Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014 р. Дзержинський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого судді -
Шестака О.І.,

за участю секретаря -
Зайцевої В.Г.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Золотi
ворота» про захист прав споживача,
стягнення збитку і відшкодування
моральної шкоди за невиконання
договору строкового банківського
вкладу,

в с т а н о в и в:

10.07.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ПАТ «Банк Золотi ворота», в
якому просив стягнути з вiдповiдача на
його користь: грошовi кошти в сумi 150000
грн. депозитного вкладу; 50000 грн.
заподiяної позивачу моральної шкоди i
2000 грн. витрат юридичних, поштових i
iнших послуг для вiдновлення його
порушеного права; грошовi кошти в
розмiрi 3% пенi вiд суми депозитного
вкладу, починаючи з 16.06.2014 р. по день
прийняття кiнцевого рiшення судом.

В обгрунтування зазначених вимог
ОСОБА_1 вказав, що в квiтнi 2014 р. вiн
звернувся до вiддiлення № 19 АТ «Банк
Золотi Ворота», яке розташоване за
адресою: м. Iзюм, вул. Соборна, 32, з метою
вiдкриття депозитного рахунку на
розмiщення вкладу. 14.04.2014 р. в офiсному
примiщеннi банку за вказаною адресою мiж
ним i начальником вiддiлення № 19 АТ
«Золотi Ворота» Приймак С.Л. було
укладено договiр № 790ДГ6/19 строкового
банківського вкладу (депозиту)
«Iнвестицiйний» в нацiональнiй валютi на
суму 150000 грн. Вiдповiдно до умов
договору, в зазначеному вiддiленнi в
травнi 2014 р. позивач отримав проценти
вiд банкiвського вкладу.

Позивач повiдомлчяє, що 16.06.2014 р., в
вiдповiдностi з п. 1.2. умов Договору, вiн
звернувся до вiдповiдача для отримання
грошових коштiв по закiнченню термiну
дії договору, однак вiдповiдач в уснiй
формi вiдмовився повернути йому грошовi
кошти. Обгрунтовуючи свою вiдмову
вiдповiдач посилався на тяжке становище
в країнi. Посилаючись на правовi норми,
позивач вказує, що дане обгрунтування є
неприйнятним. Таким чином, вказує
позивач, на момент подання позову,
вiдповiдач протиправно користується
його грошима.

Крiм того, вказує ОСОБА_1, вiдмова
вiдповiдача вiд повернення грошових
коштiв спричинила йому фiзичнi i душевнi
страждання, тяжкi переживання щодо долi
своїх багаторiчних заощаджень. Позивач
вказує, що впродовж останнього часу вiн
i його родина знаходяться в скрутному
матерiальному становищi; порушився
попереднiй уклад сiмейного життя;
внаслiдок матерiальних проблем i
хвилювань стали виникати сварки,
скандали, чого ранiше в родинi не було;
важко переживаючи обставини, що
склались, у позивача останнiм часом
виникли систематичнi головнi i серцевi
болi, порушення сну, депресiя. Позивач
вказує, що вiн вимушений втрачати свiй
вiльний час на здiйснення дiй по
вiдновленню свого порушенного права.
Крiм того, вiн не може забезпечити
належний догляд i умови життя своїй
родинi.

Також позивач вказує, що неповернення
йому вiдповiдачем суми депозитного
вкладу призводить до необхiдностi
здiйснення ним витрат для вiдновлення
його порушенного права (витрати на
вiдправлення поштових рекомендованих
листiв, оплати юридичних послуг,
транспортнi витрати тощо).

13.10.2014 р. уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладiв фiзичних осiб на
тимчасову адмiнiстрацiю АТ «Банк Золотi
Ворота» Єрмак В.О. до суду було подано
заперечення на позовну заяву про
захист прав споживача, стягнення
збитку i вiдшкодування моральної шкоди
за невиконання договору строкового
банкiвського вкладу, в якому просив
вiдмовити ОСОБА_1 в задоволеннi позовних
вимог в повному обсязi.

В обгрунтування вказаної вимоги Єрмак
В.О. зазначив, що на пiдставi Постанови
Правлiння НБУ вiд 31.07.2014 р. № 456 «Про
вiднесення ПАТ «Банк Золотi Ворота» до
категорії неплатоспроможних»,
виконавча дирекцiя Фонду гарантування
вкладiв фiзичних осiб, згiдно рiшення вiд
01.08.2014 р. № 67, вирiшила розпочати з 04.08.2014
р. процедуру виведення ПАТ «Банк Золотi
Ворота» з ринку шляхом запровадження в
ньому тимчасової адміністрації.
Тимчасову адмiнiстрацiю запроваджено
строком на три мiсяцi з 04.08.2014 р. по 04.11.2014
р. включно.

Єрмак В.О. зазначає, що з 04.08.2014 р.
дiяльнiсть АТ «Банк Золотi Ворота»
здiйснюється в вiдповiдностi з вимогами
ЗУ «Про систему гарантування вкладiв
фiзичних осiб» i обмеженнями, якi
вводяться до дiяльностi банку в зв'язку
з запровадженням в ньому тимчасової
адміністрації.

Посилаючись на ч. 5 ст. 36 вказаного
закону, Єрмак В.О. вказує, що пiд час
тимчасової адміністрації не
здiйснюється: задоволення вимог
вкладникiв i iнших кредиторiв банку;
примусове стягнення коштiв i майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти i
майно банку; нарахування неустойки
(штрафiв, пенi), iнших фiнансових
(економiчних) санкцiй за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань щодо
сплати податкiв i зборiв (обов'язкових
платежiв), а також зобов'язань перед
кредиторами, в тому числi не
застосовується iндекс інфляції за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань банку.

Щодо завдання банком моральної шкоди
позивачу Єрмак В.О. вказує, що
твердження позивача стосовно цієї
вимоги не мають жодних доказiв, а тому
банк не може з ними погодитись. Вiн
зазначає, що враховуючи
суспiльно-полiтичну, економiчну
нестабiльнiсть, що на сьогоднiшнiй день
склалась в Українi, вiйськовi дії на
Сходi України, такi явища як поганее
самопочуття, емоцiйний стресс, страх,
можуть бути викликанi у будь-якого
учасника цивiльно-правових вiдносин, i
будь-якi зовнiшнi фактори можуть сприяти
погiршенню його самопочуття.

Посилаючись на ст. 611 ЦК України,
Постанову ВСУ вiд 6 червня 2012 р. по справi
№ 6-49 цс 12, п. 1.5 Постанови Пленуму ВГС
України вiд 17.12.2013 р. № 14 «Про деякi
питання практики застосування
законодавства про вiдшкодування за
порушення грошових зобов'язань», Єрмак
В.О. зазначає, що вiдшкодування
моральної шкоди допускається лише в
разi, якщо це прямо передбачено
договором або законом; нi договором,
укладеним мiж позивачем i вiдповiдачем,
нi вказаними положеннями вiдшкодування
моральної шкоди не передбачається.

Щодо вiдшкодування пенi в вiдповiдностi
до ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачiв»
Єрмак В.О. вказує, що вказаною статтею
передбачено сплачення споживачевi
неустойки в разi неможливостi
(прострочення) виконання виконавцем
роботи (надання послуги). Однак
банкiвський вклад до послуг не
вiдноситься.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення
з банку судового збору Єрмак В.О.
зазначає, що вiдповiдно до ч. 1 ст. 5 ЗУ
«Про судовий збiр», уповноважена особа
Фонду гарантування вкладiв фiзичних
осiб у справах, пов'язаних зi здiйсненням
тимчасової адміністрації i ліквідації
банку вiд сплати судового збору
звiльняється.

В судовому засiданнi ОСОБА_1 зазначив, що
сума вкладу в розмiрi 150000 грн. в
результатi дiй тимчасової
адміністрації була йому повернута,
позовнi вимоги в iншiй частинi пiдтримав,
просив їх задовольнити.

Уповноважена особа Фонду гарантування
вкладiв фiзичних осiб на тимчасову
адмiнiстрацiю АТ «Банк Золотi Ворота»
Єрмак В.О. протии позовних вимог
заперечував, просив вiдмовити в їх
задоволеннi в повному обсязi.

Суд, заслухавши учасникiв судового
засiдання, досiдивши матерiали справи
вважає, що позовнi вимоги ОСОБА_1
пiдлягають частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Вiдповiдно до договору № 790ДГ6/19
строкового банкiвського вкладу
(депозиту) «Iнвестицiйний» вiд 14.04.2014 р.,
укладеного мiж ПАТ «Банк Золотi Ворота»
i ОСОБА_1, ОСОБА_1 внiс в ПАТ «Банк Золотi
Ворота» грошовi кошти в сумi 150000 грн., а
банк прийняв вклад i зобов'язався на
умовах i в порядку, передбачених
договором, повернути ОСОБА_1 вклад i
виплачувати проценти iз розрахунку 23%
рiчних. Дата внесення вкладу зазначена
14.04.2014 р., дата повернення - 16.06.2014 р.

Рiшенням виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладiв фiзичних осiб про
запровадження тимчасової
адміністрації в АТ «Банк Золотi Ворота»
вiд 01.08.2014 р. розпочато з 04.08.2014 р.
процедуру виведення ПАТ «Банк Золотi
Ворота» з ринку шляхом запровадження в
ньому тимчасової адміністрації.
Тимчасову адмiнiстрацiю запроваджено
строком на три мiсяцi з 04.08.2014 р. по 04.11.2014
р. включно. Призначено уповноваженою
особою Фонду гарантування вкладiв
фiзичних осiб на тимчасову адмiнiстрацiю
в АТ «Банк Золотi Ворота» провiдного
професiонала з питань врегулювання
неплатоспроможностi банкiв вiддiлу
запровадження процедури тимчасової
адміністрації i ліквідації
департаменту врегулювання
неплатоспроможностi банкiв Єрмака В.О.

Вiдповiдно до заяви на видачу готiвкм №
10535 вiд 24.10.2014 р., ОСОБА_1. отримав виплату
вкладника АТ «Банк Золотi Ворота»
згiдно реєстру вкладникiв в сумi 150000 грн.

Таким чином, оскiльки сума депозитного
вкладу позивачу в результатi дiй
тимчасової адміністрації АТ «Банк
Золотi Ворота» була повернута, повторно
стягнута вона бути не може.

Вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з
вiдповiдача на його користь грошових
коштiв в розмiрi 3% пенi вiд суми
депозитного вкладу починаюси з 16.06.2014 р.
по день прийняття кiнцевого рiшення
судом, суд вважає безпiдставними
виходячи з наступного.

Вiдповiдно до ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему
гарантування вкладiв фiзичних осiб», пiд
час тимчасової адміністрації не
здiйснюється нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також зобов'язань перед
кредиторами, у тому числі не
застосовується індекс інфляції за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань банку.

Таким чином, суд не вбачає пiдстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цiй
частинi i вiдмовляє в їх задоволеннi.

Вимоги ОСОБА_1 стосовно стягнення з
вiдповiдача на його користь 50000 грн.
моральної шкоди суд вважаєтакими, що
пiдлягають задоволенню часмтково.

Вiдповiднодо ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фiзичнiй або
юридичнiй особi неправомiрними
рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю,
вiдшкодовується особою, яка її завдала,
за наявностi її вини, крiм випадкiв,
встановлених ч. 2 цiєї статтi.

Згiдно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ вiд
31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в
справах про вiдшкодування моральної
(немайнової) шкоди», в позовній заяві
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в
чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Пунктом 5 вказаної постанови
встановлено, що при вирiшеннi спору про
вiдшкодування моральної (немайнової)
шкоди з'ясуванню пiдлягають: наявність
такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Вiдповiдно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести тi
обставини, на якi вона посилається як на
пiдставу своїх вимог i заперечень, крiм
випадкiв, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Докази подаються сторонами i
iншими особами, якi беруть участь у
справi. Доказуванню пiдлягають
обставини, якi мають значення для
ухвалення рiшення по справi i щодо яких у
сторiн i iнших осiб, якi беруть участь у
справi, виникає спiр. Доказування не
може грунтуватись на припущеннях.

На пiдтвердження завдання йому
вiдповiдачем моральної шкоди, позивачем
до суду було надано копiю довiдки №
20ХI1965 вiд 17.07.2014 р. КЗОЗ «Центр первинної
медичної допомоги м. Iзюм», вiдповiдно до
якої ОСОБА_1 дiйсно лiкується
амбулаторно; погiршення самопочуття
через емоцiйний стрес.

Однак з зазначеної довiдки не
вбачається, що емоцiйний стресс, який
викликав погiршення стану позивача був
пов'язаний з ситуацією, яка виникла
навколо договору строкового
банкiвського вкладу. Крiм того, ОСОБА_1
до суду не надано жодних доказiв, якi б
свiдчили про матерiальнi затрати з його
боку на проходження лiкування.

Таким чином, дослiдивши матерiали
справи, враховуючи викладене, суд
вважає, що затримка в поверненнi
позивачу банкiвського вкладу дійсно
спричинила останньому моральну шкоду,
але, виходячи з обставин спричинення
шкоди, принципів розумності і
справедливості, суд вважає, що розмір
заподіяної моральної шкоди, який
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, складає суму в
розмірі мінімальної мiсячної
заробiтної плати, а саме 1218 грн., що є
достатньою, справедливою та виваженою
для компенсації моральних страждань
позивача.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 27, 57-60, 208, 209, 212-215, ЦПК
України, 3, 11, 15, 16, 22, 509, 610, 611, 1167
Цивільного кодексу України, п. 4, п. 5
Постанови Пленуму ВСУ вiд 31.03.1995 р. №4
«Про судову практику в справах про
вiдшкодування моральної (немайнової)
шкоди», ст. 36 ЗУ «Про систему
гарантування вкладiв фiзичних осiб», ст.
10 ЗУ «Про захист прав споживачiв» суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Банк
Золотi ворота» про захист прав
споживача, стягнення збитку і
відшкодування моральної шкоди за
невиконання договору строкового
банківського вкладу задовольнити
частково.

Стягнути з Публiчного акцiонерного
товариства «Банк Золотi Ворота» на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 1218 (одна тисяча двiстi
вiсiмнадцять) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Головуючий: