Провадження № 22-ц/779/2274/2014
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів:
Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.

секретаря Мельник О.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
23 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

у липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що шлюбні відносини
фактично припинені, відповідач
ухиляється від обов'язку щодо
утримання дитини, тому просила шлюб між
ними розірвати, стягувати з
відповідача аліменти на її користь на
утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Івано-Франківського
міського суду від 23 вересня 2014 року
позов задоволено частково. Розірвано
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 14.07.2011 року відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Івано-Франківського міського
управління юстиції, актовий запис № 997.
Залишено позивачу прізвище «Попадюк».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі в розмірі 700 грн.
щомісячно, починаючи з 31.07.2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання судових витрат. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не
погоджуючись з судовим рішенням в
частині стягнення аліментів,
посилається на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
не врахував, що він не працює, основним
джерелом його існування є допомога
батьків. Судом не враховано також, що
право дружини на аліменти може
виникнути лише при наявності однієї
обов'язкової умови - достатнього
матеріального забезпечення чоловіка,
який би міг надавати таку допомогу.
Тому просить оскаржуване рішення в
частині стягнення аліментів скасувати,
ухвалити нове рішення, яким стягувати з
нього аліменти на утримання
неповнолітньої дитини у твердій
грошовій сумі в розмірі 530 грн.
щомісячно.

В засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.
Позивачка ОСОБА_2 подала заяву про
розгляд справи за її відсутності,
просить апеляційну скаргу відхилити,
оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши подані докази і доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та згідно вимог ст. 180 СК України
зобов'язаний утримувати її до
досягнення повноліття.

Задовольняючи позов частково, суд
виходив із того, що відповідач не має
постійного місця роботи, однак є особою
працездатного віку, інших зобов'язань
по сплаті аліментів у нього немає, тому
суд дійшов висновку про стягнення
аліментів з відповідача у твердій
грошовій сумі в розмірі 700 грн.
щомісячно.

Висновок суду відповідає
вимогам закону та обставинам справи.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини, частин 7, 8
ст. 8 Сімейного кодексу України, під час
вирішення будь-яких питань щодо дітей,
суд повинен виходити з якнайкращого
забезпечення, максимально можливого
урахування інтересів дитини.

Відповідно до положень ст. ст.
180-182, 184 СК України та з урахуванням
вимог ст. 214 ЦПК України суд першої
інстанції при визначенні розміру
аліментів з'ясував та урахував стан
здоров'я та матеріальне становище
відповідача, відсутність у нього інших
дітей та обставини, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

З матеріалів справи вбачається,
що позивачка не працює, утримує
неповнолітню дитину. Відповідач
працездатний, його посилання в
апеляційній скарзі на відсутність
доходів не є підставою для звільнення
від обов'язку сплати аліментів за
наявності умов, передбачених ст. ст. 182,
184 СК України.

Подана апелянтом довідка
про працевлаштування від 14.11.2014 року не
впливає на висновок суду першої
інстанції, оскільки оскаржуване
рішення ухвалено судом 23 вересня 2014
року, а згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

За таких обставин судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про визначення
розміру стягуваних із ОСОБА_1 аліментів
на утримання дитини у твердій грошовій
сумі 700 грн. щомісячно, виходячи із
засад справедливості та розумності.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
апеляційний суд приходить до висновку,
що суд першої інстанції повно і
всебічно встановивши обставини справи
та визначивши правовідносини,
зумовлені встановленими фактами,
правильно застосував правові норми і
ухвалив законне й обгрунтоване рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Івано-Франківського
міського суду від 23 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Касаційна скарга на
ухвалу може бути подана до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Малєєв А.Ю.

Меленко О.Є.