Провадження № 646/1281/2014
Справа № 646/6907/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 року Червонозаводський районний
суд міста Харкова у складі

головуючого судді М.Ю. Міндарьової,

за участю секретаря судових засідань
К.О. Ротач,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_2 про
витребування майна та визнання права
власності, виселення та зобов'язання
вчинити дії; за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 ОСОБА_3, треті
особи - ОСОБА_5, ОСОБА_2 про поновлення
порушеного права, -

ВСТАНОВИВ:

Представники позивача звернулися до
суду з позовом до відповідачів та з
урахуванням уточнених позовних вимог
просили суд витребувати у відповідачів
на користь позивача спірну квартиру,
визнати за позивачем право власності
на дану квартиру, виселити
відповідачів з квартири та зобов'язати
останніх сплатити заборгованість за
комунальні послуги та відшкодувати
позивачу не отриману вигоду за оренду
спірної квартири, в обґрунтування
позову зазначили, що з 1990 року позивач
проживав однією сім'єю з ОСОБА_6, в 1991
році у них народилася дочка ОСОБА_7, в
квітня 1997 року ним було укладено шлюб з
ОСОБА_6, яка в травні 1997 року за
договором купівлі - продажу купила
спірну квартиру та зареєструвала право
власності на неї. В послідуючому на
підставі рішення Червонозаводського
районного суду міста Харкова за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання
угоди дійсною та визнання права
власності, за ОСОБА_8 було визнано право
власності на спірну квартиру. Вказане
рішення суду, 01.07.2008 року апеляційним
судом Харківської області було
скасовано за апеляційною скаргою
позивача, справа направлена на новий
розгляд до суду першої інстанції і в
подальшому позов ОСОБА_8 залишено без
розгляду. Позивач також зазначив, що
відповідно до рішення
Комінтернівського районного суду
міста Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_6 визнано померлою, на підставі
чого відділом реєстрації актів
цивільного стану по місту Харкову
Харківського міського управляння
юстиції видано свідоцтво про смерть
(серія НОМЕР_1) і він звернувся до
нотаріальної контори
Комінтернівського району міста
Харкова, за місцем останнього
проживання померлої, з заявою про
прийняття спадщини, як спадкоємець
першої черги. Сторона позивача вказує,
що на підставі в послідуючому
скасованого рішення
Червонозаводського районного суду
міста Харкова, ОСОБА_8 зареєструвала
право власності на спірну квартиру і
уклала договір купівлі-продажу з
ОСОБА_9, а останній з ОСОБА_4 В
подальшому, сторона позивача вказує,
щопозивач звертався з позовом до усіх
зазначених осіб про визнання договорів
купівлі-продажу недійсними, але як
судом першої інстанції, так і
апеляційним судом в задоволенні
позовних вимог йому було відмовлено,
оскільки він не є стороною оспорюваних
договорів. Сторона позивача зазначає,
що впродовж всього часу перебування
спірної квартири у відповідачів
останні користувалися, проживали та
здавали вказану квартиру з чого
отримували прибуток. Посилаючись на
вказані обставини позивач просив суд
витребувати у відповідачів на його
користь квартиру АДРЕСА_1, визнати за
ним право власності на спірну квартиру,
виселити з квартири відповідачів та
зобов'язати останніх сплатити
заборгованість по квартирній платі та
комунальні послуги. Позивач ОСОБА_4 в
зустрічному позові зазначила, що
спірна квартира зареєстрована на праві
власності за нею в зв'язку з чим просить
суд поновити її порушено право та
скасувати в Реєстрі речових прав на
нерухоме майно реєстрацію права
власності на первісним позивачем.

Представники позивача в судове
засідання не з'явились, надали до суду
заяву про слухання справи за їх
відсутності, позовні вимоги підтримали
у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не
з'явилась, надала до суду заяву про
відкладання розгляду справи в зв'язку з
її хворобою, доказів, що це
підтверджують до суду не надала. ОСОБА_5
також не з'явився в судове засідання,
про день та час розгляду справи
повідомлявся своєчасно та належним
чином, причини своєї неявки суду не
повідомив.

ОСОБА_2 (третя особа) просила
розглядати справу за її відсутності,
позовні вимоги свого батька
підтримала.

За таких обставин, суд вважає за
можливе, з метою дотримання розумних
строків розгляду справи (стаття 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, 1950 року),
враховуючи терміни знаходження справи
в провадженні суду, розглянути справу
за наявними в матеріалах справи
доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179
ЦПК України).

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до
копії свідоцтва про шлюб (серія НОМЕР_2)
12 квітня 1997 року між позивачем та
ОСОБА_6 було укладено шлюб.

Згідно свідоцтва про народження
(НОМЕР_3) матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
ОСОБА_6

Відповідно до копії договору
купівлі-продажу від 23 травня 1997 року
(серія ААІ № 308997) посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_12, ОСОБА_6
набула права власності на спірну
квартиру та зареєструвала вказаний
договір в ДКП "Харківського міського
бюро технічної інвентаризації".

Як вбачається з копії ухвали
апеляційного суду Харківської області
від 01.07.2008 року заочне рішення
Червонозаводського районного суду
міста Харкова від 15.03.2006 року
відповідно до якого усна угода про
продаж спірної квартири між ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 визнана дійсною і за останньою
визнано право власності на спірну
квартиру, скасовано з мотивів того, що
спірна квартира є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
(ОСОБА_6 та ОСОБА_3), оскільки придбана
ОСОБА_6 в період шлюбу.

Відповідно до копії рішення
Червонозаводського районного суду
міста Харкова від 13.02.2012 року, копії
ухвали апеляційного суду Харківської
області від 29.03.2012 року та копії
договорів купівлі-продажу від 23.05.1997
року та 03.07.2008 року, судом встановлено,
що право власності на спірну квартиру
було зареєстровано за ОСОБА_6 на
підставі договору купівлі-продажу від
23.05.1997 року, за ОСОБА_8 на підставі
рішення Червонозаводського районного
суду міста Харкова від 15.03.2006 року
(скасовано ухвалою АСХО 01.07.2008 року), за
ОСОБА_9 на підставі договору купівлі -
продажу посвідченого нотаріусом 08.04.2006
року, за ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 03.07.2008 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть
(серія НОМЕР_1), ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Як вбачається з копії листа Сьомої
харківської державної нотаріальної
контори, після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року було заведено
спадкову справу № 905/2010, з заявою про
прийняття спадщини 19.10.2010 року
звернувся чоловік померлої - ОСОБА_3,
інших заяв про прийняття спадщини не
надходило.

Відповідно до листа КП "Харківське
міське бюро технічної інвентаризації"
від 14.02.2013 року № 500/3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на ім'я
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 03.07.2008 року (після
скасування рішення суду від 15.03.2006
року).

Відповідно до положень статті 60
Сімейного Кодексу України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно статті 63 СК України, дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Статтею 388 Цивільного Кодексу України
встановлено, що якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно вибуло
з володіння власника або особи, якій
він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Цивільним Кодексом України (стаття 369)
встановлено, що співвласники майна, що
є у спільній сумісній власності,
володіють і користуються ним спільно,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Розпоряджання майном, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників.

З огляду на зазначене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
визнання права власності на спірну
квартиру та витребування її у
відповідача підлягають задоволенню,
оскільки відповідно до зазначених вище
положень Сімейного та Цивільного
законодавства України позивач є
власником квартири АДРЕСА_1, тому що
спірна квартира є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
а також те, що згідно положень статті 1261
ЦК позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_6,
який звернувся до нотаріальної контори
з заявою про прийняття спадщини за
місцем відкриття спадщини (за місцем
останнього проживання спадкодавця -
стаття 1221 ЦК) у встановлені Законом
строки.

На підставі цього, позивач є суб'єктом
звернення за п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України
оскільки є власником спірного майна,
яке вибуло з його володіння не з його
волі (згоди на укладання угоди між
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 позивач не надавав)та
перейшло до відповідача за відплатним
договором від особи, яка не мала права
його відчужувати, про що набувач не
знав і не міг знати. А тому спірна
квартира підлягає витребуванню у
відповідачів на корить позивача.

Щодо позовних вимог в частині
виселення,зобов'язання відповідача
сплатити існуючу заборгованість по
квартплаті, за комунальні послуги та
упущеної вигоди за здачу в оренду
спірної квартири, то суд прийшов до
висновку про необхідність відмови в
задоволенні цієї частини вимог,
оскільки стороною позивача не надано
суду належних доказів порушення його
прав в цій частині.

Стосовно зустрічних позовних вимог, то
останні задоволенню не підлягають,
оскільки задоволення частини позовних
вимог за первісним позовом та докази
наведені вище виключають та
спростовують обставини, які викладені
у зустрічному позові. Крім того, за весь
час розгляду справи ОСОБА_4 (зустрічний
позивач) не надано суду жодного доказу
на підтвердження її зустрічних
позовних вимог, а також доказів, які б
спростовували обставини, що викладені
у первісному позові.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 369,388, 1221,1261 ЦК України, ст.ст. 60,63 СК
України, ст.ст. 10,11,60,209, 212-215ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 ОСОБА_3 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Витребувати у ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Червонозаводський районний суд
м. Харкова протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, у разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя -
М.Ю.
Міндарьова