АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № № апеляційного
першої інстанції: Кушнір С.І. Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Семенюк
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
Головуючого - Семенюк Т.А.
Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційними
скаргами Западня Наталії Іллівни -
представника Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» та ОСОБА_4
на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 18 липня 2014 року в
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 липня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк»
заборгованість по кредиту у сумі 13510,46
доларів США, заборгованість по
відсоткам - 4831,13 доларів США, пеню 100
доларів США, а всього стягнуто 18441,59
доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ становить 147403 (сто сорок сім тисяч
чотириста три) грн. 63 коп.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» судовий збір в сумі 474,03 грн.

В решті позову відмовлено.

Представник ПАТ «Універсал банк» та
ОСОБА_4 подали апеляційні скарги на
рішення суду.

Представник ПАТ «Універсал банк» в
своїй апеляційній скарзі просить
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення про повне задоволення позовних
вимог, вважаючи, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, не враховано обставини, які
мають суттєве значення для справи.

ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, вважаючи, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, не враховано
суми, сплачені банку страховою
компанією та не в повному об'ємі
зараховані сплачені ним кошти в
рахунок погашення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційних
скарг, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають.

Судом встановлено, що позивач в лютому
2013 р. звернувся до суду з позовом до
відповідачів про солідарне стягнення
заборгованості по кредитному договору
№ 06/3150к-07 від 24.10.2007 р. в сумі 25719,77
доларів США, що в еквіваленті по курсу
НБУ (7,9925 за один долар) становить 205578,12
грн., посилаючись на те, що 24.10.2007 р. між
ПАТ «Універсал Банк» правонаступник
Відкритого акціонерного товариства
«УніверсалБанк) та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір 06/3150к-07,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 21179 доларів
США строком до 23.10.2012 р зі сплатою за
використання кредитних коштів 12,5
відсотків річних, а з 15.07.2008 р. процентна
ставка була підвищена до 17% річних за
користування кредитом.

В забезпечення кредитного договору,
24.10.2007 р. було укладено договір поруки №
06/3150дп-07 між позивачем та ОСОБА_5, за
яким поручитель зобов'язалася
відповідати по зобов'язаннях боржника,
що випливають із договору кредиту.

Відповідачі мають прострочену
заборгованість по кредиту станом на
11.07.2012 р. в розмірі 25719.77 доларів США. яка
складається з: прострочена
заборгованість за кредитом в сумі 12471,12
дол. США, що еквівалентно 99681,66 грн.,
заборгованість по сумі кредиту 1732,18
доларів США, що еквівалентно 13845,31 грн.,
заборгованість по сплаті відсотків
7388,40 дол. США. що еквівалентно 59055,48 грн.,
пеня за прострочення сплати кредиту
4128,07 дол. США, що еквівалентно 32995,66 грн.

В судовому засіданні представник
позивача збільшила позовні вимоги,
просила стягнути з відповідачів
заборгованість по кредиту станом на
30.07.2013 р. в розмірі 28624,91 доларів США, яка
складається з: прострочена
заборгованість за кредитом в сумі 13510,46
дол. США, що еквівалентно 107989,11 грн.,
заборгованість по сплаті відсотків
8642,98 дол. США, що еквівалентно 69083,34 грн.,
пеня - 6471,47 дол. США, що еквівалентно
51726,46 грн.

Судом встановлено, що 24.10.2007 р. між ВАТ
«Універсал Банк, правонаступником
якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір
06/3150к-07, відповідно до умов якого банк
надав позичальнику кредит в сумі 21179
доларів США, строком по 23.10.2012 р зі
сплатою за використання кредитних
коштів 12,5 відсотків річних.

ПАТ «Універсал Банк» надав
позичальнику кредитні кошти в сумі 21179
доларів США, що підтверджується заявою
про видачу готівки № 28-50 від 24.10.2007 р.

Пунктом 4.4 кредитного договору
передбачено, що проценти за
користування кредитом нараховуються
за період з дня видачі кредиту по день
його повернення за фактичну кількість
календарних днів користування
кредитом. Нарахування процентів за
фактичну кількість календарних днів
користування кредитом здійснюється
щомісяця.

Пунктом 4.5 кредитного договору
передбачено, сплата позичальником
заборгованості по кредиту
здійснюється відповідно до графіку
погашення заборгованості по кредиту
(додаток № І). який є невід'ємною
частиною договору.

Згідно додатку № 1 до кредитного
договору 06/3150к-07, сума погашення по
кредиту становить 353 долара США на
місяць.

Відповідно до наданого розрахунку
заборгованості, нараховано до сплати
по кредиту щомісяця 346,42 дол. США,
оскільки, як пояснив представник
позивача в судовому засіданні,
зменшено суму по кредиту в зв'язку з
переплатою ОСОБА_4 по кредиту.

Відповідно до п.7.1.2 кредитного договору
при зміні облікової ставки НБУ,
інфляційного індексу чи кон'юнктури
ринку попиту на кредитні ресурси банк
має право переглянути встановлену п.1.1
процентну ставку за користування
кредитом, про що повідомляє
позичальника в письмовій формі за 10
календарних днів до дня встановлення
нової ставки.

Судом встановлено, що позивачем
самостійно підвищено відсоткову
ставку з 12,5% до 17%.

Оскільки позивач не повідомив
позичальника ОСОБА_4 про зміну
процентної ставки письмово, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що збільшення відсоткової ставки за
договором кредиту №.06/3150к-07, не
відбулося, а тому підлягають сплаті
відсотки за користування кредитом в
розмірі 12,5% річних.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму Грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості». Договір позики є укладеним з
моменту передачі грошей або інших
речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Пунктом 9.1 кредитного договору
передбачено, що у випадку прострочення
позичальником строків погашення
кредиту або сплати процентів за
користування коштами, позичальник
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла на час
виникнення заборгованості, за кожен
день прострочення.

Судом встановлено, що у забезпечення
кредитного договору, 24.10.2007 р. між
позивачем та ОСОБА_5 було укладено
договір поруки № 06/3150дп-07, згідно якого
поручитель зобов'язалася відповідати
по зобов'язаннях боржника, що
випливають із договору кредиту
№06/3150к-07 від 24.10.2007 р.

Відповідно до п.п. 4, 5 договору поруки,
поручитель та боржник несуть солідарну
відповідальність перед банком,
поручитель відповідає перед банком у
тому ж обсязі, що і боржник.

Судом встановлено, що позичальником
порушувались умови кредитного
договору, несвоєчасно виконувалися
зобов'язання щодо сплати щомісячних
платежів (повернення кредитних коштів,
сплати процентів за користування
кредитом) починаючи з 2009 року.

Як вбачається з розрахунку, останній
платіж по кредитному договору надійшов
23.08.2013 року.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки, що
встановлено договором поруки.

За ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання. а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності.

В силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимог до
поручителя.

В судовому засіданні представником
позивача надано розрахунок
заборгованості в якому зазначено, що
банком відсторновано по відсоткам 3811,85
доларів США, - різниця між відсотками 12,5
та 17%.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
станом на 30.07.2013 p., заборгованість
відповідачів становить 18441,59 доларів
США, що еквівалентно згідно офіційного
курсу НБУ становить 147403, 63 грн.,
складається з: заборгованості по
кредиту в розмірі 13510,46 дол. США, що
еквівалентно 107989,11 грн., заборгованість
по сплаті відсотків 4831,13 дол. США, що
еквівалентно 38615,22 грн., пеня за
прострочення сплату кредиту 100 дол. США,
що еквівалентно 799,3 грн., та підлягає
стягненню з відповідачів у солідарному
порядку.

При визначенні суми стягнутої пені,
судом враховано, що строк позовної
давності до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) встановлено в
один рік, до суду позивач звернувся
25.02.2013 р., тому пеня підлягає стягненню
за період з 25.02.2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ст.
551 ЦК України суд першої інстанції
вважав, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником, що розмір
відсотків по кредиту підлягає сплаті
за ставкою 12,5%, що значно зменшує
заборгованість, враховуючи, що судові
засіданні неодноразово відкладались
через неявку позивача в судове
засідання, за клопотаннями позивача
про відкладення розгляду справи для
надання додаткових документів, та
дійшов висновку, що розмір пені
підлягає зменшенню до 100 доларів США. що
еквівалентно 799,3 грн.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги позивача,
що судом першої інстанції
необґрунтовано зменшено розмір пені,
оскільки ці доводи спростовуються
матеріалами справи, суд першої
інстанції, враховуючи істотні
обставини, правильно застосував
положення ст. 551 ЦК України, що
узгоджується і з правовими позиціями
Верховного Суду України, викладеними у
постанові у справі № 6-100цс14.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
застосування строку позовної давності,
поданої відповідачами у судовому
засіданні, суд першої інстанції
виходив з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

У відповідності до п. 1, ч. 2 ст. 258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня
коли особа довідалася або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Судом першої інстанції встановлено, що
кредит надавався строком до 23.10.2012 р., з
позовом до суду позивач звернувся
25.02.2013 р., ОСОБА_4 до листопада 2009 р.
сплачував за кредитом відповідно
графіку, а потім оплати надходили 09.03.2011
р., декілька оплат відбулося в 2012 р. та
2013 р. , що свідчить про переривання
перебігу позовної давності.
Посилання представника відповідачів
про зміну строків виконання договору
відповідно до п. 10.4, суд першої
інстанції обґрунтовано вважав
безпідставними, оскільки в
повідомленні від 23.06.2009 р. позивач
повідомляв про заборгованість перед
банком станом на 22.06.2009 р. в сумі 1361,04
доларів США, а не вимагав дострокового
погашення кредиту.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо безпідставності заяви
про застосування строку позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в цій
частині не знайшли свого підтвердження
і спростовуються вище викладеним.

Також колегія суддів не може
погодитись з доводами апеляційної
скарги ОСОБА_4, що судом першої
інстанції не вірно оцінені докази,
надані відповідачем щодо сплати боргу,
не враховано усі сплачені суми, не
враховано страхові платежі, оскільки
ці доводи спростовуються матеріалами
справи, розрахунком, наданим
представником позивача, копіями
меморіальних ордерів та випискою по
особовому рахунку.

Відповідно до п. 6.1.2. грошові кошти, які
направляються на виконання
зобов'язань, передбачених даним
договором, перераховуються в
наступному порядку: - сплата процентів
та винагороди, сплата штрафних санкцій
та пені, - погашення основної суми
кредиту.

Не заслуговують на увагу й доводи
апеляційної скарги, що судом не
враховано підвищення банком
відсоткової ставки, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи, судом
першої інстанції перевірялися
обставини підвищення відсоткової
ставки з 12,5% до 17%, судом встановлено
неправомірність такого підвищення. В
процесі розгляду справи, позивачем
визнано незаконність підвищення
відсоткової ставки та самостійно
перераховано розмір відсотків,
виходячи зі ставки 12,5% річних та
відсторновано по відсоткам 3811,85
доларів США, - різниця між відсотками
12,5% та 17%.

Колегія суддів не може погодитись і з
доводами апеляційної скарги щодо
припинення договору поруки, оскільки,
судом першої інстанції правильно
встановлено, що кредит надавався
строком до 23.10.2012 р., позов, в тому числі
і до поручителя, пред'явлено 25.02.2013 р., в
межах 6-місячного строку, передбаченого
ст. 559 ЦК України, обсяг
відповідальності поручителя за
кредитним договором не збільшувався.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Западня
НаталіїІллівни - представника
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 липня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді