Справа № 462/1586/14
Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5313/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області в складі:

головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

за участю секретаря:
Іванової О.О.

з участю: представників позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_4 на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 17 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, Друга
Львівська державна нотаріальна
контора, Четверта Львівська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на частину квартири, -

в с т а
н о в и л а :

У березні 2014 року позивач ОСОБА_5
звернувся в суд з позовом, а в травні 2014
року уточнивши позовні вимоги просив
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за заповітом на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1, та визнчити
за відповідачем ОСОБА_4 1/3 частину
вказаної квартири. Позовні вимоги
обґрунтовував тим, що спірна квартира
належала на праві спільної сумісної
власності його бабці ОСОБА_8, дідусеві
ОСОБА_9 та дядькові ОСОБА_4 Після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_9 його бабця
ОСОБА_8, яка постійно проживала у
спірній квартирі разом з чоловіком
фактично прийняла спадщину після його
смерті, а саме 1/3 частину вказаної
квартири, проте свідоцтво про право
власності за законом не оформляла. Інші
спадкоємці до нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_9 не звертались. 29.07.2008р.
його бабця ОСОБА_8 склала заповіт на
його ім'я. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
ОСОБА_8 відкрилася спадщина на все її
майно, тому він звернувся до Четвертої
Львівської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, однак відповідно до
постанови від 17.02.2014р. державного
нотаріуса йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
що змусило його звернутися до суду за
визнанням права власності на спадкове
майно.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 17 червня 2014 року позов
задоволено частково. Вирішено: визнати
за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_8, 1926 р. народження; визнати
за ОСОБА_4 право власності на ? частини
квартири АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_4 в
користь ОСОБА_5 1278 грн. 40 коп. судового
збору.

Рішення суду в апеляційному порядку
оскаржив відповідач ОСОБА_4, який
покликаючись на невідповідність
рішення суду нормам матеріального і
процесуального права, фактичним
обставинам справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позову повністю. Апелянт
зазначає, що йому не було відомо про
існування заповіту його матері - ОСОБА_8
від 29.07.2008 року, а отже йому не було
відомо про правові наслідки такої
відмови. Він вважав, що відмовився від
права на спадкування за законом 1/2
частини спадкового майна, а не від
обов'язкової частки у спадщині, яка
відповідно до ст. 1241 ЦК України
складалась з 1/4 частини спадкового
майна в користь ОСОБА_6 При цьому
нотаріус Четвертої львівської
державної нотаріальної контори
приймаючи заяву про відмову від права
на спадкування не роз'яснила значення
такої відмови, а також про можливість
відкликання цієї заяви у строк
визначений ст. 1270 ЦК України. Апелянт
зазначає, що суд першої інстанції
необгрунтовано не прийняв до уваги
зазначені обставини покликаючись на
те, що відмова від права на спадкування
є безумовною і беззастережною, а також
що відповідач, знаючи про наявність
заповіту, не відкликав своєї відмови
від права на спадкування протягом
строку встановленого для прийняття
спадщини. Проте такі висновки суду є
помилковими, оскільки жодних доказів,
які б вказували на те, що ОСОБА_4 був
повідомлений про наявність заповіту, в
матеріалах справи відсутні. Як на
підставу своїх вимог апелянт
посилається на ч.ч.2,5 ст. 1274 ЦК України,
ч.1 ст. 229 ЦК України. Крім того
відповідач ставить під сумнів
дійсність заповіту ОСОБА_8 від 29.07.2008
року. Зокрема, як вбачається із копії
заповіту такий посвідчено 29.07.2008 року
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_10.
Однак із Інформаційної довідки зі
спадкового реєстру № 31213563 від 30.07.2012
року вбачається, що заповіт ОСОБА_8 від
29.07.2008 року посвідчено приватним
нотаріусом ОСОБА_11 Така
невідповідність прізвища у заповіті
ставить під сумнів дійсність заповіту.
Дана обставина судом не досліджена. Суд
необгрунтовано відхилив доводи
представників відповідача щодо
необхідності з'ясування даних
обставин, та не навів жодних мотивів з
приводу цього в оскаржуваному рішенні.
Також судом не вірно вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників позивача, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення частково з наступних
мотивів.

Вирішуючи даний спір щодо правових
наслідків відмови відповідача ОСОБА_4
від спадщини матері - ОСОБА_8 , суд
першої інстанції виходив з того що
відмова від спадщини є безумовною і
беззастережною, а відповідач, знаючи
про наявність заповіту, не відкликав
своєї відмови від спадщини протягом
строку, встановленого для її прийняття
і з вимогами про визнання такої відмови
недійсною до суду не звертався.

Колегія суддів вважає, що в цій частині
судом першої інстанції допущено
неправильне застосування норм
матеріального права, а саме:
застосування положень ст.1273 ЦК
України, в той час як необхідно було
застосовувати положення ч.1 ст.1274 ЦК
України, зважаючи на те, що відповідач
ОСОБА_4 відмовився від прийняття
спадщини в користь іншого спадкоємця
першої черги за законом (дочки
спадкодавця) - ОСОБА_6.

Згідно матеріалів справи, право
спільної сумісної власності на спірну
квартиру ОСОБА_9 ,ОСОБА_8 та ОСОБА_4
набули 12 листопада 1996 року в поряду
безоплатної приватизації з державного
житлового фонду.

На момент смерті ОСОБА_9 ( час відкриття
спадщини ) у квартирі проживали і
залишилися проживати : ОСОБА_8 ( дружина
спадкодавця ) та ОСОБА_4 ( син
спадкодавця ) , які у відповідності до
п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, вважаються
такими, що прийняли спадщину. Згідно
заяви ОСОБА_4 від 30 липня 2012 року,
поданій Четвертій Львівській
державній нотаріальній конторі у
спадковій справі № 361/2012 , заведеній
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року
спадкодавця ОСОБА_8 (а.с.3, ОСОБА_4 дав
згоду на те, щоб визначити частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності по 1/3 квартири за
кожним, тобто виходячи із засад
рівності часток у праві спільної
сумісної власності.

Отже, у відповідності до
вищезазначених обставин та положень п.1
ч.1 с.549 ЦК УРСР 1963 року після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9,частки ОСОБА_8
та ОСОБА_4 у праві спільної власності
стали становити по 1/2 за кожним.

Згідно ксерокопії паспорта НОМЕР_1
(знаходиться на аркуші 31 спадкової
справи № 361/2012) ОСОБА_4 народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто на час
відкриття спадщину (на ІНФОРМАЦІЯ_2
року - дата смерті ОСОБА_8) він досягнув
пенсійного віку( вважався
непрацездатним), і, у відповідності до
ст.1241 ЦК України має право на
обов»язкову частку у спадщині. За
наявності у спадкодавця ОСОБА_8 двох
спадкоємців першої черги за законом:
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та у випадку
відсутності заповіту кожний з них
спадкував би по половині від 1/2 частки
квартири тобто по 1/4 частки кожний. У
зв»язку з наявністю заповіту ОСОБА_8 в
користь позивача ОСОБА_5, ОСОБА_4 має
право на спадкування половини частки,
яка належала б йому у разі спадкування
за законом, тобто має право на
обов»язкову частку у спадщині, яка
становить 1/8 частку квартири (1/4:2=1/8). У
зв»язку з відмовою ОСОБА_4 від
спадкування належної йому
обов»язкової частки у праві власності
на спірну квартиру в користь іншого
спадкодавця за законом, ця частка, яка
становить 1/8 не може бути успадкована
спадкоємцем за заповітом - ОСОБА_5 (
позивачем).

За наведених обставин спадкуванню за
заповітом підлягають 3/8 часток ( 1/2 /або
4/8 часток) частка належна ОСОБА_8 за
мінусом 1/8 частки, право на спадкування
якої набув спадкоємець за законом
ОСОБА_4 = 3/8).

Отже , за позивачем належало визнати
право на спадкування за заповітом 3/8
часток спірної квартири.

Зважаючи на те , що позивачем було
заявлено, зокрема, позовні вимоги про
визначення частки відповідача ОСОБА_4 у
спірній квартирі, то визнавши за
відповідачем ОСОБА_4 право власності на
1/2 частину спірної квартири тим самим ,
на думку колегії суддів, суд першої
інстанції: вийшов за межі позовних
вимог і визнав за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частку квартири , яке
йому вже належало.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 303 ЦПК
України, апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права , які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Враховуючи вищенаведені положення
закону та обставини справи у їх
об»активній сукупності , колегія
суддів вважає, що оскаржене рішення в
частині визнання за ОСОБА_5 права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
ОСОБА_8, 1926 р. народження, визнання за
ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 і стягнення з ОСОБА_4
в користь ОСОБА_5 1278 грн 40 коп судового
збору належить скасувати та ухвалити у
цій частині нове рішення, яким в
порядку спадкування за заповітом
право визнати за позивачем право
власності на 3/8 часток спірної квартири
та визначити частку відповідача у
праві спільної сумісної власності на
квартиру у розмірі 1/2. У зв»язку з
частковим задоволенням позовних вимог,
у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК
України, з відповідача належить
стягнути на користь позивача судовий
збір в розмірі 718 грн 88 коп.

У зв»язку з частковим задоволенням
апеляційної скарги відповідача з
позивача належить стягнути на користь
відповідача судовий збір в сумі 119 грн 81
коп.

Керуючись ч.3 ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1,ч.2
ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 17 червня 2014 року в частині
визнання за ОСОБА_5 права власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_8, 1926 р.
народження,визнання за ОСОБА_4 права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 і стягнення з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_5 1278 грн 40 коп судового збору -
скасувати та ухвалити у цій частині
нове рішення.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 3/8
часток квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_8, 1926 р. народження.

Визначити за ОСОБА_4 право на 1/2 частку
у праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
судовий збір в сумі 718 грн 88 коп.

В іншій частині рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 17 червня 2014
року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4
судовий збір в сумі 119 грн 81 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.