АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7588/14
Головуючий 1-ої інст.: Гримайло А.М.
Справа № 2024/6642/12
Доповідач: Крилова Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.,

Суддів - Гуцал Л.В.,

- Коростійової В.І.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бьюті енд Сан» на
рішення Ленінського районного суду
міста Харкова від 27 листопада 2012 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бьюті енд Сан» про
зміну підстав та формулювання
звільнення, стягнення невиплаченої
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ТОВ «Бьюті енд Сан»
про зміну підстав та формулювання
звільнення, стягнення невиплаченої
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди.

Позивачка посилалася на те, що
26.12.11 року вона була прийнята на роботу
до ТОВ «Бьюті енд Сан» менеджером з
продажу, отримувала заробітну плату по
5000 гр. щомісяця. 06.07.12 року вона подала
заяву особисто директору про
звільнення її за власним бажанням та
повинна була відробити два тижні. 17.07.12
року вона отримала від директора наказ
щодо виконання нею певної роботи, з чим
не погодилася та 18.07.12 року написала
листа на електронну пошту директора з
проханням вирішити питання про її
звільнення. Через п*ять хвилин директор
їй зателефонувала та повідомила, що ні
про яке звільнення не знає, ніякої
заяви не бачила. 18.07.12 року вона знову
написала заяву про звільнення та
направила її поштою. Від бухгалтера
дізналася, що їй нараховується
мінімальна заробітна плата, а 5000 гр.,
які вона отримувала протягом шести
місяців, складалися з офіційної та
неофіційної плати. На роботу вона
ходила до 24.07.12 року, виконувала свої
трудові обов*язки. 31.07.12 року вона
направила на адресу відповідача заяву
з проханням надіслати трудову книжку
на її адресу в місті Харкові та
перерахувати кошти на картковий
рахунок. 11.08.12 року вона отримала лист №
7/1 від 07.08.12 року, де зазначалося про
необхідність повідомити причини
відсутності її на роботі з 20.07.12 року.
14.08.12 року вона направила відповідь про
те, що була присутня на роботі по 24.07.12
року включно та подала заяву на
звільнення 18.07.12 року. 14.08.12 року вона
отримала конверт від ТОВ «Бьюті енд
Сан», де знаходилася її трудова книжка
із записом про звільнення за прогул без
поважних причин з 20.07.12 року. Вважає, що
вказане є достатнім для задоволення її
вимог щодо звільнення за ст. 38 КЗпП
України. За період з 01.07.12 року по 24.07.12
року їй не виплатили заробітну плату в
порушення вимог ст.116 КЗпП України в
сумі 3863 гр. У зв*язку із вчиненням
відповідачем протиправних дій щодо її
звільнення та порушення умов трудового
договору їй спричинено моральну шкоду
у розмірі 6200 гр.

Просила визнати незаконними дії
ТОВ «Бьюті енд Сан» щодо
безпідставного її звільнення за п.4 ст.40
КЗпП України; зобов*язати відповідача
протягом 3-х календарних днів з дня
набрання рішенням суду законної сили,
внести відповідний запис до її
трудової книжки про її звільнення з
посади менеджера з продажу не за п.4 ст.40
КЗпП України, а за угодою сторін;
стягнути з відповідача на її користь
невиплачену заробітну плату у розмірі
3863 гр.; зобов*язати ТОВ «Бьюті енд Сан»
надати довідку про нараховану та
виплачену заробітну плату за період з
26.12.11 року по 24.07.12 року; стягнути з
відповідача на її користь 6200 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Харкова від 27 листопада 2012 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано незаконними дії
відповідача щодо звільнення ОСОБА_2 за
п.4 ст.40 КЗпП України за прогул.
Зобов'язано відповідача протягом трьох
календарних днів з дня набрання
рішенням суду законної сили, змінити
формулювання причин звільнення з
посади менеджера з продажу за п.4 ст. 40
КЗпП України та внести відповідний
запис до трудової книжки ОСОБА_2 про
звільнення з посади менеджера з
продажу за угодою сторін. Стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_2
заробітну плату за період з 01.07.2012 року
по 24.07.2012 року, тобто за 17 робочих днів,
виходячи з мінімального розміру
заробітної плати, який з 01.07.2012 року
складає 1102,00 грн. Зобов'язано
відповідача надати довідку про
нараховану та виплачену заробітну
плату за період з 26.12.2011 року по 24.07.2012
року. Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 6200,00 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бьюті енд
Сан» просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовити у повному
обсязі.

Апелянт посилається на те, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
оскільки не прийнято до уваги його
доводи і пояснення по справі. Не
враховано, що заява ОСОБА_2 про
звільнення її за ст. 36 п.1 КЗпП України
до ТОВ «Бьюті енд Сан» не надходила,
заробітна плата позивачці за липень 2012
року знаходиться на депозитному
рахунку у нотаріуса, оскільки ОСОБА_2 не
надано рахунку, на який можливо було б
перерахувати кошти у гривні. У
відомостях щодо отримання заробітної
плати позивачка ставила свою підпис, де
чітко вказувалася сума заробітної
плати.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 05 червня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 вересня 2014
року касаційну скаргу ОСОБА_2
задоволено частково. Рішення
апеляційного суду Харківської області
від 05 червня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до
апеляційного суду.

Вислухавши доповідь судді, розглянувши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду
зміні, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.11
року між сторонами укладено строковий
трудовий договір (контракт). За умовами
цього контракту, ОСОБА_2 прийнято на
посаду менеджера з продажу із
заробітною платою згідно штатного
розпису, строком до 26.01.14 року. Умови
цього контракту можуть бути змінені
тільки за згодою сторін.

Наказом № 20/07-ОК від 20.07.12 року ОСОБА_2
звільнено з роботи за п.4 ст.40 КЗпП
України у зв*язку із прогулом без
поважних причин з 20.07.12 року.

З пояснень відповідача, переписки, яка
міститься в матеріалах справи видно, що
цей наказ винесено заднім числом, з
порушенням вимог чинного
законодавства. Так, в наказі не
зазначено коли саме ОСОБА_2 здійснила
прогул без поважних причин, за який її
звільнено.

Крім того, в порушення вимог ст. 149 КЗпП
України, ТОВ «Бьюті енд Сан» не зажадав
від порушника трудової дисципліни
письмового пояснення щодо відсутності
його на роботі за той час, за який
звільнено порушника. Не надано доказів
того, що відповідач врахував ступінь
тяжкості вчиненого позивачкою
проступку і заподіяну йому шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок,
попередню роботу працівника.

Таким чином, звільнення ОСОБА_2
відбулося з порушенням законодавства
про працю, а саме: процедури звільнення.
Тому, позовні вимоги в частині визнання
незаконними дії ТОВ «Бьюті енд Сан»
щодо безпідставного звільнення
позивачки за п.4 ст.40 КЗпП України
підлягають задоволенню.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 зверталася із
заявою від 06.07.12 року до ТОВ «Бьюті енд
Сан» та просила її звільнити з роботи
за ст. 39 КЗпП України. Відправила вона
цю заяву поштою тільки 18.07.12 року (а.с.
24-25).

В листі від 13.08.12 року, який направлено
на адресу відповідача 14.08.12 року, ОСОБА_2
просить звільнити її за ст. 38 КЗпП
України (а.с. 18-19).

Матеріали справи не містять відомостей
про те, що ОСОБА_2 зверталася до ТОВ
«Бьюті енд Сан» із заявою про
звільнення її за п.1 ст. 36 КЗпП України
та між ними була досягнута
домовленість про звільнення позивачки
за згодою сторін. Тому, підстав для
зобов*язання відповідача змінити запис
в тудовій книжці про звільнення не
вбачається.

З наказу № 26/12-ОК від 26.12.11 року видно, що
ОСОБА_2 прийнята на роботу на посаду
менеджера з продажу з 26.12.11 року з
окладом згідно зі штатним розписом (а.с.
58). З штатного розпису вбачається, що
посадовий оклад ОСОБА_2 складає 1050 гр.
(а.с. 61). З відомостей на виплату грошей
видно, яку саме суму заробітної плати
отримувала позивачка (а.с. 86 - 98). Даних
про те, що ОСОБА_2 отримувала заробітну
плату у розмірі 5000 гр. матеріали справи
не містять.

З розрахунку заробітної плати за
липень 2012 року видно, що за
відпрацьованих 14 днів заробітна плата
позивачки складає з урахуванням
утримання - 636,15 гр. При звільненні їй
нарахована компенсація за
невикористану відпустку з урахуванням
утримання - 377,82 гр. Загальна сума до
виплати - 1013,97 гр. (а.с. 64).

Судова колегія вважає, що додатково
стягненню підлягає заробітна плата
також за 20, 23, 24 липня 2012 року, оскільки з
журналу відвідування видно, що в ці дні
позивачка була на роботі ( а.с. 22 - 23).
Тому, стягненню підлягає сума з
урахуванням утримання у розмірі 136,35
гр., яка і підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки.

Згідно квитанції № 13 від 26.09.12 року,
заробітна плата позивачки за липень та
компенсація за невикористану
відпустку у розмірі 1013,97 гр.
знаходиться на депозитному рахунку у
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу для
передачі ОСОБА_2 (а.с. 99).

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягають задоволенню частково, у
розмірі 500 гр., з урахуванням характеру
та обсягу заподіяних позивачці
моральних страждань.

В задоволенні позовних вимог в іншій
частині слід відмовити за
недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги в іншій
частині висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бьюті енд
Сан» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду
міста Харкова від 27 листопада 2012 року
змінити в частині суми стягнення
заробітної плати та суми стягнення
моральної шкоди.

В частині зобов'язання відповідача
змінити формулювання причин
звільнення та зобов'язання відповідача
надати довідку про нараховану та
виплачену заробітну плату позивачки за
період з 26.12.2011 року по 24.07.2012 року -
рішення суду скасувати та в
задоволенні позовних вимог в цій
частині відмовити.

Стягнути з ТОВ «Бьюті енд Сан» на
користь ОСОБА_2 заробітну плату за
період з 01.07.12 року по 24.07.12 року у
розмірі 136,35 гр., а також у розмірі 1013,97
гр., що знаходиться на депозитному
рахунку згідно квитанції № 13 від 26
вересня 2012 року, Реєстраційний № 2429, у
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
за адресою: 04210, АДРЕСА_1

Стягнути з ТОВ «Бьюті енд Сан» на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 500 гр.

В задоволенні позовних вимог в іншій
частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
його проголошення.

Головуючий -

Судді: