Провадження № 2/522/8778/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» грудня 2014 року, Приморський
районний суд міста Одеси, у складі:

головуючого судді - Турецького О.С.

при секретарі - Гасуляк С.Г.,

за участю представника позивача -
Кочмара В.В., представника третьої
особи - Кузнєцової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Приморського
районного суду м. Одеси, цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтербуд-2007» до ОСОБА_4, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача, Публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк», про визнання
договору недійсним та визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтербуд-2007»
звернулося до Приморського районного
суду м. Одеси з позовною заявою до
ОСОБА_4 про визнання недійсним з
моменту укладення договору
купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_4
та ТОВ «Інтербуд-2007» 18 січня 2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрованого у
реєстрі за № 163 з додатковою угодою до
нього та визнання за ТОВ «Інтербуд-2007»
права власності на нерухоме майно, а
саме: на офіс № 2, загальною площею 321,1
кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що оскаржений договір було укладено в
супереч приписів статуту позивача поза
волевиявлення на це учасника позивача,
так як згідно статуту позивача
договори вартістю більше ніж 100.000,00 грн.
повинні укладатися за наявністю
рішення загальних зборів учасників ТОВ
«Інтербуд-2007». В обґрунтування свого
позову позивач вказував і на те, що
покупцем - ОСОБА_4 невиконані істотні
умови договору купівлі-продажу, а саме
ОСОБА_4 не було сплачено ціну договору.

Відповідач - ОСОБА_4, згідно письмових
заперечень, проти позову заперечує,
просить суд у задоволенні позовної
заяви ТОВ «Інтербуд-2007» відмовити у
повному обсязі, справу розглядати в її
відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Публічне акціонерне
товариство «Український інноваційний
банк», згідно письмових заперечень,
проти позову заперечує, просить суд у
задоволенні позовної заяви ТОВ
«Інтербуд-2007» відмовити у повному
обсязі.

У процесі розгляду справи
представником третьої особи -
Публічного акціонерного товариства
«Український інноваційний банк» було
заявлено клопотання про витребування
доказів, а саме: про витребування у
позивача довіреності на представника
ОСОБА_6. від 13.01.2012р., про витребування у
приватного нотаріуса матеріалів
нотаріальної справи щодо посвідчення
довіреності на представника ОСОБА_6.
від 13.01.2012р. та про витребування у
приватного нотаріуса матеріалів
нотаріальної справи щодо посвідчення
договору купівлі-продажу укладеного
між ОСОБА_4 та ТОВ «Інтербуд-2007» 18 січня
2012 року, яке було задоволено судом.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин повноту їх з'ясування і
доведеність, проаналізувавши діюче
законодавство України, вислухавши
представників сторін, які приймали
участь у справі, суд доходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтербуд-2007» з
наступних підстав.

Як встановлено судом, 18 січня 2012 року
між ОСОБА_4 та ТОВ «Інтербуд-2007» в особі
представника діючого на підставі
довіреності було укладено договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, ОСОБА_5,
зареєстрованого у реєстрі за № 163 з
додатковою угодою до нього.

За вказаним договором, ТОВ
«Інтербуд-2007» продало ОСОБА_4 нерухоме
майно, а саме: офіс № 2, загальною площею
321,1 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1.

Відповідно до ч 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В обґрунтування свого позову позивач
вказував на те, що при укладенні
оскаржуваного договору
купівлі-продажу було порушено приписи
статуту позивача так як договір було
укладено поза волевиявлення на це
учасника позивача, хоч згідно статуту
товариства, договори вартістю більше
ніж 100.000,00 грн. повинні укладатися за
наявністю рішення загальних зборів
учасників ТОВ «Інтербуд-2007».

Однак, таке ствердження спростовується
наданою приватним нотаріусом
нотаріальної справи щодо посвідчення
договору купівлі-продажу, укладеного
між ОСОБА_4 та ТОВ «Інтербуд-2007» 18 січня
2012 року, витребуваної судом за
клопотанням Публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк». У матеріалах цієї справи
міститься протокол учасників ТОВ
«Інтербуд-2007» про згоду на продаж ТОВ
«Інтербуд-2007» нерухомого майна, а саме:
офісу № 2, загальною площею 321,1 кв.м., що
знаходиться у АДРЕСА_1, яке є предметом
оскаржуваного договору.

Крім того, згідно ст. 92 ЦК України, у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Проте, позивач стверджуючи, що ТОВ
«Інтербуд-2007» не мало право укладати
оскаржений договір без згоди його
учасників (хоч це спростовується
нотаріальною справою щодо посвідчення
договору купівлі-продажу укладеного
між ОСОБА_4 та ТОВ «Інтербуд-2007» 18 січня
2012 року), не надав суду жодного доказу,
який би свідчив про те, що покупець -
ОСОБА_4, знала чи за всіма обставинами
не могла не знати про такі обмеження.
При цьому, у своїх запереченнях на
позов ОСОБА_4 зазначила, що вона про
ніякі обмеження представника позивача,
щодо підписання договору купівлі
продажу не знала, і не могла ні яким
чином про це знати, так як у продавця
буди наявні усі документи необхідні
для укладення подібного договору, що
виключає можливість задоволення
позову позивача.

Стосовно ствердження позивача про
недійсність договору купівлі-продажу
укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ
«Інтербуд-2007» 18 січня 2012 року, в зв'язку
з тим, що покупцем - ОСОБА_4 не виконані
істотні умови договору
купівлі-продажу, а саме ОСОБА_4 не було
сплачено ціну договору, суд зазначає
наступне.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Тобто істотними умовами
договору купівлі-продажу є умови про
предмет та ціну. Ціна - це грошова сума,
яка підлягає сплаті покупцем за
одержану від продавця річ.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

У п. 7 договору купівлі-продажу
укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ
«Інтербуд-2007» 18 січня 2012 року
зазначено, що за домовленістю сторін
покупець зобов'язується сплатити
продавцю протягом 3 (трьох) місяців з
моменту укладення цього договору ціну
договору. Тобто, цим пунктом
передбачено обов'язок покупця сплатити
ціну договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Отже, не виконання відповідачем свого
обов'язку щодо сплати ціни договору
купівлі-продажу, може свідчити лише про
порушення стороною свого зобов'язання
по договору, але порушення зобов'язання
жодним чином не свідчить про те, що
такий договір є недійсним і в момент
вчинення договору не було додержано
вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою
статті 203 ЦК України.

Таким чином, якщо покупець не виконує
свого обов'язку щодо оплати переданого
йому товару (майна) в установлений
договору купівлі-продажу строк,
продавець набуває право вимоги такої
оплати, що передбачено ст. 692 ЦК України,
або вимагати розірвання договору з
підстав, передбачених ст. 651 ЦК України,
при цьому, аналогічна позиція
викладена і у листі ВССУ від 27.09.2012р. №
10-1390/0/4-12.

За таких обставин, суд вважає, що
позивачем не було доведено факту
недійсності договору купівлі-продажу
укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ
«Інтербуд-2007» 18 січня 2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, ОСОБА_5, зареєстрованого у
реєстрі за № 163 з додатковою угодою до
нього, у зв'язку з чим суд відмовляє у
задоволенні позову ТОВ «Інтербуд-2007.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 18, 60, 114, 209, 212-215, 218, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтербуд-2007» -
залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд міста Одеси
шляхом подачі скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подавати апеляційну скаргу
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
О.С.Турецький

25 грудня 2014 року