У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Городищенської міської ради
Черкаської області, треті особи:
Городищенська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_5, про продовження строку
для прийняття спадщини за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Черкаської області від 30 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її батько - ОСОБА_6, ОСОБА_5 - брат
позивачки, протягом строку
встановленого ст. 1270 ЦК України
звернувся до Городищенської державної
нотаріальної контори із заявою про
відмову від спадщини після
ОСОБА_6, що підтверджується відповідною
заявою в якій він одночасно з відмовою
повідомив про наявність інших, крім
нього спадкоємців, а саме доньки, тобто
позивачки. Також позивачка зазначила,
що на день смерті ОСОБА_6 вона
перебувала за межами України, що
підтверджується закордонним паспортом
та трудовою книжкою, в якій відсутні
будь-які записи про місце її
працевлаштування в Україні. На
похоронах батька не була, оскільки
перебувала за кордоном, і лише 31 грудня
2009 року перетнула кордон України, що
підтверджується відміткою в її
закордонному паспорті. 7 листопада 2012
року ОСОБА_5 подав заяву до
Городищенської державної нотаріальної
контори із проханням включити
позивачку по справі до числа
спадкоємців після смерті ОСОБА_6 При
поданні вказаної заяви, була допущена
помилка, оскільки ОСОБА_5 відмовився
від прийняття спадщини, а вона не
розуміючи даної обставини, вважала, що
прийняла спадщину.

10 жовтня 2013 року під час розгляду
цивільної справи за її позовом до
ОСОБА_7, за участю третіх осіб:
Городищенської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_5, про визнання свідоцтва
про право на спадщину частково
недійсним, було встановлено, що вона не
прийняла спадщини після померлого
ОСОБА_6

Звернувшись до Городищенської
державної нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину, отримала постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 11 жовтня 2013 року через пропуск
встановленого строку для прийняття
спадщини.

На думку позивачки строк для подання
заяви про прийняття спадщини нею
пропущений з поважних причин, оскільки
протягом шести місяців після смерті
батька вона не перебувала в Україні та
не мала можливості вчасно звернутися
до нотаріуса із вказаною заявою. Після
повернення на Україну, помилково
вважала, що спадщина після смерті
ОСОБА_6 нею прийнята.

Просила суд визначити їй додатковий
строк для подання заяви про прийняття
спадщини після ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном у три місяці.

Рішенням Городищенського районного
суду Черкаської області від 8
квітня 2014 року визначено ОСОБА_4
додатковий строк для подання нею заяви
про прийняття спадщини після ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном у три
місяці з дня набрання рішення суду
законної сили.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 30 травня 2014 року
рішення районного суду скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на
підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшов правильного висновку
про те, що трудова діяльність та
проживання за кордоном не свідчить про
наявність об'єктивних, непереборних
перешкод для звернення із заявою про
прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 30 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник