Справа № 657/781/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2014
Каланчацький районний суд Херсонської
області у складі:

головуючого судді Скригун В. В.

при секретарі
Ройченко А.О., Лебедєвій А.С.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідачів
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
про їх виселення,

В с т а н о
в и в:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом, в якому просить визнати
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням в будинку
АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду позивачка
збільшила позовні вимоги та просить
визнати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1 та виселити
відповідачів з вказаного будинку.

Мотивуючи свої вимоги, позивачка
ОСОБА_3 вказує, що будинок АДРЕСА_1
належить їй на праві власності на
підставі договору дарування від 23.04.2009
року. Крім неї, в будинку проживають
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Впродовж
останніх років відповідачі зробили
неможливим її життя в одному подвір'ї,
вчиняють сварки, забороняють
наближатися до кухні, яка є її
власністю і в якій вони проживають.
Викликають працівників міліції. Крім
того пояснила, що зверталася до
правоохоронних органів та до
Каланчацької селищної ради, однак ті
відмовляються їй допомогти.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
та представник позивача позов
підтримали, просили його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
позов не визнали. ОСОБА_4 пояснила, що
заявниця є її рідною сестрою. У
вказаному домоволодінні вона проживає
з народження. Зі згоди покійного батька
вона проживає зі своєю сім'єю в літній
кухні домоволодіння АДРЕСА_1. Претензій
щодо права власності позивачки не
мають, однак зазначає, що вона з сім'єю
має право користування спірним житлом.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснив, що позов
безпідставний, так як відповідачі
постійно проживають за адресою
АДРЕСА_1, а тому не є такими, що втратили
право користування жилим приміщенням.
Відповідачі не руйнують, не псують жиле
приміщення, не порушують правил
співжиття. Крім того, зазначає, що
рішенням Каланчацького районного суду
від 13.09.2006 року було відмовлено у
виселенні відповідачів із будинку за
адресою АДРЕСА_1 за позовом колишнього
власника будинку.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_3 є власником будинку
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 23.04.2009 року, згідно якого ОСОБА_8
подарував позивачці вказаний будинок.
Зазначений договір посвідчено
державним нотаріусом Каланчацької
державної нотаріальної контори за № 979.
Позивачка проживає в будинку, а
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
проживають в літній кухні, що
розташована на території
домоволодіння АДРЕСА_1. ОСОБА_4 є рідною
сестрою позивачки та дочкою колишнього
власника будинку ОСОБА_8 Позивачка
звернулася з даним позовом, мотивуючи
неможливістю сумісного проживання з
відповідачами.

Відповідно до вимог, передбачених ч.1
ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції
України встановлено, що ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника житлового будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку, що йому належить, користуються
жилим приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
приміщенням.

Згідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів
сім'ї власника будинку (квартири)
належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64
цього Кодексу. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Підстави виселення членів сім'ї
(колишніх членів сім'ї) власника
будинку передбачені статтею 157 ЖК
України та ч.1 ст. 116 ЖК України.

Частиною 1 ст. 116 ЖК України встановлено,
якщо наймач або члени його сім'ї, які
проживають разом з ним, використовують
квартиру не за призначенням,
систематично руйнують її, порушують
правила співжиття, роблять неможливим
для інших проживання із ними в одній
квартирі чи в одному будинку, а заходи
попередження і громадського впливу
щодо таких осіб виявилися
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Тобто для застосування цієї статті
необхідна наявність двох умов:
систематичне порушення правил
співжиття, а також вжиття заходів
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів.

Згідно з роз'ясненнями постанови
пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985 року «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового Кодексу
України» в п. 17 зазначено, що під
заходами впливу мається на увазі
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
мешканців будинків чи членів ЖБК,
трудових колективів, товариськими
судами і іншими громадськими
організаціями за місцем роботи або
проживання відповідача.

Так, в обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_3 зазначає, що вона зверталася до
Каланчацької селищної ради та до
органів внутрішніх справ для вирішення
питання щодо перевірки поведінки
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
Однак, до адміністративної
відповідальності відповідачі не
притягувалися, що підтверджується
довідкою начальника Каланчацького РВ
УМВС в Херсонській області та
характеристиками, які надані ДІМ
Каланчацького РВ УМВС України в
Херсонській області Кудряшовим І.В.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_15 підтвердили, що
між сторонами існують довготривалі
конфліктні відносини і це є причиною
звернення позивачки ОСОБА_3 до суду.

Враховуючи викладене, суд не вбачає
систематичного порушення правил
співжиття відповідачами ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 у користуванні спірним
будинком, а тому підстав, передбачених
ст. 116 ЖК України, для виселення
відповідачів немає.

Крім того, суд вважає, що самі по собі
неприязні стосунки між сторонами не
можуть бути підставою для виселення
відповідачів, з мотивів, зазначених в
позові.

Оскільки позивачкою ОСОБА_3 не
зазначено та не доведено обставин, які
могли б слугувати підставою для
визнання відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 такими, що втратили право
користування житловою площею у
будинку, а тому і підстав для
задоволення таких позовних вимог
немає.

Керуючись п. 17 постанови пленуму ВСУ № 2
від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового Кодексу України», ст. 47
Конституції України, ст. 60 ЦК України, 9,
116, 156, 157 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 174, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в
:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання їх
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1
та про їх виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області, через
Каланчацький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, або в
порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя:
Скригун В. В.

Повний текст рішення виготовлено
22.12.2014 року.