У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 25 грудня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_4, треті особи:
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Дзержинської районної у місті
ради, прокуратура Дзержинського району
м. Кривого Рогу про звернення стягнення
на майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні
ініціативи») звернулось до суду з
позовом, у якому просило в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором у розмірі 128 346,64 грн звернути
стягнення на предмет іпотеки -
однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та
належну на праві власності ОСОБА_4,
шляхом проведення прилюдних торгів
згідно Закону України «Про виконавче
провадження», за початковою ціною
встановленою на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,
визначеного на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 28 листопада 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Сведбанк»
(далі - ПАТ «Сведбанк») та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Факторинговою компанією
«Вектор-Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор
Плюс») укладено договір факторингу,
відповідно до якого банк відступив
фактору свої права вимоги
заборгованості за кредитними
договорами, укладеними з боржниками.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор
Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»
укладено договір факторингу,
відповідно до умов якого ТОВ «ФК
«Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні
ініціативи» свої права вимоги
заборгованості за кредитними
договорами, укладеними з боржниками.

Внаслідок укладення цих договорів
відбулась заміна кредитора, ТОВ
«Кредитні ініціативи» набуло статусу
кредитора-стягувача за кредитним
договором, укладеним з ОСОБА_4 07 квітня
2008 року, згідно якого останній отримав
у ПАТ «Сведбанк кредит в сумі 22 500 дол.
США.

У забезпечення кредитного договору
було укладено договір іпотеки,
відповідно до якого ОСОБА_4 передав в
іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_2.

У зв'язку з належним виконанням
позичальником кредитних зобов'язань
станом на 01 березня 2013 року утворилася
заборгованість в розмірі 128 346,64 грн, яка
складається з заборгованості за
кредитом - 117 852,87 грн, за
відсотками - 5 485,60 грн, пені - 5 008,17 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 30 квітня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2014 року скасовано рішення суду першої
інстанції та ухвалено нове рішення,
яким позовні вимоги ТОВ «Кредитні
ініціативи» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором у розмірі 128 346,64
грн звернуто стягнення на предмет
іпотеки - однокімнатну квартиру
АДРЕСА_2 та належну на праві власності
ОСОБА_4, шляхом проведення прилюдних
торгів згідно Закону України «Про
виконавче провадження», за початковою
ціною встановленою на рівні не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна,
визначеного на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішення суду в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки не
підлягає виконанню на час дії Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року №1340-VII.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення
місцевого суду від 30 квітня 2013 року,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що при
передачі права вимоги за договором, що
є предметом спору, від ПАТ «Сведбанк»
до ТОВ «Кредитні ініціативи» не було
додержано вимог законодавства, а отже
ТОВ «Кредитні ініціативи» не має права
вимоги за спірним договором.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення позову, апеляційний суд
виходив з того, що позичальник не
виконує взятих на себе зобов'язань за
кредитним договором, має прострочену
заборгованість, яка повинна бути
стягнута з нього.

При цьому, суд зазначив, що договір
факторингу між ПАТ «Сведбанк» до ТОВ
«Кредитні ініціативи» укладено у
встановленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суд
апеляційної інстанції з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшов висновку про
задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та
керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова