Справа №463/5010/14-ц
Провадження №2/463/2033/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Гирич С. В.

при секретарі судових засідань
Попович Х.І.

з участю представника позивача
ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Українська Страхова
компанія «Гарант-Авто» про стягнення
страхового відшкодування, інфляційних
збитків, трьох відсотків річних та
пені, суд -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про стягнення страхового
відшкодування за договором
добровільного страхування
транспортного засобу від 22.02.2013 року
№21-00/12897/1.1.2.00 в розмірі 4036 грн. 73 коп.,
інфляційних збитків у розмірі 496 грн. 46
коп., трьох відсотків річних в розмірі 69
грн. 10 коп., пені в розмірі 591 грн. 68 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
у відповідності до умов договору
добровільного страхування від 22.02.2013
року №21-00/12897/1.1.2.00, укладеного між
сторонами у справі, вона застрахувала
власний автомобіль марки Opel ZAFIRA,
реєстраційний номер НОМЕР_1 від
страхових ризиків, в тому числі і від
пошкодження транспортного засобу в
ході дорожньо-транспортної пригоди. В
період дії умов договору, 11.02.2014 року о
15.20 год. відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю належного їй на праві
власності автомобіля в ході якої
автомобіль отримав різного ступеня
технічні пошкодження. З приводу
настання страхового випадку вона
звернулася із заявою від 11.02.2014 року до
відповідача після чого аварійним
комісаром було складено протокол
огляду автомобіля від 11.02.2014 року. Крім
цього на її замовлення, ПАТ «Галичина
авто» склало калькуляцію від 12.02.2014
року про вартість відновлювальних
робіт та 18.02.2014 року подала заяву
страховику про здійснення виплати
страхового відшкодування згідно
виставленого рахунку - калькуляції. У
відповідності до умов договору та
чинного законодавства страховиком
було складено страховий акт від 06.05.2014
року відповідно до якого сума
страхового відшкодування була
визначена в розмірі 4036 грн. 73 коп. Проте
вказане страхове відшкодування по
даний час їй не виплачено, на усі її
звернення щодо недопустимості
порушення її прав на отримання
страхового відшкодування відповідач
не реагує. Оскільки в добровільному
порядку відповідач відмовляється
виконувати взяті на себе зобов'язання,
а тому просить позов задоволити,
стягнути з відповідача суму страхового
відшкодування разом із штрафними
санкціями, передбаченими за порушення
виконання зобов'язання.

В судовому засіданні представник
позивача уточнив, що розрахунок
штрафних санкцій слід проводити з
21.05.2014 року, а отже просить стягнути
інфляційні збитки у розмірі 175 грн. 49
коп., три відсотки річних в розмірі 42
грн. 95 коп. та пеню в розмірі 329 грн. 90
коп.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, подав
до суду заяву про слухання справи у
його відсутності та письмові
заперечення, а тому суд вважає за
можливе розглянути справу у його
відсутності. Згідно поданих письмових
заперечень, відповідач заперечує
позовні вимоги в частині
неправильності нарахування позивачем
штрафних санкцій, оскільки вважає, що
позивачем не правильно визначено
згідно умов договору строк з якого
наступає обов'язок відповідача
виконати взяте на себе зобов'язання
щодо виплати страхового відшкодування.
В решті позовні вимоги визнає.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, дослідивши та перевіривши
усі обставини справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд позов задовольняє
частково з таких підстав.

Судом встановлено, 22.02.2013 року між
ОСОБА_3 та ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-авто», по місцю
знаходження Львівської філії укладено
договір добровільного страхування
транспортного засобу №21-00/12897/1.1.2.00
відповідно до умов якого, позивач
застрахувала належний їй на праві
власності автомобіль марки Opel ZAFIRA,
реєстраційний номер НОМЕР_1 від
страхових ризиків, в тому числі і від
пошкодження транспортного засобу в
ході дорожньо-транспортної пригоди з
виплатою страхового відшкодування в
межах страхової суми 201000,00 грн. з
франшизою 0,5% за страховим тарифом 4,8%.

Як вбачається із заяви (а.с.6), 11.02.2014 року
позивач повідомила Страховика про те,
що в період дії зазначеного договору
добровільного страхування
транспортного засобу настав страховий
випадок обумовлений умовами договору,
зокрема, що 11.02.2014 року о 15.20 год. по вул.
Пекарська, 69-а в м. Львові внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
відбулося технічне пошкодження
застрахованого майна - автомобіля
марки Opel ZAFIRA, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Згідно протоколу огляду транспортного
засобу від 11.02.2014 року (а.с.7) складеного
аварійним комісаром, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль марки Opel ZAFIRA, реєстраційний
номер НОМЕР_1 отримав пошкодження
заднього правого крила, задніх та
передніх дверей з правої сторони
автомобіля.

На замовлення позивача, ПАТ
«Галичина-авто» було складено
калькуляцію від 12.02.2014 року №КА-0078287
(а.с.9) відповідно до якої вартість робіт
та запчастин для відновлення
технічного стану автомобіля склала 6163
грн. 68 коп.

Як вбачається із заяви (а.с.10) позивач
звернулася 18.02.2014 року до ПАТ
«Галичина-авто» про здійснення
страхового відшкодування страховиком.

Згідно з страховим актом (а.с.5),
складеного 06.05.2014 року, страховиком
прийнято рішення про здійснення
страхового відшкодування позивачу на
загальну суму 4046 грн. 73 коп., що була
зменшена по відношенню до визначеної
суми відновлювального ремонту у
відповідності до умов договору. З даною
сумою страхового відшкодування
позивач погодився.

Однак судом встановлено, що визначена
сторонами сума страхового
відшкодування по даний час
страхувальнику не виплачена
страховиком, з приводу причин не
виплати належного страхового
відшкодування відповідачем жодних
обставин не наведено.

Положеннями ст. 526 ЦК України визначено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

З даною правовою нормою
кореспондується положення п.3 ч.1 ст.20
Закону України «Про страхування», яке
визначає, що при настанні страхового
випадку страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої визначається
умовами договору страхування або
законом.

Згідно з п.35.1 Додатку до договору
добровільного страхування
транспортного засобу, укладеного
сторонами, визначено, що страхове
відшкодування підлягає виплаті після
повного встановлення обставин, причин
та розміру заподіяної шкоди та (або)
завданих збитків внаслідок настання
страхового випадку. Пункт 35.2 додатку до
договору визначає, що рішення про
виплату або відмову у здійсненні
виплати страхового відшкодування
приймає страховик протягом 7 (семи)
робочих днів після отримання всіх
необхідних документів, передбачених
п.33 Додатку. Крім цього, п.35.4 додатку до
договору передбачено, що Страховик
виплачує страхове відшкодування
протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з
дня складання страхового акта.

Таким чином, аналізуючи вище наведене,
суд приходить до переконання, що
склавши страховий акт від 06.05.2014 року та
погодивши із страхувальником розмір
страхового відшкодування, відповідач,
як Страховик зобов'язаний був
здійснити виплату позивачеві суму
страхового відшкодування в розмірі 4046
грн. 73 коп. протягом 15 (п'ятнадцяти)
робочих днів, тобто не пізніше 21.05.2014
року.

Оскільки відповідач взяті на себе
зобов'язання належним чином не виконав,
суму страхового відшкодування не
сплатив позивачу, а тому суд вважає, що
у відповідності до положень ст.992 ЦК
України, п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про
страхування» повинен понести
матеріальну відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхової
виплати (страхового відшкодування)
шляхом сплати страхувальнику пені,
розмір якої визначається умовами п.31.4.2
додатку до договору страхування у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період, за який нарахована пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення.

Крім цього, у відповідності до ч.2 ст.625
ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається із представленого
розрахунку (а.с.37) штрафні санкції за
прострочення виконання Страховиком
зобов'язання за умова договору
добровільного страхування
транспортного засобу за період з 21.05.2014
року по 30.09.2014 року склали: пеня в
розмірі 329 грн. 90 коп., інфляційні збитки
у розмірі 175 грн. 49 коп., три відсотки
річних в розмірі 42 грн. 95 коп.

А тому в цій частині позовні вимоги є
підставними та підлягають до
задоволення шляхом стягнення з
відповідача зазначених штрафних
санкцій разом із безпідставно
невиплаченою сумою страхового
відшкодування.

В той же час, суд вважає безпідставним
посилання позивача у позовній заяві
про стягнення пені, інфляційних
збитків та трьох процентів річних
починаючи з 28.02.2014 року по 21.05.2014 року,
оскільки така вимога не узгоджується з
укладеними нею умовами договору
страхування, а тому враховуючи позицію
представника позивача щодо уточнення
періоду за який слід здійснювати
стягнення зазначених штрафних санкцій,
суд в цій частині відмовляє у
задоволенні позовних вимог.

Судові витрати по справі у
відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10,60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Українська Страхова
компанія «Гарант-Авто», , на
користь ОСОБА_3, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
невиплачену частину страхового
відшкодування за договором
добровільного страхування
транспортного засобу від 22.02.2013 року
№21-00/12897/1.1.2.00 внаслідок пошкодження
застрахованого майна - автомобіля
марки Opel ZAFIRA, реєстраційний номер
НОМЕР_1, в розмірі 4036 грн. 73 коп.,
інфляційні збитки у розмірі 175 грн. 49
коп., три відсотки річних в розмірі 42
грн. 95 коп. та пеню в розмірі 329 грн. 90
коп., а всього в розмірі 4585 грн. 07 коп.

В решті позовні вимоги відхилити за
безпідставністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Українська Страхова
компанія «Гарант-Авто», , на
користь держави судові витрати по
справі - судовий збір в розмірі 243 грн. 60
коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ст. 294 ЦПК України до
апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:
Гирич С. В.