У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Дем'яносова М.В., Мостової Г.І., Попович
О.В., Ступак О.В., розглянувши в
відкритому судовому засіданні справу
за позовом прокурора Дергачівського
району Харківської області в інтересах
держави в особі Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області до ОСОБА_6, відділу
Держземагентства у Дергачівському
районі Харківської області,
кадастрового реєстрового відділу
Держземагентства у Дергачівському
районі Харківської області,
Реєстраційної служби Дергачівського
районного управління юстиції в
Харківській області про визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки в
придатному для використання стані, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 11 червня 2014 року

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року прокурор
Дергачівського району Харківської
області звернувся до суду в інтересах
держави в особі Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області до ОСОБА_6, відділу
Держземагентства у Дергачівському
районі Харківської області,
кадастрового реєстрового відділу
Держземагентства Дергачівському
районі Харківської області,
Реєстраційної служби Дергачівського
районного управління юстиції
Харківській області про визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки в
придатному для використання стані.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що на
підставі проведеної перевірки
встановлено, що рішення ХІХ сесії V
скликання Русько-Лозівської сільської
ради Дергачівського району
Харківської області про безоплатну
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку
загальною площею 0,1500 га в АДРЕСА_1 від 26
грудня 2007 року прийнято в порушення ст.
ст. 12, 118 ЗК України, ст. 19 Конституції
України та ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування України».

На підставі вказаного рішення
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області від 27 грудня 2007 року ОСОБА_6
отримала державний акт на право
власності на вказану земельну ділянку
від 27 лютого 2008 року серії ЯД № 063460.

Відповідно до нормативно-грошової
оцінки земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку загальною площею 0,1500 га в
АДРЕСА_1, її вартість складає 122 850 грн.

Уточнивши позовні вимоги у грудні 2013
року, позивач просив:

- визнати недійсним, незаконним і
скасувати рішення Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області ХІХ сесії V
скликання про безоплатну передачу у
приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку загальною площею 0,1500 га
у АДРЕСА_1.

- зобов'язати кадастрового реєстратора
відділу Держземагентства у
Дергачівському районі Харківської
області скасувати державну реєстрацію
в державному земельному кадастрі
земельної ділянки загальною площею
0, 1500 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_6;

- визнати недійсним державний акт від 27
лютого 2008 року серії ЯД № 063460 на право
власності на земельну ділянку
загальною площею 0,1500 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, виданого на ім'я
ОСОБА_6;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Дергачівського районного управління
юстиції скасувати запис в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
щодо права власності ОСОБА_6 на
земельну ділянку загальною площею 0, 1500
га, розташовану за адресою: с АДРЕСА_1;

- зобов'язати Держземагентство у
Дергачівському районі Харківської
області скасувати державну реєстрацію
державного акта від 27 лютого 2008 року
серії ЯД № 063460 на право власності на
земельну ділянку, виданого на ім'я
ОСОБА_6,. у Державному реєстрі земель;

- зобов'язати ОСОБА_6 повернути земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, у
придатному для використанні стані за
належністю Русько-Лозівській
сільській раді Дергачівського району
Харківської області загальною площею 0,
1500 га та вартістю 122 850 грн.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 20
січня 2014 року в задоволенні позовних
вимог прокурора Дергачівського району
Харківської області відмовлено в
повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 11 червня 2014
року рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 20 січня
2014 року скасовано та ухвалено нове про
часткове задоволення позовних вимог
прокурора Дергачівського району
Харківської області, який діє в
інтересах держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області.

Визнано недійсним державний акт від 27
лютого 2008 року серії ЯД № 063460 на право
власності на земельну ділянку
загальною площею 0,1500 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я
ОСОБА_6

Зобов'язано ОСОБА_6 повернути земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, в придатному для використання
стані за належністю Русько-Лозівській
сільській раді Дергачівського району
Харківської області загальною площею
0,1500 га та вартістю 122 850 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - порушує питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції із залишенням в силі рішення
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_6, суд першої інстанції
виходив із того, що рішенням
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області від 26 грудня 2007 року ОСОБА_6
було надано у власність земельну
ділянку, після чого нею отримано
державний акт на спірну землю та
відповідно до вимог законодавства його
було зареєстровано в управлінні
Держкомзему, з моменту реєстрації у
відповідача виникло право власності на
спірну землю, та, керуючись ч. 1 ст. 153 ЗК
України, дійшов висновку про те, що
підстави, передбачені ст. 140 ЗК України
для припинення права власності на
земельну ділянку, відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про зобов'язання
Держземагентства у Дергачівському
районі Харківської області скасувати
державну реєстрацію державного акта,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що на даний
час чинним земельним законодавством не
передбачено механізму скасування
державної реєстрації державних актів
на право власності на земельну ділянку,
доводів про незаконність чи
протиправність дій відділу
Держземагентства у Дергачівському
районі Харківської області стосовно
прав, свобод чи інтересів позивача, як і
доказів на підтвердження таких
обставин у позовній заяві прокурором
не наведено та не обґрунтовано.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
часткове задоволення позовних вимог
прокурора Дергачівського району
Харківської області, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що наявні
матеріали справи свідчать про той факт,
що за результатами перевірки
додержання вимог земельного
законодавства при прийнятті рішень
органом державної виконавчої влади,
проведеною прокуратурою Харківської
області, встановлено, що ОСОБА_6
незаконно та протиправно набуто право
власності на спірну земельну ділянку,
оскільки Русько-Лозівською сільською
радою Дергачівського району
Харківської області 26 грудня 2007 року на
ХІХ сесії V скликання не розглядалося
питання про передачу ОСОБА_6 безоплатно
у приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, відповідне рішення
у встановленому законом порядку
сільською радою не приймалося,
матеріали справи такого рішення
сільської ради, прийнятого на сесії, не
містять, а рішення з підписом
сільського голови без розгляду цього
питання на сесії ради відповідно до
положень ст. ст. 26, 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
таким рішенням бути не може, дійшов
висновку про те, що ОСОБА_6 у порушення
ст. 60 ЦПК України не надала суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження законності набуття нею
права власності на спірну земельну
ділянку, а іншими наявними у справі
доказами такий факт не
підтверджується.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції в частині
позовних вимог до ОСОБА_6 погодитися не
можна.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту (ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК
України).

Однак, встановивши, що наявні підстави
для часткового задоволення позову
прокурора, суд апеляційної інстанції
залишив поза увагою заяву відповідача
про застосування позовної давності та
питання про застосування позовної
давності відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК
України, після визначення початку її
перебігу, не вирішив.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор
посилався на те, що на підставі
проведеної прокуратурою Харківської
області перевірки додержання вимог
земельного законодавства встановлено,
що рішення ХІХ сесії V скликання
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області про безоплатну передачу ОСОБА_6
у приватну власність спірної земельної
ділянки від 26 грудня 2007 року прийнято в
порушення ст. ст. 12, 118 ЗК України, ст. 19
Конституції України та ч. 1 п. 34 ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Враховуючи те, що матеріали справи не
містять доказів, на які посилається
прокурор в обґрунтування позовних
вимог, а саме: матеріалів проведеної
прокуратурою Харківської області
перевірки додержання вимог земельного
законодавства та рішення, прийнятого
за наслідками проведеної перевірки,
однак в матеріалах справи наявні
рішення ХІХ сесії V скликання
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області про безоплатну передачу ОСОБА_6
у приватну власність спірної земельної
ділянки від 26 грудня 2007 року та
державний акт від 27 лютого 2008 року
серії ЯД № 063460 на право власності на
спірну земельну ділянку, суд
апеляційної інстанції в порушення ст.
57, ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України, ґрунтуючись на припущеннях,
дійшов висновку про те, що
Русько-Лозівською сільською радою
Дергачівського району Харківської
області 26 грудня 2007 року на ХІХ сесії V
скликання питання про передачу ОСОБА_6
безоплатно у приватну власність
земельної ділянки не розглядалося та
відповідне рішення у встановленому
законом порядку сільською радою не
приймалося.

Разом з тим наявній у матеріалах справи
постанові Золочевського районного
суду Харківської області від 04 квітня
2014 року (а. с. 191-196) по кримінальній
справі № 2015/1-90/11г по обвинуваченню
ОСОБА_8 -голови Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України,
судом апеляційної інстанції належної
оцінки, відповідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
не надано.

За вимогами ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, не
заборонених законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлюється судом.

За наявності зареєстрованого права
власності на спірну земельну ділянку
за ОСОБА_6, висновок суду апеляційної
інстанції про те, що відповідно до ст. 60
ЦПК України саме ОСОБА_6 повинна
доводити законність набуття нею права
власності на спірну земельну ділянку -
є помилковим.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Разом з тим не можна погодитися і з
висновком суду першої інстанції в
частині позовних вимог до ОСОБА_6,
враховуючи таке.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України встановлено,
що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим кодексом або за
результатами аукціону.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених ч. 2 цієї статті.

Державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки.

Видача державного акта на право
власності на земельну ділянку без
визначеної законом (ст. 116 ЗК України)
підстави є неправомірною, а державний
акт, виданий з порушенням вимог ст. ст.
116, 118 ЗК України, є недійсним.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, у межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. При
цьому, враховуючи норми ст. ст. 27, 31 ЦПК
України, позивач самостійно визначає
предмет й підстави позову та на власний
розсуд розпоряджається своїми правами
щодо предмета позову.

Як вбачається з матеріалів справи,
прокурор звернувся з позовом про
визнання недійсними рішення сільської
ради та державного акта на право
власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки в
придатному для використання стані у
зв'язку з порушенням органом місцевого
самоврядування встановленого законом
порядку прийняття рішень щодо
розпорядження землею.

Суд першої інстанції, неправильно
застосувавши норми процесуального
права, дійшов помилкового висновку
щодо підстав заявленого позову та
відмовив у задоволенні позовних вимог
у зв'язку з тим, що відсутні правові
підстави для припинення права
власності, передбачені ст. 140 ЗК
України.

За вказаних обставин ухвалені у справі
судові рішення в частині позовних
вимог до ОСОБА_6 підлягають скасуванню
з направленням справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції
з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК
України.

В іншій частині позовних вимог доводи
касаційної скарги висновків суду не
спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 20 січня 2014
року та рішення апеляційного суду
Харківської області від 11 червня 2014
року в частині позовних вимог про
визнання недійсним, незаконним та
скасування рішення Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області ХІХ сесії V
скликання про безоплатну передачу у
приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку загальною площею 0,1500 га
по АДРЕСА_1; про визнання недійсним
державного акта від 27 лютого 2008 року
серії ЯД № 063460 на право власності на
земельну ділянку загальною площею 0,1500
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
виданого на ім'я ОСОБА_6; про
зобов'язання ОСОБА_6 повернути земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, в
придатному для використанні стані за
належністю Русько-Лозівській
сільській раді Дергачівського району
Харківської області загальною площею
0,1500 га та вартістю 122 850 грн скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Харківської області від 11 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:О.О. Дьоміна М.В.
Дем'яносов Г.І. Мостова О.В. Попович
О.В. Ступак