Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Харитонової Г. Л. , при секретарі
Чудіній Н.Г., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2014 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк „ПриватБанк" звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, зазначивши, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 21.06.2006 року ОСОБА_1 21.06.2006 року
отримала кредит у розмірі 1 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36, 00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідно
до умов договору ПриватБанк
зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит у
розмірі 1 000, 00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36.00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, а ОСОБА_1 зобов'язалась
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами в
строки та порядку, встановленому
договором. Відповідно договору
погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати відповідач - ОСОБА_1 повинна
надавати Банку грошові
кошти(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно кредитного
договору. Згідно договору у випадку
порушення зобов'язань за кредитним
договором, Відповідач сплачує Банку
відсотки за користування кредитом у
подвійному розмірі на місяць,
нараховані від суми непогашеної в
строк заборгованості за кредитом. ПАТ
КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за
договором та угодою виконав у повному
обсязі, а саме видав відповідачу кредит
у розмірі 1 000, 00 грн. Відповідач свої
зобов'язання виконав частково. Станом
на 30.04.2014 року відповідач має
заборгованість за кредитним договором
49 618, 27 грн., яка складається з
наступного: 8 975, 52 грн. - заборгованість
за кредитом, 40 642, 75 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
від цієї суми заборгованості
віднімається сума у розмірі 10272, 58 грн.,
яка була задоволена судовим наказом
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 28.02.2008 року з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ « Приватбанк », а також
штрафи відповідно до умов кредитного
договору: 500, 00 грн. - штраф - фіксована
частина, 1 967, 28 грн. - штраф - процентна
складова. Відповідач ОСОБА_1 свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконала, тому просить суд стягнути з
неї заборгованість за кредитним
договором у сумі 41 812, 97 грн. за
кредитним договором № б/н від 21.06.2006
року, а також стягнути з відповідача
судові витрати у розмірі 243, 60 грн.

Представник позивача - в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, надав до суду заяву, в
якій просив розглянути позовні вимоги
за його відсутністю, підтримав позовні
вимоги, просив позов задовольнити у
повному обсязі, проти винесення
заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з»явилась, про дату, час та місце
судового засідання повідомлена
належним чином, надала до суду заяву
про розгляд справи за її відсутності,
просила суд, відмовити у задоволенні
позову, оскільки позивачем був
пропущений строк звернення до суду з
позовною заявою / а.с. 16/.

Суд, дослідивши матеріали по
справі вважає, що в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно
до укладеного договору № б/н від 21.06.2006
року ОСОБА_1 21.06.2006 року отримала кредит
у розмірі 1 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36, 00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
«Умовами та правилами надання
банківських послуг», «Правилами
користування платіжною карткою» та
«Тарифами Банку», складає між ним та
Банком Договір, що підтверджується
підписом у заяві. Копії Умов та правил
надання банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою
додаються до позовної заяви.

При укладаннi Договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно
цiєї статтi ЦК договором приєднання є
договiр, умови якого встановленi однiєю
iз сторiн у формулярах або iнших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цiлому. Друга сторона не може
запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за
користування кредитом в розмірі,
встановленому «Тарифами Банку», з
розрахунку 360 календарних днів на рік,
що підтверджується п. 5.5 «Правил
користування платіжною карткою».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України,
за кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої
зобов'язання за Договором та угодою
виконав в повному обсязі, а саме надав
Відповідачу кредит у розмірі,
встановленому Договором.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил
надання банківських послуг, -
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Згідно п.6.6 Умов та правил надання
банківських послуг, - У разі
невиконання зобов'язань за Договором,
на вимогу Банку виконати зобов'язання з
повернення Кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту),
оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг, - при
порушенні позичальником строків
платежів по якомусь з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Відповідач не надавав своєчасно
Банку грошові кошти для погашення
заборгованості за Кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, що має
відображення у Розрахунку
заборгованості за договором. Таким
чином, у порушення умов кредитного
договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК
України, відповідач зобов'язання за
вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), тобто ухиляючись
від сплати заборгованості за кредитом,
Відповідач порушує зобов'язання за
даним договором.

Відповідно до п. 5.5.1 «Правил
користування платіжною карткою», за
несвоєчасне виконання боргових
обов'язків, (користування простроченим
кредитом і Овердрафтом), боржник
сплачує відсотки за повишеною
відсотковою ставкою або додаткову
комісію, розміри яких встановлені
«Тарифами Банку».

Однак позовні вимоги задоволенню
не підлягають з огляду на наступне.

Як роз'яснено у п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 14 "Про судове рішення у цивільній
справі"встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною
у спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Задовольняючи клопотання
відповідача щодо застосування
наслідків пропущення строку позовної
давності суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 265 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтями 256, 257, 258 ЦК України
передбачено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки;
спеціальна позовна давність до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені) -
в один рік.

Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка порушила. За зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання. За
зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку (частини 1 і 5 ст.261
ЦК України).

Таким чином, перебіг строку
позовної давності починається від дня,
коли боржник мав сплатити наступний
щомісячний платіж, але не виконав свої
зобов'язання за договором.

З розрахунку заборгованості
банку за договором № б/н від 21.06.2006 року,
вбачається, що останній платіж був
здійснений відповідачем 12.10.2007 року
(а.с. 12), також суд не бере до уваги
посилання представника позивача про
те, що ОСОБА_1 була повідомлена про
виникнення заборгованості по оплаті
передбачених Договором платежів,
оскільки з цього приводу позивачем
жодних доказів не надано.

Таким чином, звернувшись до суду
з даним позовом 02.06.2014 року, позивач
пропустив трирічний строк позовної
давності про повернення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач не просив поновити строк
звернення до суду та не надав суду
обґрунтованих доказів щодо наявності
поважних причин для пропуску строку
звернення до суду з вимогою про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Відповідно до ст. 11 ч. 11 п. 7 ЗУ "Про
захист прав споживачів", кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Згідно з п. 31 Постанови № 5 від
30.03.2012 року Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, враховуючи положення пункту 7
частини тринадцятої статті 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо), положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України "Про захист прав
споживачів" застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Перебіг позовної давності
відповідно до ч.1, ч.3 ст. 264 ЦК України
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
спочатку.

Судом встановлено, що останній
платіж здійснений відповідачем 12.10.2007
року. Обставин, які б свідчили про
зупинення, перерив або про наявність
підстав для поновлення строку позовної
давності матеріали справи не містять.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, враховуючи,
що позивачем пропущений строк
звернення до суду з вимогою про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові
витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі ст.ст. 256, 257, 258, 264, 525, 526, 530,
257, 1049, 1050, 1054-1055 Цивільного кодексу
України, керуючись ст.ст. 10, 57, 60,212, 215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк « Приватбанк » до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Г. Л. Харитонова