АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Голік Н.О.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року Колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду
м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю представника
позивача ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в
інтересах якого діє представник за
довіреністю ОСОБА_1, на рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 24 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості за Договором позики від
22 грудня 2011 року в сумі 452365,60 грн., з яких
159786 грн. - основна сума боргу, 287614,80 грн. -
пеня, 4964,80 грн. - 3% річних. Одночасно
позивач просив стягнути з відповідача
3441 грн. у рахунок відшкодування судових
витрат та 10000 грн. витрат на правову
допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22
грудня 2011 року між ним та відповідачем
укладено безпроцентний Договір позики
грошей, згідно із умовами якого
відповідач отримав у позику 159786 грн.,
які зобов»язався повернути 29 лютого 2012
року. Умовами договору передбачений
обов»язок позичальника сплатити пеню у
розмірі 15% від простроченої суми за
кожен місяць прострочення.

Проте, відповідач суму позики у
передбачений договором строк не
повернув, у зв»язку із чим позивач
просить стягнути суму основного боргу,
передбачену договором пеню у розмірі
287614,80 грн. за прострочення повернення
позики на 378 днів та 3% річних відповідно
до ст.625 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 24 січня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково, вирішено
стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за
договором позики у сумі 164750,80 грн. В
задоволенні іншої частини вимог
відмовлено. Вирішено питання про
стягнення 1647 грн. на відшкодування
оплати судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_3, в інтересах якого діє
представник за довіреністю ОСОБА_1,
подано апеляційну скаргу, у якій
просить рішення в частині відмови у
стягненні пені скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову в цій
частині.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від
21 травня 2014 року рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
стягненні пені скасовано та ухвалено
нове, яким вирішено стягнути з ОСОБА_4
287614,80 грн. пені та 1793,50 грн. судового
збору. В іншій частині рішення залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 серпня 2014 року
рішення Апеляційного суду м.Києва від 21
травня 2014 року в частині стягнення пені
та судових витрат скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав,
просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що
22 грудня 2011 року між ОСОБА_3, як
позикодавцем, та ОСОБА_4, як
позичальником, укладено Договір позики
грошей, безпроцентний, згідно із
умовами якого відповідач отримав у
позику 159786 грн., які зобов»язався
повернути 29 лютого 2012 року.

Пунктом 8 цього Договору передбачений
обов»язок позичальника сплатити пеню у
розмірі 15% від простроченої суми за
місяць день прострочення.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
задоволенню підлягають вимоги в
частині стягнення суми позики та 3%
річних. Відмовляючи у задоволенні
вимог в частині стягнення пені, суд
виходив з того, що за такими вимогами
пропущено строк позовної давності
згідно із ст.258 ЦК України.

Проте, повністю з такими висновками
суду першої інстанції погодитися не
можна.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов»язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов»язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й доти, доки зобов»язання
не буде виконано. Її розмір
збільшується залежно від продовження
правопорушення.

Правова природа пені така, що строк
позовної давності щодо її стягнення
обчислюється по кожному дню, за яким
нараховується пеня, окремо. Право на
позов про стягнення пені за кожен день
виникає щодня на відповідну суму, а
позовна давність обчислюється з того
дня, коли кредитор дізнався або повинен
дізнатися про порушені права.

Таким чином, строк позовної давності в
один рік згідно із ст.258 ЦК України щодо
стягнення неустойки обмежується
останніми 12 місяцями перед зверненням
до суду, а починається окремо за кожен
день, за який вона нараховується, у
межах строку позовної давності за
основною вимогою.

Строк позовної давності за основним
зобов»язанням не пропущений, у зв»язку
з чим позивач має право на стягнення
пені (неустойки) за рік, що передує
зверненню.

З матеріалів справи убачається, що пеня
обрахована відповідно до умов договору
за 12 місяців, що передують зверненню до
суду, становить 287614 грн. 80 коп.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи,
розмір пені майже вдвічі перевищує
суму основного зобов»язання, яке
становить 159786 грн., що є істотною
обставиною та дає підстави для
зменшення розміру пені з 287614,80 грн. до
150000 грн. Колегія суддів уважає, що такий
розмір пені узгоджується з вимогами
закону, а також відповідає суті
правової природи такого виду
забезпечення зобов»язання.

При цьому, колегією суддів не
установлено підстав для застосування
ч.2 ст.616 ЦК України, згідно якої суд має
право зменшити розмір збитків та
неустойки, які стягуються з боржника,
якщо кредитор умисно або з
необережності сприяв збільшенню
розміру збитків, завданих порушенням
зобов'язання, або не вжив заходів щодо
їх зменшення.

З урахуванням наведеного, колегія
дійшла висновку про скасування рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 24 січня 2014 року в частині вирішення
позовних вимог про стягнення пені та
розподілу судових витрат та ухвалення
в цій частині нового рішення про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
пені в сумі 150000 грн. та в рахунок
відшкодування витрат по оплаті суми
судового збору 1720 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах
якого діє представник за довіреністю
ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 24 січня 2014 року в
частині вирішення позовних вимог про
стягнення пені та розподілу судових
витрат скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення наступного
змісту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
пеню в сумі 150000 гривень та в рахунок
відшкодування витрат по оплаті суми
судового збору 1720 гривень 50 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

Є.В. Болотов