Провадження № 4с/712/69/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Ващіліній С.С.

розглянувши в судовому засіданні м.
Черкаси скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії
державного виконавця, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі
скаргою вказуючи, що 26 червня 2014 року
вона отримала: постанову про
повернення документа стягувачеві
винесену державним виконавцем
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції (виконавче
провадження № 43299505); постанову про
повернення документа стягувачеві
винесену державним виконавцем
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції (виконавче
провадження № 43299400); постанову про
закінчення виконавчого провадження
винесену державним виконавцем
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції (виконавче
провадження № 43299262); постанову про
закінчення виконавчого провадження
винесену державним виконавцем
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції (виконавче
провадження № 43299329).

04 липня 2014 року представник за
довіреністю ОСОБА_6 звернувся в порядку
ст. 82 Закону України «Про виконавче
провадження» до Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції з проханням скасувати
постанови про повернення документа
стягувачеві та про закінчення
виконавчого провадження та зобов'язати
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
ОСОБА_7 здійснити в повному обсязі
заходи примусового виконання рішення
по виконавчому листу № 2-53 виданого 27
березня 2014 року.

21 липня 2014 року представником ОСОБА_1
були отримані відповіді на заяви про
скасування постанов. З відповіді стало
очевидним, що по суті заяви не були
розглянуті, фактично проігноровані та
були надані відповіді, що у зв’язку з
тим, що до заяви не була долучена копія
довіреності заяви не підлягають
розгляду.

Враховуючи вказане постанови про
закінчення виконавчого провадження та
про повернення виконавчих документів
стягувачеві підлягають скасуванню з
огляду на наступне.

Описова частина постанов винесених
державним виконавцем містить наступне:
«в результаті вжитих ним заходів
неможливо з’ясувати місце знаходження
боржника.

Ознайомившись з поданням старшого
державного виконавця Центрального
відділу ДЗС Черкаського міського
управління юстиції ОСОБА_7 від 19 червня
2014 в якому зазначена інформація про хід
виконання рішення можна зробити
висновок, що він не в повному обсязі
вжив заходи примусового виконання
рішень. В цьому поданні взагалі
відсутня інформація про здійснені
заходи у зв'язку із з'ясуванням місця
знаходження боржників ОСОБА_8 та
ОСОБА_9.

В постановах вказано, що державний
виконавець Центрального відділу ДВС
ОСОБА_7 виніс подання до правоохоронних
органів про притягнення боржників
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до кримінальної
відповідальності та постановив
виконавче провадження з примусового
виконання за виконавчим листом № 2-53
виданого 27 березня 2014 року закінчити на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Зі своєї сторони стягувач, ОСОБА_1,
запропонувала державному виконавцю
здійснити знесення гаражу за власний
рахунок та в подальшому вимагати від
боржника відшкодування цих коштів.
Державний виконавець відмовився від
цієї пропозиції, тим самим
усвідомлюючи, що це призведе до
невиконання або затягування виконання
виконавчого листа.

Відповідно до вищезазначеного
державний виконавець не здійснив в
повному обсязі заходи примусового
виконання рішення, а саме, не
організував виконання рішення
відповідно до його повноважень, хоча
мав для цього можливості та правові
підстави, оскільки зрозуміло, що
боржники не мають можливості власноруч
знести гараж та для знесення гаражу
потрібна спеціальна техніка.

Просить суд визнати неправомірними та
скасувати: постанову про повернення
документа стягувачеві винесену
державним виконавцем Центрального
відділу ДВС ОСОБА_7 № 43299505; постанову
про повернення документа стягувачеві
винесену державним виконавцем
Центрального відділу ДВС ОСОБА_7 №
43299400; постанову про закінчення
виконавчого провадження винесену
державним виконавцем Центрального
відділу ДВС ОСОБА_7 № 43299262; постанову
про закінчення виконавчого
провадження винесену державним
виконавцем Центрального відділу ДВС
ОСОБА_7 № 43299329.

Представником ОСОБА_1 – ОСОБА_6 подана
до суду заява про поновлення строку
звернення до суду, в якій він просить
поновити строк ОСОБА_1 на оскарження
дій та рішень Центрального відділу ДВС
Черкаського міського управління
юстиції.

Заявник ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином.

Представник заявника в
судовому засіданні скаргу підтримав в
повному обсязі та просив суд її
задовольнити.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 – ОСОБА_12 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення скарги,
всі свої доводи виклала у запереченнях,
які приєднані до матеріалів справи.

Представник Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції в судовому засіданні
заперечував проти задоволення скарги,
пояснивши, що державний виконавець під
час примусового виконання діяв в межах
службових повноважень, у порядок та у
спосіб передбачений Законом України
«Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення
сторін, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що на
виконанні у Центральному відділі
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції перебував виконавчий лист № 2-53
виданий 27.03.2014 ркоу Соснівським
районним судом м. Черкаси про
зобов’язання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку за адресою: м. Черкаси,
вул.. Котовського, 180, яка належить на
праві власності ОСОБА_1, шляхом
знесення гаражу, який розташований на
земельній ділянці за рахунок
відповідачів.

23 червня 2014 року старшим держаним
виконавцем Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції ОСОБА_7 винесені постанови:
постанова про повернення документа
стягувачеві винесену державним
виконавцем Центрального відділу ДВС
Черкаського міського управління
юстиції (виконавче провадження № 43299505);
постанова про повернення документа
стягувачеві винесену державним
виконавцем Центрального відділу ДВС
Черкаського міського управління
юстиції (виконавче провадження № 43299400);
постанова про закінчення виконавчого
провадження винесену державним
виконавцем Центрального відділу ДВС
Черкаського міського управління
юстиції (виконавче провадження № 43299262);
постанова про закінчення виконавчого
провадження винесену державним
виконавцем Центрального відділу ДВС
Черкаського міського управління
юстиції (виконавче провадження № 43299329).

Відповідно до ст. 82 Закону «Про
виконавче провадження» рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду. Скарга, подана у виконавчому
провадженні начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, розглядається у
десятиденний строк з дня її
надходження. За результатами розгляду
скарги начальник відділу виносить
постанову про її задоволення чи
відмову, яка в десятиденний строк може
бути оскаржена до вищестоящого органу
державної виконавчої служби або до
суду.

04 липня 2014 року представник скаржника
за довіреністю ОСОБА_6 звернувся в
порядку ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження» до
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції з
проханням скасувати постанови про
повернення документа стягувачеві та
про закінчення виконавчого
провадження та зобов'язати державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби ОСОБА_7
здійснити в повному обсязі заходи
примусового виконання рішення по
виконавчому листу № 2-53 виданого 27
березня 2014 року.

21 липня 2014 року представником ОСОБА_1
були отримані відповіді на заяви про
скасування постанов, в яких вказано, що
оскільки ОСОБА_6 не є стороною
виконавчого провадження та не
наділений правами представника сторін
виконавчого провадження, підстави для
надання інформації по виконавчому
провадженню відсутні.

У постановах про закінчення
виконавчого провадження винесену
державним виконавцем Центрального
відділу ДВС Черкаського міського
управління юстиції (виконавче
провадження № 43299400, № 43299505) від 23.06.2014
року вказано, що державний виконавець
Центрального відділу ДВС ОСОБА_7 в
результаті вжитих державним
виконавцем заходів неможливо
з’ясувати місце знаходження боржника
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та постановив
виконавче провадження з примусового
виконання за виконавчим листом № 2-53
виданого 27 березня 2014 року закінчити на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Згідно виконавчих документів боржники
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживають за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 5 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у результаті
вжитих державним виконавцем заходів
неможливо встановити місце проживання,
перебування боржника - фізичної особи,
(крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв’язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші виконавчі
документи, що можуть бути виконані за
безпосередньої участі боржника).

На підтвердження даного факту
державним виконавцем надано лише один
єдиний акт державного виконавця від
29.05.2014 року, відповідно до якого
боржники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою:
АДРЕСА_1 не проживають. Інших заходів
щодо встановлення місця перебування
боржників державним виконавцем не
здійснювалось, тому суд приходить до
висновку про визнання неправомірними
та скасування: постанови про
повернення документа стягувачеві
винесену державним виконавцем
Центрального відділу ДВС ОСОБА_7 №
43299505; постанови про повернення
документа стягувачеві винесену
державним виконавцем Центрального
відділу ДВС ОСОБА_7 № 43299400.

У постановах про закінчення
виконавчого провадження винесену
державним виконавцем Центрального
відділу ДВС Черкаського міського
управління юстиції (виконавче
провадження № 43299329, № 43299262) від 23.06.2014
року вказано, що державний виконавець
Центрального відділу ДВС ОСОБА_7 виніс
подання до правоохоронних органів про
притягнення боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3
до кримінальної відповідальності та
постановив виконавче провадження з
примусового виконання за виконавчим
листом № 2-53 виданого 27 березня 2014 року
закінчити на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
виконання рішення, яке зобов'язує
боржника вчинити певні дії,
здійснюється державним виконавцем за
місцем проведення таких дій.

Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11
ЗУ «Про виконавче провадження»).

Пунктом 12 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право:
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання.

В оскаржуваних постановах також
вказано, що державний виконавець
Центрального відділу ДВС ОСОБА_7 виніс
подання до правоохоронних органів про
притягнення боржників: ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 до кримінальної
відповідальності та постановив
виконавче провадження з примусового
виконання за виконавчим листом № 2-53
виданого 27 березня2014 року закінчити на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі: повернення
виконавчого документ до суду чи іншого
органу (посадової особи), який його
видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 Закону
України «Про виконавче провадження».

Однак, ч. 2 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно з цим законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 Закону України
«Про виконавче
провадження».

В судовому засіданні було встановлено,
що стягувачем, ОСОБА_1, було
запропоновано державному виконавцю
здійснити знесення гаражу за власний
рахунок та в подальшому вимагати від
боржника відшкодування цих коштів.
Державний виконавець відмовився від
цієї пропозиції, тим самим
усвідомлюючи, що це призведе до
невиконання або затягування виконання
виконавчого листа.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що державним
виконавцем не було здійснено в повному
обсязі заходів примусового виконання
рішення, а саме, ним не було
організовано виконання рішення
відповідно до його повноважень, хоча
мав для цього можливості та правові
підстави, оскільки зрозуміло, що
боржники не мають можливості власноруч
знести гараж та для знесення гаражу
потрібна спеціальна техніка.

Крім того відповідно до ст.ст. 221, 373 ЦПК
України державний виконавець не
звертався з заявою до суду про
роз’яснення рішення суду або з
поданням про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Згідно ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом. Державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження»).

Статтею 383 ЦПК України
передбачено, сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про визнання
неправомірними та скасування:
постанови про повернення документа
стягувачеві винесену державним
виконавцем Центрального відділу ДВС
ОСОБА_7 № 43299505; постанови про
повернення документа стягувачеві
винесену державним виконавцем
Центрального відділу ДВС ОСОБА_7 №
43299400; постанови про закінчення
виконавчого провадження винесену
державним виконавцем Центрального
відділу ДВС ОСОБА_7 № 43299262; постанови
про закінчення виконавчого
провадження винесену державним
виконавцем Центрального відділу ДВС
ОСОБА_7 № 43299329.

Представником скаржника скерована до
суду заява про поновлення строку для
звернення до суду за захистом
порушених прав ОСОБА_1 на оскарження
дій та рішень Центрального відділу ДВС
Черкаського міського управління
юстиції.

Відповідно до п. 6 ОСОБА_13
спеціалізованого суду України з
розгляд) цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільній справі» № 24-152/0/4-13
від 28 січня 2013 року право на звернення
до суду є строковим, скаргу на рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод (абзац 2
частини першої статті 385 ЦПК). Пропуск
строків, які визначаються як
процесуальні строки, не є підставою для
відмови у прийнятті скарги, оскільки
вони можуть бути поновлені судом за
наявності поважних причин і на них
поширюються правила статті 72 ЦПК.

В зв’язку з помилковим трактування
законодавства 28 липня 2014 року в строки,
передбачені законодавством України
ОСОБА_1 звернулась до Соснівського
районного суду м. Черкаси з позовом про
скасування оскаржуваних постанов.

08 серпня 2014 року Соснівським районним
судом м. Черкаси прийнято ухвалу про
повернення адміністративного позову
ОСОБА_1 до Центрального ВДВС
Черкаського міського управління
юстиції про скасування постанови.
Також в резолютивній частині вказано,
що позивачеві роз’яснено право
звернутись до Черкаського окружного
адміністративного суду. Ухвала була
отримана 02 вересня 2014 року, що
підтверджується відомостями з
поштового відділення, що містяться в
матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне поновити ОСОБА_1
пропущений строк для звернення до суду
за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 14, 60, 383-387 ЦПК
України, Законом України «Про
виконавче провадження», Конституцією
України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії
державного виконавця, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 -
задоволити.

Визнати неправомірними та скасувати:
постанову про повернення документа
стягувачеві винесену державним
виконавцем Центрального відділу ДВС
ОСОБА_7 № 43299505; постанову про
повернення документа стягувачеві
винесену державним виконавцем
Центрального відділу ДВС ОСОБА_7 №
43299400; постанову про закінчення
виконавчого провадження винесену
державним виконавцем Центрального
відділу ДВС ОСОБА_7 № 43299262; постанову
про закінчення виконавчого
провадження винесену державним
виконавцем Центрального відділу ДВС
ОСОБА_7 № 43299329.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги.

Головуючий: