АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И[1]

05 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Панченка М.М.,

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Даніель»

на ухвалу Деснянського районного суду
м. Києва від 06 серпня 2014 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання
виконавчого листа таким, що частково не
підлягає виконанню у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И
Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 06 серпня 2014 року визнано
таким, що не підлягає виконанню
виконавчий лист № 2-475/13, виданий
Деснянським районним судом м. Києва
08.04.2013 про солідарне стягнення з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ
«КБ «Данієль» заборгованості за
кредитним договором в частині
стягнення боргу в розмірі 43 500 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
представник ПАТ КБ «Даніель» звернувся
до суду з апеляційною скаргою в якій
зазначив, що висновок суду про
наявність правових підстав для
задоволення заяви не відповідає
встановленим судом обставинам, що
мають значення для вирішення справи.
Зазначив, що судом встановлено факт
погашення заборгованості за кредитним
договором та не встановлено факту
добровільного виконання боржником
зобов'язань за рішенням суду.

Посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив ухвалу скасувати та ухвалити
нову ухвалу про відмову у задоволені
заяви про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню.

В суді апеляційної інстанції
представник ПАТ «КБ «Даніель» -
Любар-Пурлінська Т.М.
підтримала апеляційну скаргу з
викладених в ній підстав.

ОСОБА_1, відповідно до ч. 5. ст. 76 ЦПК
України, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином в
судове засідання не з'явилася, свого
представника не направила, причини
неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу у відсутність ОСОБА_1

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ПАТ
«КБ «Даніель», дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 25.03.2013 задоволено
позов ПАТ КБ «Даніель» - стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованість за договором кредиту в
розмірі 105 668 грн. На виконання
зазначеного рішення видано виконавчий
лист.

03.06.2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з
заявою про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню,
обґрунтовуючи свою заяву тим, що на час
звернення банку до державної
виконавчої служби нею було частково
сплачено заборгованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, суд,
який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України, суд
ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішую
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються.

З аналізу ч. 1 ст. 214 та ч. 4 ст. 369 ЦПК
України вбачається, що доведенню
підлягають обставини щодо
добровільного виконання боржником
обов'язку за рішенням суду.

Судом встановлено, що за період з
жовтня 2012 року по березень 2014 року
боржниками сплачено борг за кредитним
договором на загальну суму 43 500 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

З наданих до суду заявником платіжних
документів вбачається, що призначення
платежу в них зазначено як «погашення
заборгованості по Кредит. дог. №
1601-04-КЗЖ-Т від 22.08.2011», а отже вказана
сума була сплачена на виконання умов
вищезазначеного договору, а не на
виконання рішення суду.

Враховуючи, що ухвала суду не містить
висновків про добровільне виконання
боржником обов'язку саме за рішенням
суду, колегія суддів погоджується з
доводами апеляційної скарги, що
відсутні правові підстави для
задоволення заяви.

При цьому судом першої інстанції не
взято до уваги, що відповідно до п. 17
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 № 5 наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора прав на
отримання сум передбачених частиною
другою ст. 625 ЦК України, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог ст.
526, 599 ЦК України.

Зазначене свідчить про вирішення судом
цього питання з порушенням норм
процесуального права.

Пунктом 2 статті 312 ЦПК України
передбачено, що розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішені було помилково.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Даніель» - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 06 серпня 2014 року - скасувати.

В задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання
виконавчого листа таким, що частково не
підлягає виконанню у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2603/13364/12

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12114/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шевчук О.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.