Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в місті Білій Церкві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що з 16.05.1990 року
перебуває з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі, мають сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, спільне життя з
відповідачем не склалося, між ними
відсутнє взаєморозуміння, шлюбні
відносини фактично припинені, а тому
позивач просив суд шлюб між ними
розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги.

Відповідач позов визнала, щодо
розірвання шлюбу не заперечує.

За п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у
попередньому засіданні судового
рішення в разі визнання відповідачем
позову провадиться в порядку,
передбаченому ст.174 цього Кодексу.

А згідно з п.4.ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Так, судом встановлено, що сторони по
справі з 16.05.1990 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від якого
неповнолітніх дітей не мають, що
стверджується копією свідоцтва про
шлюб, поясненнями сторін.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини, примушування до припинення
шлюбних відносин чи до їх збереження є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність.

Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда чи інші
обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами
відсутнє взаєморозуміння, тривалий час
вони подружніх стосунків не
підтримують, спільного господарства не
ведуть, наміру зберігати сім'ю вони не
мають.

Враховуючи те, що збереження шлюбу
можливе тільки на почуттях взаємної
любові та поваги, взаєморозуміння та
взаємодопомоги, що є морально-правовою
основою шлюбу, при наявності бажання
обох сторін, суд вважає за можливе шлюб
між сторонами розірвати, оскільки за
таких обставин подальше збереження
шлюбу суперечило б інтересам обох
сторін, які не бажають поновлювати
шлюбні стосунки.

А тому суд приходить до висновку про
наявність підстав для розірвання шлюбу
між сторонами по справі.

Відповідно до ст.113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Відповідач, яка змінювала прізвище при
реєстрації шлюбу, бажає залишити
прізвище -ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 24,56, 110, 111, 112,113 СК
України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 130, 174,
212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 16 травня 1990 року у
Палаці одружень «Дарницький»
м. Київ, актовий запис № 1215, -
розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити
прізвище - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко