Номер провадження: 22-ц/785/6888/14
Головуючий у першій інстанції Бошков
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря - Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
представника ОСОБА_2 , діючої в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування майнової шкоди , за
зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні
дії та виконати рішення органу
місцевого самоврядування, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення Ренійського районного суду
Одеської області від 25 квітня 2014 року, -

встановила:

У травні 2012 року представник позивача
ОСОБА_3-ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом про відшкодування майнової
шкоди і з врахуванням уточнень в
обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що позивачу на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_5 в якій проживає мати позивача.

Відповідачі є власниками суміжної
квартири № 3, які зруйнували навіс літ.
«Ж» .

За зверненням позивача , 09.09.2011р.
Ренійським РВ ГУМВС України в Одеській
області , була винесена постанова про
відмову у порушенні кримінальної
справи, та рекомендовано звернутися до
суду за захистом своїх прав.

Оскільки для поновлення
зруйнованого навісу позивачем
придбано будівельні матеріали на суму
1319 грн. , позивач остаточно просила :

- стягнути з відповідачів на її
користь спричинену майнову шкоду у
розмірі 1319 грн. та понесені судові
витрати у розмірі 214 грн.

У липні 2013 року відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_5 звернулися до суду з зустрічним
позовом , і в обґрунтування позовних
вимог посилалися на те, що рішенням
виконкому Ренійської міської ради № 295
від 30.10.2007р., було рекомендовано ОСОБА_2
протягом місяця демонтувати сарай або
перенести на відстань 1,5 м. від стіни
квартири АДРЕСА_1., проте до
теперішнього часу рішення не виконано.

Позивачі за зустрічним позовом
просили зобов'язати ОСОБА_3 виконати
п.2 рішення виконавчого комітету
Ренійської міської ради № 295 від 30.10.2007
р. та зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати
сарай літ. «Ж».

В судовому засіданні представник
позивача , позов підтримала просила
задовольнити. Зустрічний позов не
визнала ,просила відмовити у
задоволенні зустрічного позову.

В судовому засіданні представник
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6
первісний позов не визнала ,просила
відмовити у задоволенні первісного
позову , підтримала зустрічний позов,
просила задовольнити зустрічний
позов.

Рішенням Ренійського районного суду
Одеської області від 25 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, солідарно, на
користь ОСОБА_3 1 175 (одна тисяча сто
сімдесят п'ять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, солідарно, на
користь ОСОБА_3 витрати по сплаті
судових витрат у розмірі 190 (сто
дев'яноста) грн. 46 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким у задоволенні
первісного позову ОСОБА_3 відмовити та
задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4,
ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази у справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_4, ОСОБА_5
підлягає частковому задоволенню , а
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню в частині задоволення
первісного позову та стягнення з
відповідачів судових витрат і
ухваленню в цій частині нового рішення
з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи
частково первісний позов виходив з
того , що через зруйнування
відповідачами навісу літ. «Ж», що
належить позивачу на праві приватної
власності , позивачу була спричинена
майнова шкода та на відновлення
навісу позивачем були придбані
будівельні матеріали на суму 1175 грн.
,які підлягають стягненню солідарно з
відповідачів ,відповідно до ст. 1166 ЦК
України.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитися не
можна з наступного.

Відповідно до ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода ,завдана неправомірними
рішеннями ,діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи ,відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається ,що
житловий будинок АДРЕСА_2 м.Рені
Одеської області ,є одноповерховим
будинком та складається з трьох
квартир та надвірних споруд гараж літ.
«Г», літня кухня літ. «Д», сарай літ.
«Е», навіс літ. «Ж», що підтверджується
технічним паспортом (а.с.61-62).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 за
договором дарування від 07.02.2006 року
прийняла від ОСОБА_2 у дар квартиру
АДРЕСА_5 в якій проживає мати позивача
ОСОБА_2 , що підтверджується договором
дарування від 07.02.2006 року та довідкою
КП Ренійського МБТІ від 04.04.2012 року № 108
(а.с. 9, 67).

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
14.07.2007 року відповідачам ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в рівних частках належить
АДРЕСА_2 , що складається в цілому з
приміщень № 1- коридор 2,90 кв.м.,№ 2 -ванна
3,30 кв.м., № 3 -кухня 9,70 кв.м.,№ 4 - житлове
14,50 м.,№ 5- житлове 12,50 кв.м.,№ 6- сан.вуз.
0,80 кв.м. ,яка була придбана
відповідачами за договором
купівлі-продажу від 20.06.2007 року (а.с.45,46).

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Ренійської міської ради
Одеської області № 295 від 30.10.2007 року
було рекомендовано ОСОБА_2 протягом
місяця розібрати сарай або перенести
його на мінімальну відстань -1,5 м. від
стіни квартири АДРЕСА_3 (а.с.43).

Відповідно до постанови про відмову у
порушення кримінальної справи СДІМ
Ренійського РВ УМВС України в Одеській
області від 09.09.2011 року встановлено,що
ОСОБА_2 викликала наряд міліції з
підстав руйнування ОСОБА_4 сараю літ.
«Ж» та у порушенні кримінальної справи
за ознаками ст. 194 КК України було
відмовлено (а.с.13).

Суд першої інстанції вірно виходив з
того, що оскільки навіс літ. «Ж» був
зруйнований, тому позивач набула
право вимоги на відшкодування майнової
шкоди .

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачем внаслідок
зруйнування навісу були придбані
будівельні матеріали на відновлення
на суму 1175 грн., що підтверджується
квитанціями (а.с.15,16).

Проте , стягуючи з відповідачів
понесені позивачем витрати на
відновлення навісу, суд першої
інстанції не звернув уваги на те,що
позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК
України не надані ,а матеріали справи
не містять докази вини відповідача
ОСОБА_5 у руйнуванні навісу , оскільки з
матеріалів справи та пояснень
представників сторін ,наданих в суді
першої інстанції вбачається ,що навіс
був зруйнований відповідачем ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вищенаведене та помилково стягнув
майнову шкоду солідарно з
відповідачів .

Суд першої інстанції вірно відмовив у
задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 з підстав
необґрунтованості та безпідставності
позовних вимог.

Навіс літ. «Ж» був зареєстрований за
колишнім власником квартири АДРЕСА_5
Одеської області , ОСОБА_2 у 2005 році на
підставі рішення виконавчого
комітету Ренійської міської ради
Одеської області № 635 від 23.12.2005 р.
(а.с.10).

Відповідачами квартира АДРЕСА_4 , була
придбана у 2007 році ,коли навіс вже
існував та протягом 7 років сторони
претензій щодо спірного навісу літ.
«Ж» не заявляли.

Суд першої інстанції вірно посилався
на те,що позивачами за зустрічним
позовом не доведено порушення їх прав
через наявність навісу літ. «Ж» з
вищенаведених колегією підстав.

Суд першої інстанції вірно посилався
на те ,що рішенням виконавчого
комітету Ренійської міської ради
Одеської області № 295 від 30.10.2007 року ,
було рекомендовано ОСОБА_2 розібрати
сарай або перенести на відстань 1,5 м.
(а.с.43), проте як спірний навіс літ. «Ж»
не є сараєм та стосовно зобов'язань
вчинити певні дії щодо зносу або
перенесення навісу саме ОСОБА_3 ,
виконавчим комітетом Ренійської
міської ради Одеської області , будь
яких рішень не ухвалювалося тому
доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
того,що як на доказ порушення своїх
прав відповідачі посилалися на
рішення виконавчого комітету
Ренійської міської ради Одеської
області № 295 від 30.10.2007 року не
заслуговують на увагу .

Доводи апеляційної скарги щодо
ненадання судом першої інстанції
належної оцінки фотографіям ,які були
надані відповідачами , не заслуговують
на увагу ,оскільки такі доводи не
спростовують правильність
оспорюваного рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
того,що позивач використовує навіс
літ. «Ж» не за призначенням та зберігає
в ньому дрова ,не заслуговують на увагу
,оскільки використання навісу не за
призначенням не є підставою для його
зносу та відповідачі не позбавлені
права звернення до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом зобов'язання ОСОБА_3
вчинити певні дії або іншим шляхом
захисти свої права .

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1
ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга
ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню в частині
задоволення первісного позову та
стягнення з відповідачів судових
витрат та ухвалення в цій частині
нового рішення .

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Ренійського районного суду
Одеської області від 25 квітня 2014 року
скасувати в частині задоволення позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування майнової шкоди та
стягнення з відповідачів судових
витрат і ухвалення в цій частині
нового рішення.

Позов представника ОСОБА_2 , діючої в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування майнової шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
майнову шкоду у розмірі 1175 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір у розмірі 190 грн. 46 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

В.М. Гончаренко

В.Д. Коротков