечувала, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши обґрунтованість та
законність оскаржуваного рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, відповідно до
кредитного договору б/н від 23 липня 2008
року, ПАТ КБ «Приватбанк» 23 липня 2008
року було надано ОСОБА_4 кредит у
розмірі 15200 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідно до умов без
номерного договору від 23 липня 2008 року,
договір складається із заяви
позичальника, умов надання банківських
послуг та правил користування
платіжною карткою.

Відповідно до умов договору, клієнт
зобов'язаний погашати заборгованість
по кредиту, відсотках за його
користування, по перевитраті
платіжного ліміту, а також сплачувати
комісії за користування кредитом на
умовах, передбачених даним договором.

Згідно п.8.6. Умов та правил надання
банківських послуг, при порушенні
клієнтом строків платежів по
будь-якому із грошових зобов'язань,
передбачених даним договором більш ніж
на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити
банку штраф в розмірі 500 гривень та 5%
від суми позову.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав в повному обсязі, наддавши
відповідачу кредит у розмірі 15200
гривень.

Проте, відповідач, взяті на себе за
договором зобов'язання належним чином
не виконує, у зв'язку з чим станом на 28
лютого 2014 року, у нього перед позивачем
утворилася заборгованість у
загальному розмірі 41630 гривень 22
копійки, до складу якої входить:

13081 гривня 49 копійок. - заборгованість
за кредитом;

20224 гривні 97 копійок - заборгованість
по процентам за користування кредитом;

5865 гривень 18 копійок - заборгованість
по комісії за користування кредитом;

2458 гривень 58 копійок - штраф згідно п. 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг.

Згідно зі ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (сплатити
гроші), а кредитор має право вимагати
від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а статтею 525 ЦК
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно із ст. 536 Цивільного кодексу
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти. Розмір процентів
за користування чужими грошовими
коштами встановлюється договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша

фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення про договір
позики, якщо інше не встановлено
договором кредиту і не випливає із суті
кредитного договору.

4.1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
Кодексу. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, яка залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість вимог банку і
стягнення заборгованості, оскільки
позивачем доведено факт неналежного
виконання відповідачем зобов'язання за
кредитним договором та надано
відповідний розрахунок суми
заборгованості, що відповідачем не
спростований.

Щодо доводів апеляційної скарги
не застосування судом першої інстанції
строків позовної давності, колегія
суддів вважає необхідним зазначити
наступне.

Відповідно до ч. ч. 1. 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час. протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які є
невід'ємною частиною договору, договір
діє до моменту належного виконання
сторонами обов'язків.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами правил
та/або тарифів банку, позичальник
зобов'язаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком (у випадку, якщо вона є), в
тому числі заборгованість, яка виникла
протягом 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по картрахунку
письмово проінформувати банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Наведене свідчить про те. що сторони,
укладаючи зазначений договір, досягли
згоди, що по закінченню строку його дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не поступило письмової заяви держателя
про закриття картрахунку, а відтак
продовжується строк дії кредитного
договору. тобто, момент досягнення
домовленості вважається таким, що
настав.

Таким чином, на підставі умов
кредитного договору, строк дії картки
та строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
терміну дії карти.

Встановлено, що з моменту укладання
кредитного договору, 23 липня 2008 року,
ніхто зі сторін до цього часу не заявив
про намір йото припинити. У свою чергу,
відповідач не надав банку письмової
заяви про закриття картрахунку.

За таких обставин строк дії картки, у
тому числі і строк дії кредитного
договору, пролонгувався з кожним роком
і діяв до 23 липня 2014 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність, а тому не
можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_4 -
відхилити.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 18 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: