Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
кредитного договору недійсним, за
касаційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» - Вдовиченко
Ганни Всеволодівни на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
23 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Банк зазначав, що 22 червня 2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5
укладено кредитний договір, згідно із
умовами якого остання отримала кредит
у вигляді невідновлювальної кредитної
лінії з лімітом 49 735 доларів США строком
до 22 червня 2027 року.

Також 22 червня 2007 року з метою
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_5 за вказаним кредитним
договором, між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
укладено договір поруки.

Посилаючись на те, що відповідачі на
порушення умов кредитного договору
своєчасно й у повному обсязі не
погашали кредит та не сплачували
проценти за користування коштами,
позивач просив суд стягнути солідарно
з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь 159
740,68 доларів США заборгованості
за кредитним договором.

У грудні 2010 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
кредитного договору недійсним.

На обґрунтування позовних вимог
вказувала про те, що грошові кошти за
кредитним договором від 22 червня 2007
року не отримувала, а тому всі істотні
умови договору не виконані, в зв'язку із
чим просила визнати зазначений
кредитний договір недійсним.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 10 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
23 квітня 2014 року, задоволенні
первісного позову відмовлено, а
зустрічний позов задоволено. Визнано
кредитний договір від 22 червня 2007 року,
укладений між ОСОБА_5 та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» недійсним.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» - Вдовиченко
Г.В. просить судові рішення скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
первісний позов задовольнити, а в
задоволенні зустрічного позову
відмовити, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову та задовольняючи зустрічний
позов, суди виходили із того, що банк не
виконав істотні умови кредитного
договору та не передавав ОСОБА_5
грошові кошти згідно із його умовами, а
також підписи від імені позичальника у
заявах про видачу готівки виконані
іншою особою, а тому спірний кредитний
договір є недійсним, зв'язку із чим
підстави для стягнення кредитної
заборгованості відсутні.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 22 червня 2007 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5
укладено кредитний договір.

Також 22 червня 2007 року з метою
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_5 за вказаним кредитним
договором, між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
укладено договір поруки.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
№ 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006
року кредитор надає позичальнику
кредит у вигляді невідновлювальної
кредитної лінії з лімітом 49 735 доларів
США.

Згідно з п. 4.1 укладеного договору
кредитор зобов'язується відкрити
позичальнику рахунок та надати
кредитні кошти.

Пунктом 3.2. спірного договору
визначено, що надання кредиту, в
залежності від обраної програми
кредитування може здійснюватися на
розсуд кредитора шляхом безготівково
перерахування кредитних коштів
кредитора з позичкового рахунку
позичальника на його поточний рахунок
з можливістю подальшої видачі готівки
через касу кредитора або безготівкової
оплати наданих платіжних документів
(доручень) позичальника.

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи від 05 серпня
2011 року, підписи у заявах на
видачу готівки від 25 червня 2006 року,
26 червня 2007 року та від 04 липня 2007
року за спірним кредитним договором,
виконані не ОСОБА_5, а іншою особою.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання його стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу саме в
момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі,
якщо відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання майна або вчинення
певної дії.

За змістом ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення що регулюють
договір позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору

З огляду на вказані положення закону,
договір позики є реальним та
вважається укладеним із моменту
передання грошей. Сам по собі факт
підписання сторонами тексту договору
без передання грошових коштів не
породжує обов'язку позичальника
повернути грошові кошти.

Таким чином, суд першої інстанції
встановивши, що банк не передав
грошових коштів ОСОБА_5, дійшов
помилкового висновку про визнання
кредитного договору недійсним з цих
підстав.

Такі висновки суду є суперечливими та
не відповідають положенням чинного
законодавства, оскільки недійсним може
бути визнано лише укладений договір.

Невиконання умов договору не може бути
підставою для визнання його недійсним,
таке може тягти за собою його
розірвання або покладення обов'язку по
виконанню зобов'язання.

Також неукладеність і недійсність
договору тягнуть за собою різні
правові наслідки.

Оскільки правочин може бути визнано
недійсним лише з підстав, визначених
законом, та із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом, а з
обставинами, на які посилалась ОСОБА_5
закон не пов'язує можливість визнання
угод недійсними, тому погодитись із
ухваленими судами рішеннями неможливо.

Враховуючи, що вирішення первісного
позову залежить від встановлення
фактів його дійсності та укладення, то
судові в частині вирішення вимог
первісного позову також в силі
залишатися не можуть.

Таким чином, допущені судами при
вирішені цієї справи порушення норм
процесуального права унеможливлюють
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для її правильного
вирішення.

З огляду на викладене ухвалені у справі
судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, тому вони
підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
місцевого суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» - Вдовиченко
Ганни Всеволодівни задовольнити
частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 10 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
23 квітня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова В.І. Журавель
І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко