Справа № 298/76/14-ц
Номер провадження 2/298/55/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суду
Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської
М.С.

при секретарі Вороняк А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Великий
Березний цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Вишківської сільської ради
Великоберезнянського району, третьої
особи головне управління
Держкомагенства у Закарпатській
області про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним вище позовом, посилаючись
на те, що його дідові, ОСОБА_2 за життя
були виділені земельні ділянки на
території села Вишка
Великоберезнянського району на
підставі рішення 11 сесії 22 скликання
Вишківської сільської ради від 24.08.1997
року «Про передачу земельних ділянок у
приватну власність». Позивач зазначав,
що відповідно до вказаного рішення
ради ОСОБА_2 передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0, 62
га, з яких: для обслуговування
житлового будинку - 0,01 га; для ведення
особистого підсобного господарства -
0,61 га: в урочищі Шандрівка площею 0,31 га,
в урочищі За ребром площею 0,03 га, в
урочищі Гуйванки площею 0,07 га, в
урочищі Коло Фудички площею 0,06 га, в
урочищі Під кічерков площею 0,14 га.
Позивач зазначав, що на момент
прийняття рішення діяв Земельний
кодекс України в редакції 1990 року,
відповідно до положень ст.17 якого
передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки для:- ведення
селянського(фермерського)
господарства в розмірі згідно зі
статтею 52 цього Кодексу; - ведення
особистого підсобного господарства в
розмірі згідно зі статтею 56 цього
Кодексу; - будівництва та
обслуговування жилого будинку з
господарських будівель(присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва у розмірах
згідно зі статтями 57 і 67 цього Кодексу.
Позивач вказував на те, що зазначені
земельні ділянки передаються у
власність на підставі заяви
громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір, а тому право
власності на вищевказані земельні
ділянки вже посвідчені рішенням
Вишківської сільської ради і ОСОБА_2
вважався їх власником. Позивач також
зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
дід ОСОБА_2 і на день його смерті він
проживав разом з ним. Оскільки він не
відмовлявся від спадщини, тому вважає,
що успадкував все майно за померлим
ОСОБА_2 і просить визнати за ним право
власності на вказані вище земельні
ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, однак представник
позивача подав до суду заяву про
розгляд справи без участі позивача,
позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до такого висновку.

Відповідно до п.1 Перехідних
положень Земельного кодексу України
рішення про передачу громадянам
України безоплатно у приватну
власність земельних ділянок, прийняті
органами місцевого самоврядування
відповідно до Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
«Про приватизацію земельних ділянок»,
є підставою для виготовлення та видачі
цим громадянам або їх спадкоємцям
державних актів на право власності на
земельну ділянку за технічною
документацією щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено,
що рішенням Вишківської сільської ради
народних депутатів від 24 серпня 1997 року
ОСОБА_2 було передано у приватну
власність земельні ділянки для ведення
особистого підсобного господарства та
для обслуговування житлового
будинку(а.с.7).

Крім того, встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 згідно
заповіту від 22 квітня 2002 року(а.с.8).

Статтею 328 ЦК України передбачено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.3 ст.1268
ЦК України, спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців); спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом; до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Передбачені ст. 1224 ЦК України
підстави щодо усунення позивача від
права на спадкування відсутні.

Зважаючи на наведені обставини,
суд вважає, що за позивачем слід
визнати право власності на вказане
спадкове нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 15,16,316, 325,328,392,
1216-1218,1220,1222,1223 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вишківської
сільської ради Великоберезнянського
району, третьої особи головне
управління Держкомагенства у
Закарпатській області про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на земельну ділянку площею 0, 62 га, з
яких: для обслуговування житлового
будинку - 0,01 га; для ведення особистого
підсобного господарства - 0,61 га: в
урочищі Шандрівка площею 0,31 га, в
урочищі За ребром площею 0,03 га, в
урочищі Гуйванки площею 0,07 га, в
урочищі Коло Фудички площею 0,06 га, в
урочищі Під кічерков площею 0,14 га. в
порядку спадкування за заповітом за
померлим ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через
Великоберезнянський районний суд.

Головуюча
М.С.Лютянська