22-ц/775/1622/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока Г.П.,
суддів - Баркової
Л.Л., Гаврилової Г.Л.,
при секретарі - Одінцові
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, діючого в
інтересах ОСОБА_3, до Публічного
акціонерного товариства «Альфа Банк» в
особі філії Маріупольського
відділення Публічного акціонерного
товариства «Альфа Банк» про зміну умов
кредитного договору за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
02 жовтня 2014 року,-

В С Т А Н
О В И Л А :

19 червня 2014 року ОСОБА_2, діючи в
інтересах ОСОБА_3 на підставі договору
про надання правової допомоги,
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» в особі філії
Маріупольського відділення Публічного
акціонерного товариства «Альфа Банк»
(далі за текстом ПАТ «Альфа-Банк») та
просив зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк»
змінити умови кредитного договору
№700003049 від 12.01.2008 року, укладеного з
ОСОБА_3, перерахувати залишкову суму
договору та перевести його в гривневий
еквівалент на момент укладення
договору 12.01.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 12.01.2008 року між
ОСОБА_3 та ПАТ «Альфа-Банк» був
укладений кредитний договір №700003049,
відповідно до якого позивачу було
надано кредит у розмірі 7864,62 доларів
США на придбання транспортного засобу -
автомобіля ВАЗ 21101, зі сплатою за
користування кредитом 13,00% річних, з
кінцевою датою повернення 13.01.2013 року.
Згідно графіку погашення
заборгованості за кредитом ОСОБА_3
щомісячно сплачував кредит та проценти
за ним. У зв'язку з підвищенням курсу
долару США відносно гривні 12.05.2009 року
до кредитного договору були внесені
зміни до договору - кінцева дата
повернення кредиту встановлена 13.01.2017
року. На час звернення до суду курс
долару США різко піднявся та 02.04.2014 року
ОСОБА_3 звернувся до банку з проханням
перерахувати залишок суми договору та
перевести його у гривневий еквівалент
на момент укладання договору, оскільки
виконувати умови договору стало для
нього вкрай ускладненим та невигідним.
Банком було відмовлено у задоволенні
його прохання. У зв'язку з цим просив
суд зобов'язати відповідача змінити
умови кредитного договору та
відшкодувати йому за рахунок
відповідача витрати на правову
допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 02
жовтня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Альфа-Банк» про
зміну умов кредитного договору
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення та ухвалити нове рішення, яким
зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» змінити
умови кредитного договору №700003049 від
12.01.2008 року, укладеного з ОСОБА_3,
перерахувати залишкову суму договору
та перевести у гривневий еквівалент на
момент укладення договору 12.01.2008 року
та відшкодувати витрати на правову
допомогу. При цьому посилається на
незаконність та необґрунтованість
рішення, неправильне застосування
судом норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_2, які
доводи апеляційної скарги підтримали,
просили рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі та відшкодувати
понесені позивачем судові витрати,
заперечення представника ПАТ
«Альфа-Банк» Сосницького Д.В., який
просив апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 12.01.2008 року між
ОСОБА_3 та ПАТ «Альфа-Банк» був
укладений кредитний договір №700003049,
відповідно до якого позивачу було
надано кредит у розмірі 7864,62 доларів
США на придбання транспортного засобу,
автомобіля ВАЗ 21101, зі сплатою за
користування кредитом 13,00% річних, з
кінцевим терміном повернення 13.01.2013
року.

12.05.2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ
«Альфа-Банк» було укладено договір про
внесення змін і доповнень №1 до
кредитного договору №700003049 від 12.01.2008
року, відповідно до якого дата
остаточного повернення кредиту
визначена 13.01.2017 року.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
кредитний договір був укладений
позивачем у добровільному порядку, з 2008
року він виконував умови договору. На
прохання позивача 12.05.2009 року умови
кредитного договору були переглянуті
та внесені зміни щодо кінцевого строку
повернення кредиту саме через
підвищення курсу долару США, при цьому
про зміну валюти кредиту позивач не
просив. Враховуючи положення п.16
Постанови ВССУ від 30.03.2012 року N5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
те, що внесення змін до кредитного
договору може відбутись за згодою
сторін, а відповідач заперечує проти
зміни договору на умовах позивача, а
також те, що позивач не навів правових
підстав для зміни договору за рішенням
суду, суд першої інстанції дійшов до
висновку про відсутність підстав для
зобов'язання відповідача змінити умови
кредитного договору.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.651 ЦК України 1. Зміна
або розірвання договору допускається
за згодою сторін , якщо інше не
встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладені договору.

3. У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з положеннями ст.652 ЦК України 1.
У разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладені
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

2. Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились ,
або щодо його розірвання, договір може
бути розірваний, а з підстав,
встановлених частиною четвертою цієї
статті, - змінений за рішенням суду на
вимогу заінтересованої сторони за
наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору
сторони виходили з того, що така зміна
обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена
причинами, які заінтересована сторона
не могла усунути після її виникнення
при всій турботливості та обачності,
які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв
ділового обороту не випливає, що ризик
зміни обставин несе заінтересована
сторона.

4. Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, наведених в п.п.15,16 постанови від
30.03.2012 року № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", при
вирішенні спорів щодо розірвання
кредитного договору з посиланням,
зокрема, на світову фінансову кризу чи
інші суттєві обставини суд має
враховувати положення частини другої
статті 652 ЦК і виходити з того, що закон
пов'язує можливість розірвання
договору безпосередньо не з наявністю
істотної зміни обставин, а з наявністю
одночасно чотирьох умов, визначених
частиною другою цієї статті, при
істотній зміні обставин. Саме по собі
зростання/коливання курсу іноземної
валюти не є достатньою підставою для
розірвання кредитного договору на
підставі статті 652 ЦК, оскільки
зазначене стосується обох сторін
договору й позичальник при належній
завбачливості міг, виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень сторін в суді першої
інстанції і це підтвердили позивач та
його представник в судовому засіданні
апеляційного суду, кредитним договором
передбачена можливість зміни умов
договору лише за згодою сторін. В
квітні 2014 року позивач звернувся до
відповідача з письмовою заявою про
зміну умов договору та переведення та
перерахування суми за договором з
валютного на гривневий еквівалент з
моменту укладення договору. ПАТ
«Альфа-Банк» не погодився з такою
пропозицією позивача, про що
останнього повідомив письмовою
відповіддю від 28.04.2014 року. Також
позивач пояснив, що від договору він не
відмовлявся та питання про розірвання
договору не ставив.

Вимагаючи зміни договору на підставі
ст.652 ЦК України, на позивача
покладається відповідно до положень
ст.60 ЦПК України обов'язок довести ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог. Між тим,
позивачем та його представником не
доведено наявності всіх чотирьох умов,
необхідних для розірвання або зміни
договору про надання кредиту у зв'язку
із істотною зміною обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору. Також не наведено ніяких
обставин та не доведено, що розірвання
договору суперечить суспільним
інтересам або потягне для сторін шкоду,
яка значно перевищує затрати,
необхідні для виконання договору на
змінених умовах, які відповідно до ч.4
ст.652 ЦК України давали б суду підстави
зробити висновок про наявність тих
виняткових обставин, за яких може бути
ухвалено рішення про зміну умов
договору.

Зі справи вбачається, що як на істотну
обставину для зміни договору позивач
та його представник посилались на
зростання курсу долара США,
стверджуючи, що при укладені договору
позивач не міг допускати, що настане
зміна курсу долара США по відношенню до
національної валюти України.

Між тим, згідно із ст.36 Закону України
"Про Національний банк України"
офіційний курс гривні до іноземних
валют встановлюється Національним
Банком України. Валютні курси, як
зазначено у ч.1 ст.8 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю", встановлюються Національним
Банком України за погодженням із
Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Положення про
встановлення офіційного курсу гривні
до іноземних валют та курсу
банківських металів, затвердженого
постановою Правління Національного
Банку України від 12 листопада 2003 року N
496, офіційний курс гривні до іноземних
валют, зокрема до долару США,
установлюється щоденно. Для розрахунку
курсу гривні до іноземних валют
використовується інформація про
котирування іноземних валют за станом
на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до
іноземних валют законодавчо не
закріплена, а тому, укладаючи спірний
договір про надання кредиту в
іноземній валюті, сторони приймали на
себе певні ризики, на випадок зміни
валютного курсу та в момент укладення
договору не мали будь-яких законних
підстав вважати, що зміна
встановленого валютного курсу не
настане. Позивачем не доведено, що
сторони при укладенні договору про
надання кредиту були впевнені в тому,
що така зміна обставин не настане.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно у відповідності з нормами
матеріального права дійшов до висновку
про необґрунтованість позову. Та
обставина, що суд в своєму рішенні не
послався на положення ст.ст.651,652 ЦК
України не може бути підставою для
скасування рішення та задоволення
позову, оскільки рішення суду
відповідає вимогам зазначених норм
права.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд залишив без уваги вимоги Закону
України «Про захист прав споживачів»,
зокрема, положення п.п.6 п.11 ст.11, ст.18
Закону, щодо несправедливості умов
договору, ведення відповідачем
нечесної підприємницької практики, є
безпідставними, оскільки позов про
вимоги про визнання договору недійсним
у даній справі не заявлялись, тому,
розглядаючи справу відповідно до ч.1
ст.11 ЦПК України в межах заявлених
позовних вимог, у суду не було підстав
робити висновки щодо відповідності
умов договору положенням зазначеного
Закону.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення суду, у
справі не встановлено.

Таким чином, переглядаючи справу
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в
межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів дійшла до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення суду та задоволення позову, у
зв'язку з чим рішення суду підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено підстав для скасування
рішення суду та задоволення позову, то
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
відсутні підстави і для відшкодування
позивачу за рахунок відповідача
понесених ним судових витрат, у тому
числі, і витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х
В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
02 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.