АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Головуючий у 1 - й інстанції: БушН.Д.
Доповідач - Ратнікова В.М.
13 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
місті Києва в складі:
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Борисової О.В.
при секретарі - Шалапуда Н.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 02 жовтня
2014 року в цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
матеріальних збитків та штрафних
санкцій та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» про
визнання пунктів договору недійсними, -
в с т а н о в и л а:
Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 02 жовтня 2014 року
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
матеріальних збитків та штрафних
санкцій задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд»
заборгованість за договором про
надання юридичних послуг №11/01 від
11.01.2013 року та додаткової угоди №1 від
04.02.2013 року в розмірі 40 353,26 грн., пеню за
прострочення виконання грошового
зобов'язання в розмірі 37930,88 грн., 3%
річних в розмірі 622,28 грн., інфляційні
втрати в сумі 4317,79 грн., судовий збір в
сумі 218,52 грн., а всього на загальну суму
83442,73 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» про
визнання пунктів договору недійсними
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
1-ї інстанції, представник ОСОБА_1
ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просив рішення
Деснянського районного суду міста
Києва від 02 жовтня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альтецца-Трейд» та про задоволення
зустрічного позову ОСОБА_1.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції ухвалене з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального
права. Зазначає, що ухвалюючи
оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції
залишив поза увагою той факт, що
договір про надання юридичних послуг
№11/01 від 11.01.2013 року, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» та
ОСОБА_1, за своєю правовою природою є
договором про надання правової
допомоги, а тому на нього поширюються
положення Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність».
Вказує, що ст.30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
чітко встановлено, що оплата послуг
адвоката здійснюється у формі
гонорару, який визначається в договорі
про надання правової допомоги у
фіксованому розмірі або у погодинній
оплаті. Обчислення гонорару у
відсотковому значенні законом не
дозволяється, а відтак, додаткова
угода №1 від 04.02.2013 року до договору про
надання юридичних послуг №11/01 від
11.01.2013 року суперечить положенням
чинного законодавства, що дає підстави
для визнання її окремих пунктів
недійсними на підставі ст.203 ЦК України.
Судом 1-ї інстанції також залишено поза
увагою той факт, що під час укладення
договору про надання юридичних послуг
№11/01 від 11.01.2013 року та додаткової угоди
№1 від 04.02.2013 року працівники
товариства називали себе адвокатами,
внаслідок чого у ОСОБА_1 склалось
помилкове враження, що юридичні
послуги надають їй саме адвокати, а не
працівники товариства, основним
напрямком діяльності якого є роздрібна
торгівля. Крім того, умови п.5
додаткової угоди до №1 від 04.02.2013 року
до договору про надання юридичних
послуг №11/01 від 11.01.2013 року щодо сплати
ОСОБА_1 товариству 5% від ринкової
вартості майна є необґрунтованими,
оскільки дані умови договору не
відповідають складності справи,
фінансовому стану ОСОБА_1 та кількості
витраченого часу адвокатом на ведення
справи. Також, судом 1-ї інстанції
безпідставно стягнуто з ОСОБА_1 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» 3%
річних, оскільки п.5.1 договору
встановлено, що за прострочення
термінів оплати виконаних робіт
замовник сплачує пеню в розмірі 0,5% від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 повністю
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд»
Гурська Анастасія Сергіївна проти
доводів апеляційної скарги
заперечувала, посилаючись на те, що
вони є необґрунтованими, а рішення суду
1-ї інстанції повністю відповідає
вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 30 травня 2007 року
державним реєстратором Святошинської
районної в місті Києві державної
адміністрації Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд»
було зареєстровано як юридичну особу.
Відповідно до КВЕД-2010 товариство
здійснює такі види діяльності, як
неспеціалізована оптова торгівля;
діяльність посередників у торгівлі
текстильними виробами, одягом, хутром,
взуттям і шкіряними виробами;
діяльність посередників у торгівлі
товарами широкого асортименту;
діяльність у сфері права;
консультування з питань комерційної
діяльності й керування.

11 січня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Альтецца-Трейд» (виконавець) та
ОСОБА_1 (замовник) було укладено
договір про надання юридичних послуг
№11/01, відповідно до умов якого,
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе зобовязання надати комплекс
юридичних послуг, пов'язаних з
представництвом інтересів замовника в
будь-яких судових установах,
підприємствах, установах, комісіях та
організаціях будь-якої форми власності
(у тому числі в судах загальної
юрисдикції всіх інстанцій, СБУ, МВС,
ДПІ, Прокуратурі, нотаріальних
конторах, банках, БТІ та інших
установах). Послуги, які надаються на
підставі даного договору оплачуються
замовником погодинно.

Цього ж дня, 11.01.2013 року між Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Альтецца-Трейд» (виконавець) та ОСОБА_1
(замовник) було підписано протокол,
яким погоджено, що вартість нормо-годин
фахівців та співробітників виконавця
становить 800 грн.

04 лютого 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Альтецца-Трейд» (виконавець) та ОСОБА_1
(замовник) було укладено додаткову
угоду №1 до договору про надання
юридичних послуг №11/01 від 11.01.2013 року,
якою сторони підтвердили, що на
підставі договору виконавець надає
замовнику юридичні послуги, пов'язані з
вирішенням в Бориспільському
міськрайонному суді Київської області
спору між замовником та ОСОБА_3 з
приводу поділу спільного майна.
Замовник сплачує на користь виконавця
фіксовану суму в розмірі 36 800 грн. Дана
грошова сума залишається незмінною до
набрання законної сили рішенням суду,
яким спір буде вирішено по суті, або
ухвали суду про визнання мирової угоди.
Дані кошти замовник зобов'язується
сплатити виконавцю двома платежами до
19 квітня 2013 року.

Пунктом 3 додаткової угоди №1 від 04
лютого 2013 року до договору про надання
юридичних послуг №11/01 від 11.01.2013 року
встановлено, що сторони домовились, що
крім плати, передбаченої в п.2 даної
додаткової угоди, замовник додатково
оплачує виконавцю плату за надання
послуг у вирішенні спору в розмірі 5%
від ринкової вартості майна, яке буде
виділено на користь замовника в
результаті вирішення спору.

На виконання умов додаткової угоди №1
від 04 лютого 2013 року до договору про
надання юридичних послуг №11/01 від
11.01.2013 року ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» 08
лютого 2013 року було сплачено 30 000 грн., 22
лютого 2013 року 8 000 грн. та 14 березня 2013
року 2000 грн., що підтверджується
відповідними квитанціями.

31 жовтня 2013 року ОСОБА_1 та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Альтецца-Трейд» було підписано акт
виконаних робіт №9 з зазначенням
переліку юридичних послуг наданих
товариством замовнику на виконання
договору про надання юридичних послуг
№11/01 від 11.01.2013 року.

Судом також встановлено, що рішенням
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 22 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання майна спільною сумісною
власністю, поділ спільного майна та
встановлення факту проживання
чоловіка та жінки однією сім'єю
задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 в період з 01.11.2008 року по 07.01.2011
року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
легковий автомобіль MINI COOPER, державний
номер НОМЕР_1, вартістю 264010 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ
частину земельної ділянки, площею 0,0754
га, кадастровий номер :01:002:0673, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 297100 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 12 березня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено
частково. Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 22 листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення наступного
змісту.

Виділено ОСОБА_1 із спільної власності
Ѕ частку майна, визнавши за нею право
власності на: легковий автомобіль MINI
COOPER, державний номер НОМЕР_1, вартістю
264010 грн. та на земельну ділянку площею
0,0754 га, кадастровий номер :01:002:0673,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 297100 грн., а всього на загальну
суму 561 110 грн.

Виділено ОСОБА_3 із спільної сумісної
власності Ѕ частку майна, визнавши за
ним право власності на : земельну
ділянку площею 0,0726 га, кадастровий
номер : 01 :002:0674 із цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_2, вартістю 268100,00
гривень, легковий автомобіль
універсал -В, марки BMW, моделі Х-6,
реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю
376 403,20 гривень, мотоцикл без бокового
причепу-А марки BMW, 2012 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_3, а всього на
суму 807 065,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 245
965 грн. різницю вартості виділеного
майна, 2975 грн. витрат на проведення
експертизи.

Цього ж дня, 12 березня 2014 року ОСОБА_1 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд»
було підписано акт виконаних робіт №10
з зазначенням переліку юридичних
послуг наданих товариством замовнику
на виконання договору про надання
юридичних послуг №11/01 від 11.01.2013 року. В
даному акті також зазначено, що
будь-яких зауважень та скарг до
виконавця щодо якості та повноти
наданих послуг замовник не має.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 02 квітня 2014 року було
виправлено допущено в рішенні
Апеляційного суду Київської області
від 12 березня 2014 року описку щодо
вартості автомобіля MINI COOPER, державний
номер НОМЕР_1, з 264010 грн. на 175 151,78 грн., та
щодо вартості стягнутої з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 різниці у вартості
виділеного майна з 245 965 грн. до 334 813,44
грн.

З матеріалів справи вбачається, що 16
квітня 2014 року Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» на
адресу ОСОБА_1 було направлено
претензію щодо виконання взятих на
себе зобов'язань за додатковою угодою
№1 від 04.02.2013 року до договору про
надання юридичних послуг №11/01 від
11.01.2013 року та погашення заборгованості
по оплаті за надані юридичні послуги,
запропоновано перерахувати суму боргу
в розмірі 40 353,26 грн. на розрахунковий
рахунок Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд».

Оскільки ОСОБА_1 свої зобов'язання за
додатковою угодою №1 від 04.02.2013 року до
договору про надання юридичних послуг
№11/01 від 11.01.2013 року не виконала, то 20
травня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд»
звернулось до Деснянського районного
суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 та
просило стягнути 40 353,26 грн.
заборгованості за договором про
надання юридичних послуг №11/01 від
11.01.2013 року, матеріальну шкоду у вигляді
упущеної вигоди в розмірі 31 416 грн., пеню
за прострочення виконання грошового
зобов'язання в розмірі 37 930,88 грн., 3%
річних в розмірі 622,28 грн. та інфляційні
втрати в розмірі 4 317,79 грн., всього на
загальну суму 114 640,21 грн.

Під час розгляду справи в суді 1-ї
інстанції, ОСОБА_1 звернулась з
зустрічною позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» та
просила визнати недійсними пункти 3 та 4
додаткової угоди №1 від 04.02.2013 року до
договору про надання юридичних послуг
№11/01 від 11.01.2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» та
стягуючи на його користь з ОСОБА_1
заборгованість за договором про
надання юридичних послуг №11/01 від
11.01.2013 року та додаткової угоди №1 від
04.02.2013 року в розмірі 40 353,26 грн., пеню за
прострочення виконання грошового
зобов'язання в розмірі 37 930,88 грн., 3%
річних в розмірі 622,28 грн., інфляційні
втрати в сумі 4317,79 грн., суд 1-ї інстанції
виходив з того, що позовні вимоги в цій
частині є обґрунтованими, підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

В силу вимог ст.6 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Зі змісту договору про надання
юридичних послуг №11/01 від 11.01.2013 року та
додаткової угоди №1 від 04.02.2013 року
вбачається, що в них встановлено всі
істотні умови для таких видів
договорів, відповідно до вимог чинного
на той час законодавства та інших
нормативно-правових актів. Укладаючи
договори, сторони дійшли згоди щодо
укладання договорів на зазначених у
них умовах, а відтак, з власної
ініціативи визначили для себе правила
подальшої поведінки.

Згідно зі ст.901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватись до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ст.903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Зі змісту пунктів 3 та 4 додаткової
угоди №1 від 04 лютого 2013 року до
договору про надання юридичних послуг
№11/01 від 11.01.2013 року вбачається, що крім
плати, передбаченої в п.2 даної
додаткової угоди, замовник додатково
оплачує виконавцю плату за надання
послуг у вирішенні спору в розмірі 5%
від ринкової вартості майна, яке буде
виділено на користь замовника в
результаті вирішення спору.

Плата за послуги сплачується
замовником на користь виконавця не
пізніше 5 календарних днів з моменту
набрання законної сили рішенням суду,
яким спір буде вирішений по суті, або
ухвали суду про визнання мирової угоди.

Судом достовірно встановлено, що
рішення Апеляційного суду Київської
області від 12 березня 2014 року набрало
чинності з моменту його проголошення, а
тому на протязі 5 календарних днів
ОСОБА_1 мала сплатити на користь
позивача плату за наданню юридичних
послуг в розмірі 40 353,26 грн.

Проте, ОСОБА_1 свої обов'язки за
додатковою угодою №1 від 04 лютого 2013
року до договору про надання юридичних
послуг №11/01 від 11.01.2013 року не виконано,
а тому, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивача плати за наданню
юридичних послуг в розмірі 40 353,26 грн.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

За приписами ч.2 ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно з п.5.1 договору про надання
юридичних послуг №11/01 від 11.01.2013 року у
випадку порушення термінів оплати
виконаних робіт за цим договором
замовник сплачує пеню в розмірі 0,5% від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення.

Оскільки факт порушення термінів
оплати виконаних робіт по договору про
надання юридичних послуг №11/01 від
11.01.2013 року в розмірі 40 353,26 грн.
достовірно встановлений, то суд першої
інстанції обґрунтовано зазначив в
рішенні про наявність правових підстав
для стягнення з ОСОБА_1 на користь
позивача пені в розмірі 0,5%, що складає 37
930,88 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Так як з досліджених доказів
достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не
виконує свої обов'язки за додатковою
угодою №1 від 04 лютого 2013 року до
договору про надання юридичних послуг
№11/01 від 11.01.2013 року, то суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про стягнення з відповідача на користь
позивача за період прострочення
інфляційних втрат в розмірі 4317,79 грн. та
3% річних в сумі 622,28 грн.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду 1-ї інстанції про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Альтецца-Трейд» до ОСОБА_1 про
стягнення матеріальної шкоди у вигляді
упущеної вигоди в розмірі 31 416 грн.,
оскільки дані позовні вимоги є
безпідставними та необґрунтованими.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
зустрічних позовних вимог до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» про
визнання пунктів договору недійсними,
суд 1-ї інстанції виходив з того, що
зазначені позовні вимоги є
безпідставними.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільству, його моральним
засадам.

Згідно зі ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Належних та допустимих доказів того, що
в момент укладення договору про
надання юридичних послуг №11/01 від
11.01.2013 року та додаткової угоди №1 від
04.02.2013 року ОСОБА_1 та/або Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Альтецца-Трейд» було недодержано
вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 ЦК України, матеріали справи не
містять та позивачем суду не надано. Як
і не надано доказів вчинення
відповідачем відносно позивача
будь-яких протиправних дій.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого та законного
висновку про те, що підстав для
визнання недійсним пунктів та/або
додаткової угоди №1 від 04.02.2013 року в
цілому, немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір про надання юридичних послуг
№11/01 від 11.01.2013 року укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» та
ОСОБА_1 за своєю правовою природою є
договором про надання правової
допомоги, а тому на нього поширюються
положення Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, статтею 1 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
встановлено, що договір про надання
правової допомоги це домовленість, за
якою одна сторона (адвокат, адвокатське
бюро, адвокатське об'єднання)
зобов'язується здійснити захист,
представництво або надати інші види
правової допомоги другій стороні
(клієнту) на умовах і в порядку, що
визначені договором, а клієнт
зобов'язується оплатити надання
правової допомоги та фактичні витрати,
необхідні для виконання договору.

Відповідно до приписів ст.ст.14, 15 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» адвокатське бюро є
юридичною особою, створеною одним
адвокатом, і діє на підставі статуту.
Найменування адвокатського бюро
повинно включати прізвище адвоката,
який його створив.

Адвокатське об'єднання є юридичною
особою, створеною шляхом об'єднання
двох або більше адвокатів (учасників), і
діє на підставі статуту.

Державна реєстрація адвокатського
бюро та адвокатського об'єднання
здійснюється у порядку, встановленому
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Законом..

Адвокатське об'єднання та адвокатське
бюро має самостійний баланс, може
відкривати рахунки у банках, мати
печатку, штампи і бланки із своїм
найменуванням.

Про створення, реорганізацію або
ліквідацію адвокатського об'єднання та
адвокатського бюро, зміну складу його
учасників протягом трьох днів з дня
внесення відповідних відомостей до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
письмово повідомляє відповідну раду
адвокатів регіону.

Таким чином, з системного аналізу даних
норм права вбачається, що договір про
надання правової допомоги може бути
укладений з юридичною особою, яка має
зареєстрований у встановленому
законом порядку статус адвокатського
об'єднання та/або адвокатського бюро.

З дослідженої судом довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» є
юридичною особою, яка, зокрема,
здійснює діяльність у сфері права.
Будь-яких відомостей про те, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» має
статус адвокатського об'єднання та/або
адвокатського бюро матеріали справи не
містять та апелянтом суду не надано.

У зв'язку з чим, правових підстав
вважати, що договір про надання
юридичних послуг №11/01 від 11.01.2013 року
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альтецца-Трейд» та
ОСОБА_1 за своєю правовою природою є
договором про надання правової
допомоги немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
під час укладення договору про надання
юридичних послуг №11/01 від 11.01.2013 року та
додаткової угоди №1 від 04.02.2013 року
працівники товариства називали себе
адвокатами, внаслідок чого у ОСОБА_1
склалось помилкове враження, що
юридичні послуги надають їй саме
адвокати, а не працівники товариства,
основним напрямком діяльності якого є
роздрібна торгівля, колегія суддів
вважає безпідставними, з огляду на
таке.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, а частинами 1, 4
ст.60 ЦПК встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог, заперечень, крім випадків,
установлених ст. 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Ні в суді першої інстанції, ні в
апеляційній інстанції апелянт не надав
належних та допустимих доказів на
підтвердження даних доводів.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що судом 1-ї
інстанції безпідставно стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альтецца-Трейд» 3% річних, оскільки п.5.1
договору встановлено, що за
прострочення термінів оплати
виконаних робіт замовник сплачує пеню
в розмірі 0,5% від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення, з
огляду на таке.

Статтею 549 цього Кодексу встановлено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Формами неустойки є штраф і пеня. Пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК).

Таким чином, до настання строку
виконання зобов'язання неустойка є
способом його забезпечення, а в разі
невиконання зобов'язання
перетворюється на відповідальність,
яка спрямована на компенсацію
негативних для кредитора наслідків
порушення зобов'язання боржником.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України,
нарахування інфляційних витрат на суму
боргу та трьох процентів річних
входять до складу грошового
зобов'язання і є особливою мірою
відповідальності боржника
(спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності) за прострочення
грошового зобов'язання, оскільки
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
(збитків) кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отримання компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові
(постанови Верховного Суду України від
6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24
жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже,
проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є
штрафними санкціями (постанова
Верховного Суду України від 17 жовтня 2011
р. у справі 6-42цс11).

Таким чином, попри подібність правової
природи ч. 3 ст. 549 ЦК (щодо сплати пені)
та ст. 625 цього Кодексу (щодо сплати
трьох процентів річних), які в обох
випадках застосовуються як
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, ці правові
норми є різними, обмеження можливості
одночасного застосування яких законом
не встановлена.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене судом з
порушенням норм матеріального права,
при неповному з'ясуванні обставини, що
мають значення для справи, а викладені
в рішенні висновки не відповідають
обставинам справи, колегія суддів
також вважає безпідставними, оскільки
суд повно та об'єктивно встановив
дійсні обставини справи, дослідив
надані сторонами докази, дав їм вірну
правову оцінку та ухвалив рішення у
відповідності з вимогами
матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду 1-ї
інстанції також не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому правові підстави для
задоволення апеляційної скарги
представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 02 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: