Справа №741/1207/14-ц
Провадження №2/741/418/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р.
м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого-судді Кучерявця О.М.,

за участю секретарів Мартиненка С.В. та
Яцуна В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Носівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та Реєстраційної служби
Носівського районного управління
юстиції, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог: відділ
Держземагенства у Носівському районі
про визнання недійсними свідоцтв про
право власності на земельні ділянки,
скасування рішень про державну
реєстрацію прав до Державного реєстру
прав та визнання права власності на
земельні ділянки в порядку
спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки звернувся до
суду з даним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. померла
мати позивачки ОСОБА_3, яка на день
смерті проживала і була зареєстрована
у АДРЕСА_1 і після її смерті відкрилася
спадщина, яка складається з житлового
будинку та земельної ділянки, що
знаходяться за місцем її проживання.
Позивачка у встановленому законом
порядку прийняла спадщину, але
оформити свої спадкові права в
нотаріальному порядку на своє ім'я на
спадкові земельні ділянки не може із-за
того, що цільове призначення земельних
ділянок, які належали її батьку ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. і успадковані
після його смерті її матір'ю згідно
державних актів на право приватної
власності на землю на підставі
свідоцтва про право на спадщину
значяться як земельні ділянки для
ведення особистого підсобного
господарства, а у свідоцтвах про право
власності, витягах Державної
реєстраційної служби на ім'я матері,
цільове призначення земельних ділянок
зареєстровано уже як земельні ділянки
для ведення підсобного сільського
господарства, вказуючи, що згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЧН № 000111 від
18.08.1995 р. батько ОСОБА_4 був власником
земельних ділянок площею 0,30 га та 0,17 га
з цільовим призначенням для ведення
особистого підсобного господарства,
але після смерті батька ОСОБА_4, мати
ОСОБА_3 27.12.2004 р. в державній
нотаріальній конторі отримала
свідоцтво про право на спадщину на
земельну ділянку для ведення
особистого підсобного господарства,
загальною площею 0,47 га. У 2013 році мати з
метою формування земельних ділянок
(присвоєння кадастрових номерів) та
державної реєстрації земельних
ділянок, успадкованих після смерті
чоловіка, коли звернулась до ТОВ
«Л.В.М.» для виконання робіт із
землеустрою, виготовивши технічну
документацію, документи були передані
для реєстрації сформованих земельних
ділянок з цільовим призначенням для
ведення особистого підсобного
господарства до Державного земельного
кадастру, де під час реєстрації
реєстратор на підставі наказу
Державного комітету України із
земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 р.,
яким затвержений класифікатор
цільового призначення земель змінив
назву цільового призначення земельних
ділянок з кадастровими номерами
0:01:040:0270 та :01:04360108 із
«особистого підсобного господарства»
на «підсобне сільське господарство»,
що не відповідало ні Земельному
кодексу 1992 року, ні діючому Земельному
кодексу України. Через нетривалий час
класифікатор був змінений, однак
вказана прогалина і невідповідність
вимогам відомчого наказу Держкомзему
України Земельному кодексу України не
була виявлена реєстратором
реєстраційної служби Носівського РУЮ і
08.04.2013 р. проведено державну реєстрацію
та видані свідоцтва про право
власності на земельні ділянки з
кадастровим номерами 0:01:040:0270,
площею 0,3076 га серії САС № 334147 та
:01:04360108, площею 0,1671 га серії САС №
334148 з цільовим призначенням для
ведення підсобного сільського
господарства. 08.10.2013 р. відділ
Держземагенства у Носівському районі
вніс зміни до Державного земельного
кадастру щодо цільового призначення
земельних ділянок за кадастровими
номерами 0:01:040:0270, площею 0,3076 га та
:01:04360108, площею 0,1671 га із «для
ведення підсобного сільського
господарства» на «для ведення
особистого підсобного господарства»,
однак за життя ОСОБА_3 зміни до реєстру
речових прав не були внесені.

В підтвердження вказаного представник
позивачки додав до позову ксерокопії
свідоцтва про смерть ОСОБА_3, свідоцтва
про народження та одруження позивачки,
заяви ОСОБА_2 про відмову від
спадкування, витягу про реєстрацію у
Спадковому реєстрі, свідоцтва про
право на спадщину, державного акту на
право власності на землю, заяви ОСОБА_3
до ТОВ «Л.В.М.», висновку відділу
Держкомзему у Носівському р-ні, витягів
із Державного земельного кадастру,
витягів із Державного реєстру речових
прав, свідоцтв про право власності,
довідки відділу Держземагенства в
Носівському р-ні, довідки
реєстраційної служби Носівського РУЮ,
постанови державного нотаріуса від 15.11
2013 р. про відмову у видачі свідоцтв про
право на спадщину, довідки
Держземагенства в Носівському р-ні про
вартість землі, довіреність на
представництво, договір про надання
правової допомоги, копіюсвідоцтва про
зайняття адвокатською діяльністю та
квитанцію про сплату судового збору.

В судовому засіданні представник
позивачки заявлені вимоги підтримував
в повному обсязі, просив про
задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належними
чином повідомленим про місце і час
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, але до суду надійшла його
заява про розгляд позову в його
відсутність та те, що позов він визнає і
не заперечує про його задоволення.

Представник відповідача -
Реєстраційної служби Носівського
районного управління юстиції та
представниця третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог відділу
Держземагенства у Носівському районі в
судовому засіданні позовної вимоги
визнали повністю і не заперечували про
їх задоволення.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор встановивши
невідповідність заявлених прав і
поданих документів вимогам
законодавства, повинен був прийняти
рішення про відмову у державній
реєстрації нерухомості. Статтею 24
цього Закону передбачено, що однією із
підстав для відмови у державній
реєстрації є невідповідність поданих
для реєстрації документів вимогам
закону.

Згідно зі статтями 20, 21 Земельного
кодексу України зміна цільового
призначення землі можлива тільки на
підставі проектів землеустрою щодо їх
відведення. Незаконна зміна цільового
призначення землі є підставою для
відмови у державній реєстрації і є
підставою для визнання її недійсною.

Пунктом 2 ст. 26 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що у
разі скасування судом рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах із збереженням її цільового
призначення.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про
судову практику у справах про
спадкування» передбачено, що
відповідно до ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Положення статтей 81, 131 Земельного
кодексу України визначають, що
громадяни України набувають право
власності на земельні ділянки, в тому
числі на підставі спадкування.

Беручи до уваги, що представники
позивачки в судовому засіданні позов
підтримували і просили про його
задоволення, а відповідачі та третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
погодились з позовом і не заперечували
про його задоволення, доцільним буде
позов позивачки задоволити, так як
вказане її представником в позові
відповідає дійсності.

Керуючись ст.ст. 21, 328, 1218, 1222, 1223, 1225, 1299,
ст.ст. 20, 21, 81, 131 ЗК України, п. 2 ст. 9, п. 2
ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», ст.ст. 60, ч. 2 ст. 158, 212-215 ЦПК
України, суд -

РІШИВ:

Визнати недійсними свідоцтва про право
власності на земельні ділянки, які
розташовані за адресою АДРЕСА_1, серії
САС № 334147, кадастровим №
:01:040:0270, з цільовим призначенням
для ведення підсобного сільського
господарства, площею 0,3076 га та серії
САС № 334148, кадастровим №
:01:043:0108, з цільовим призначенням
для ведення підсобного сільського
господарства, площею 0,1671 га, на ім'я
ОСОБА_3, видані Реєстраційною службою
Носівського районного управління
юстиції 08.04.2013 р.

Скасувати рішення реєстраційної
служби Носівського районного
управління юстиції про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від
08.04.2013 р. про державну реєстрацію
земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1,
індексний № 1482329, кадастровим №
:01:040:0270, з цільовим призначенням
для ведення підсобного сільського
господарства, площею 0,3076 га та
індексний № 1482952, кадастровим
№ :01:043:0108, з цільовим
призначенням для ведення підсобного
сільського господарства, площею 0,1671 га,
на ім'я ОСОБА_3.

Визнати право власності за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельні ділянки за
адресою АДРЕСА_1, кадастровим
№ :01:040:0270, з цільовим
призначенням для ведення особистого
підсобного господарства, площею 0,3076 га,
вартістю 124 545 грн. 58 коп. та кадастровим
№ :01:043:0108, з
цільовим призначенням для ведення
особистого підсобного господарства,
площею 0,1671 га, вартістю 2 628 грн. 55 коп. в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
р.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області на протязі 10-ти днів,
відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

СуддяО.М. Кучерявець