Справа № 175/4770/14-ц
Провадження № 2/175/1828/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

за участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
недійсним, -

в с т а н о в и в:

В листопаді 2014 року позивачка
звернулася до суду з позовною заявою, в
якій просила ухвалити рішення, яким
визнати договір купівлі-продажу
кредитного портфелю від 24 лютого 2012
року укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» та Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» -
недійсним, без застосування наслідків
недійсності; судові витрати покласти
на відповідача.

В обґрунтування позову вказала, що 10
липня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«ОТП Банк», був укладений кредитний
договір № МL-300/275/2008, відповідно до
якого ОСОБА_2 отримав кредит в
іноземній валюті у розмірі 46000 доларів
США. В забезпечення виконання ОСОБА_2
умов вищевказаного Кредитного
договору, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1
був укладений Договір іпотеки №
РМL-300/275/2008, предметом якого виступила
земельна ділянка АДРЕСА_1, площею 0,1314
га. 27 травня 2011 року між банком та ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю, згідно якого новим
кредитором, що має право вимоги до
позичальника та майнового поручителя
за Кредитним договором є ТОВ «ОТП
Факторинг Україна». Вважає, що Договір
купівлі-продажу кредитного портфелю
суперечить п. 1.2 Розпорядження № 231
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 03 квітня
2009 року «Про віднесення операцій з
фінансовими активами фінансових
послуг». Вказала, що договором
купівлі-продажу кредитного портфелю
відступлено право грошової вимоги до
боржника - ОСОБА_2 та майнового
поручителя ОСОБА_1, які не є суб'єктами
господарювання, що не відповідає п.1.2
розпорядження № 231 від 03 квітня 2009 року
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23 квітня 2009 року «Про
віднесення операцій з фінансовим
активами до фінансових послуг». Тому,
для захисту свого матеріального права,
вона була вимушена звернутися до суду з
даним позовом.

У судовому засіданні представник
позивачки за довіреністю ОСОБА_3
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив задовольнити,
посилаючись на обставини, зазначені в
позові.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_4 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідно до укладеного Кредитного
договору № МL-300/275/2008 від 10.07.2008 року
ОСОБА_2 отримав кредит в іноземній
валюті у розмірі 46000 доларів США, з
кінцевим терміном погашення 10 липня 2023
року включно, та взяв на себе
зобов'язання щомісячного повернення
часток кредиту зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 5,49%
річних (а.с.6-9). В забезпечення виконання
ОСОБА_2 умов вищевказаного Кредитного
договору, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1
був укладений Договір іпотеки №
РМL-300/275/2008, предметом якого виступила
земельна ділянка АДРЕСА_1, площею 0,1314 га
(а.с.10-12). Договір поруки був посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_5, яка в
забезпечення виконання умов
Кредитного договору наклала заборону
на відчуження зазначеної в договорі
земельної ділянки.

Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договорів та визначенні умов з
урахуванням вимог цього кодексу та
інших актів цивільного законодавства,
вимог розумності та справедливості.

27 травня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був
укладений договір купівлі-продажу
кредитного портфелю, згідно якого
новим кредитором, що має право вимоги
до позичальника та майнового
поручителя за вищевказаним Кредитним
договором є ТОВ «ОТП Факторинг
Україна».

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено,
що підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори й
інші правочини.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України
встановлено, що за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату, а клієнт відступає
або зобов'язується відступити
факторові своє право грошової вимоги
до третьої особи (боржника).

В силу ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом
договору факторингу може бути право
грошової вимоги, строк платежу за якою
настав (наявна вимога), а також право
вимоги, яке виникне в майбутньому
(майбутня вимога). При цьому, відповідно
до ч. 1 ст. 1080 ЦК України, договір
факторингу є дійсним незалежно від
наявності домовленості між клієнтом та
боржником про заборону відступлення
права грошової вимоги або його
обмеження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України
та згідно роз'яснень п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсним» від 06.11.2009 року,
правочин може бути визнаний недійсним
лише на підставах, визначених законом,
та з застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.
Підставами недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203
ЦК України, а саме: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

З огляду на зазначене вище, в момент
вчинення правочину (підписання
кредитного договору) було дотримано
вимоги, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203
ЦК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачка інших доказів порушення її
прав та несправедливості умов договору
суду не надала.

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини справи та приведені норми
закону, а також зважаючи на те, що
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю від 27 травня 2011 року,
укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» був здійснений
з дотриманням норм чинного
законодавства, а згода ОСОБА_1 як
майнового поручителя, на укладання
зазначеного договору згідно ст. 1080 ЦПК
України, не потрібна, тому суд доходить
висновку, що у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити у
повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. У зв'язку з відмовою
позивачці у задоволенні її вимог,
судові витрати не підлягають стягненню
з відповідача і підлягають покладенню
на позивачку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 79, 84, 88, 146, 212, 214,
215 Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 3, 11, 13-16, 202, 203, 215, 627, 1077, 1078,
1080 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк», ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу
кредитного портфелю недійсним -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.