ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/1153/14-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014 року
смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.,

при секретарі: Цилюрик Т.А.,

розглянувши у судовому засіданні в
приміщенні Золочівського районного
суду Харківської області позовну
заяву ОСОБА_1 до Довжицької сільської
ради Золочівського району Харківської
області, третя особа Реєстраційна
служба Золочівського районного
управління юстиції Харківської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з відповідним позовом, в якому
просить в порядку спадкування за
законом після смерті його матері,
визнати за ним право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_2.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2.
Спадкове майно складається в тому
числі з житлового будинку, АДРЕСА_2,
який належав спадкодавці, право
власності зареєстровано у по
господарський книзі, як того вимагало
законодавство, що діяло на момент
будівництва. Звернувшись до
нотаріальної контори з заявою про
отримання свідоцтва про право на
спадщину нотаріусом позивачу було
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, з мотивів відсутності
правовстановлюючого документу на
будинок. В даний час позивач змушений
звернутися до суду, оскільки його право
власності не визнається і він не може
розпорядитися своєю власністю.

У судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, звернулися до
суду з письмовою заявою, в якій позовні
вимоги підтримали з наведених мотивів,
просили позов задовольнити. Відповідач
та представник третьої особи не
з'явилися. Представник Довжицької
сільської ради Харківської області
ОСОБА_3 надала заяву, в якій позовні
вимоги визнала у повному обсязі,
просила справу розглядати за
відсутності представника сільради.
Представник третьої особи
реєстраційної служби Золочівського
районного управління юстиції
Харківської області Богач Ю.І. так само
надала суду заяву про розгляд справи за
їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази у їх сукупності,
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

27 вересня 1936 року у родині ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 народився син ОСОБА_1, про що
того ж дня виконавчим комітетом
Довжанської сільської ради
Золочівського району Харківської
області 08 жовтня 1936 року у книзі
записів про народження вчинено
актовий запис №92 та відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Золочівського
районного управління юстиції у
Харківській області повторно видано
відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1.

З наданої суду довідки КП
«Архітектурно-інвентаризаційним бюро
Золочівського району» №111 від 11.07.2014
року житловий будинок АДРЕСА_2
зареєстрований в по господарській
книзі запис №1, особовий рахунок
НОМЕР_2 числиться за померлою ОСОБА_2.

В ході інвентаризації КП
«Архітектурно-інвентаризаційним бюро
Золочівського району» встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_2, 1940 року
побудови, загальною площею 66,7
квадратні метри, житловою 35,6 квадратні
метри, складається з приміщень:
житлових кімнат площею 17,8 квадратні
метри кожна, передпокою площею 12,5
квадратні метри, коридору площею 4,8
квадратні метри, двох веранд 7 та 6.8
квадратні метри та господарських
будівель веранди літ «а», що
підтверджується даними наданого суду
технічного паспорту на будинок від 11
липня 2014 року (інвентаризаційна справа
№663).

Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV
Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Водночас права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за умов якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995
року № 56, передбачала обовязкову
реєстрацію (інвентарізацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ, в
тому числі й на підставі записів у
погосподарських книгах (п.20
Інструкції). Тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності.

Відповідно до положень закону «Про
сільські Ради народних депутатів
трудящих УРСР» від 02 липня 1968 року (ВВС
УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська вела
по господарські книги, в яких
відповідним записом посвідчувалося
право землекористування всіх громадян
на території сільської Ради. У
заглавній частині особового рахунку
записується прізвище, ім'я, по батькові
голови родини, на ім'я якого відкрито
особовий рахунок, та він є власником
будинку. При цьому виникнення права
власності не залежало від його
державної реєстрації.

Таким чином, права, набуті шляхом
створення або придбання нерухомості у
власність до набранням чинності
Цивільним кодексом України від 16.01.2003
року та ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01.07.2004 року, з дотриманням
установленого порядку набуття, однак
без державної реєстрації, слід вважати
такими, що виникли та набуті в
установленому законом порядку.

Таким чином, суд доходить висновку, що
ОСОБА_2 володіла житловим будинком
АДРЕСА_2 на праві власності, що
підтверджується записом у по
господарській книзі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, про що у
Книзі реєстрації актів про смерть 23
вересня 1979 року Довжицькою сільською
радою Золочівського району
Харківської області складено
відповідний актовий запис №51, та того ж
дня видано відповідне свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_3.

Згідно довідки Золочівської державної
нотаріальної контори Харківської
області №1835/01-16 від 24.10.2014 року після
смерті ОСОБА_2 спадкова справа не
заводилася, із заявою про прийняття
спадщини ніхто звернувся, заяви про
відмову або про прийняття не надходили.
Свідоцтво про право на спадщину не
видавалися.

30 липня 2014 року постановою державного
нотаріуса Золочівської державної
нотаріальної контори Харківської
області ОСОБА_6 відмовлено ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право власності
на спадщину на житловий будинок
АДРЕСА_2 з мотивів відсутності
правовстановлюючого документу на
спадкове майно, відповідно відсутності
спадкового майна. В постанові
нотаріуса, зокрема, також зазначено, що
спадкодавець ОСОБА_2 постійно мешкала
та була зареєстрована за адресою:
Харківська область, с. Довжик,
Золочівського району Харківської
області.

Позивачем в позові зазначено, що
позивач проживав разом із
спадкодавцем, на момент відкриття
спадщини. З наданої суду копії паспорту
позивача вбачається, що ОСОБА_1 з 29
листопада 1978 року зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1.

Статті 1217,1218, 1233 ЦК України
встановлюють, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Відповідно до положень ст. 1223
ЦК України у разі відсутності заповіту,
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Статтями 524,525,526 ЦК УРСР 1963 року, що діяв
на момент виникнення правовідносин,
обумовлені підстави спадкоємства,
місце та час відкриття спадщини. Так
зокрема спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом. Спадкоємство за
законом має місце, коли і оскільки воно
не змінено заповітом. Часом відкриття
спадщини визнається день смерті
спадкодавця, а при оголошенні його
померлим - день, зазначений в статті 21
цього Кодексу. Місцем відкриття
спадщини визнається останнє постійне
місце проживання спадкодавця (стаття 17
цього Кодексу), а якщо воно невідоме, -
місцезнаходження майна або його
основної частини.

Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР 1963
року до числа першої черги спадкоємців
за законом належать в рівних частках,
діти (у тому числі усиновлені), дружина
і батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті.

Згідно статей 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину в тому числі якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, або
протягом 6 місяців подав заяву про
прийняття спадщини.

За таких обставин, суд вважає доведеною
ту обставину, що позивач, проживаючи
разом із спадкодавцем, є таким, що
прийняв спадщину.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідно до положень ст. ст. 529 ЦК
УРСР 1963 року, спадкоємцями померлої
ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 Останній згідно
ст. ст.548,546 ЦК УРСР 1963 року фактично
прийняв спадщину, проживаючи разом із
спадкодавцем, відповідно є таким, що
прийняв спадщину, до складу якої в тому
числі входить спірний житловий
будинок. Проте у період, коли
спадкоємцем у власність було отримано
будинок існував інший порядок
оформлення права власності, що не
потребував його державної реєстрації,
через що спадкодавцю ОСОБА_2, не було
видано правовстановлюючого документу
в розумінні положень Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час
унеможливлює нотаріальне оформлення
спадщини.

Керуючись наведеними положеннями
матеріального закону та ст., ст. 10,11, 209,
212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_2, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
Шабас О. С.,