АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною
скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 17 жовтня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_2,
Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк» про визнання правочину
недійсним та зобов'язання вчинити дії

Заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 17 жовтня 2014 року залишено без
задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_2,
Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк» про визнання правочину
недійсним та зобов'язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить скасувати рішення
Печерського районного суду м. Києва від
17 жовтня 2014 року та постановити нове
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі, посилаючись на
незаконність даного рішення, зокрема,
на те, що суд не повно з»ясував
обставини справи, не дав належної
оцінки доказам, порушив норми
матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 24 липня 2008 року між
ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 2631/0708/55-019, за
умовами якого, позивачу було надано
кредитні кошти у розмірі 45 000 доларів
США, строком до 24 липня 2020 року, зі
сплатою за користування кредитом в
розмірі 11,9 % річних за весь строк
фактичного користування кредитом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

13 липня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_1 було укладено договір про
внесення змін та доповнень № 1 до
кредитного договору, а 13 квітня 2012 року
між сторонами було укладено договір
про внесення змін та доповнень № 2 до
кредитного договору № 2631/0708/55-019 від 24
липня 2008 року з якого вбачається, що
відбулося збільшення суми
заборгованості на позичковому рахунку
позивача НОМЕР_1 на суму залишків,
нарахованих на дату укладання цього
договору, а саме: розмір строкової
заборгованості на дату укладання
договору про внесення змін та
доповнень № 2 складала 37 791,82 дол. США.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
відповідачем укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги,
відповідно до якого відповідач змінив
ПАТ «Сведбанк» як кредитора.

Доводи представника позивача про те,
що договір про внесення змін та
доповнень № 2 до кредитного договору №
2631/0708/55-019 від 24 липня 2008 року укладений
з порушенням норм законодавства,
оскільки, надання кредиту в іноземній
валюті на території України
забороняється не можуть бути взяті до
уваги, оскільки, на час укладання
договору про надання кредиту в
іноземній валюті не існувало
законодавчої заборони на укладення
даного договору та договір про
внесення змін та доповнень № 2 фактично
є доповненням до договору № 2631/0708/55-019
від 24 липня 2008 року, а тому і підстав
вважати, що він укладений з порушенням
норм закону немає.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг» було
внесено зміни до ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», а саме: ч.
1 доповнили абзацом третім такого
змісту: «Надання (отримання) споживчих
кредитів в іноземній валюті на
території України забороняється».

Проте, в прикінцевих положеннях Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг»
зазначено, що дія цього Закону не
поширюється на кредитні договори,
укладені до набрання ним чинності.

Крім того, на час підписання договору
позивач не вважав, що договір про
внесення змін та доповнень № 2 до
кредитного договору порушує його права
як споживача та виконував умови
договору.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд обґрунтовано дійшов
висновку про залишення позовних вимог
без задоволення, оскільки, належних і
допустимих доказів на підтвердження
доводів апеляційної скарги суду не
надано.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.. 61 цього
Кодексу.

Суд повно з»ясував обставини справи,
дав належної оцінки доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- відхилити, а рішення
Печерськогорайонного суду м. Києва від
17 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: