АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7146/14 Справа: №
Головуючий 1 інстанції: Григор'єв
Б.П. Доповідач: Малінська С.М.
Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Піддубного Р.М.,

Даниленка В.М.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 26 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя
особи: Сьома Харківська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, стягнення
компенсації та припинення права
власності,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з названим позовом , в
обґрунтування якого зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 На
день смерті він у зареєстрованому
шлюбі не перебував та інших дітей не
мав. Батьку належала квартира АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу.
Після його смерті до нотаріальної
контори звернулись його батьки - ОСОБА_6
та ОСОБА_7 із заявами про прийняття
спадщини. Позивач є єдиною донькою
померлого. В останні 3-4 роки життя
батька позивач з ним практично не
спілкувалась. ОСОБА_6 та ОСОБА_7
приховали факт її існування від
нотаріуса. Позивач вважає, що як
спадкоємець першої черги має право на
1/3 частину спірної квартири після
смерті батька. Відповідно частина
ОСОБА_6 складає 2/3 частини у зв'язку з
відмовою ОСОБА_7 від своєї долі на його
користь.

ОСОБА_6 переоформив спірну квартиру на
себе.

У 2011 році він помер. Право власності
було переоформлено на його доньку
ОСОБА_2 Однак інтереси позивача були
проігноровані.

Вважає, що після смерті діда вона
претендує на 2/9 частини квартири.

Таким чином, взагалі претендує на 5/9
частин спірної квартири.

Звернувшись до нотаріальної контори
із заявою вона отримала відмову у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадкування ОСОБА_6 та відсутністю у
позивача правовстановлюючих
документів на квартиру.

Враховуючи неможливість поділу
однокімнатної квартири, позивач
претендує на компенсацію 5/9 частин
квартири.

26 грудня 2012 року відповідач спірну
квартиру продала ОСОБА_3

У зв'язку з викладеним позивач, з
урахування уточнених позовних вимог,
просила визнати за нею право власності
в порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_5 на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 та після смерті діда
ОСОБА_6 на 2/9 частини вказаної квартири;
стягнути з відповідача на її користь
компенсацію на 5/9 частин квартири в
розмірі 231037 грн., у зв'язку з чим
припинити її право власності на 5/9
частин спірної квартири.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 26 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.
Визнано за нею право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_5 та на 2/9 частини
зазначеної квартири в порядку
спадкування за законом після смерті
діда ОСОБА_6, а всього на 5/9 частин.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
компенсацію за 5/9 частин цієї квартири
в розмірі 231037 грн. Після виплати ОСОБА_4
грошової компенсації в сумі 231037 грн.
припинити її право власності на 5/9
частин квартири та визнати право
власності на цю частку за ОСОБА_3
Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційних скарг, вважає, що
апеляційні скарги підлягають
задоволенню , виходячи з наступного.

Судами установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер батько позивача -ОСОБА_5(а.с.14) ,
заповіту не залишив, його спадкоємцями
першої черги є позивач та батьки
спадкодавця- ОСОБА_6. та ОСОБА_7

До нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини позивач не
зверталась , а звернулись ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, остання відмовилась від
спадщини на користь ОСОБА_6.( а.с.58,60),
який одержав свідоцтво про право на
спадщину за законом на квартиру ( а.с.90).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер , заповіту
не залишив, його спадкоємцями першої
черги є позивач( у порядку ст. 1266 ч.1 ЦК
України ) , дружина - ОСОБА_7 та донька
спадкодавця - ОСОБА_2

Із заявами до нотаріальної контори
звернулись ОСОБА_7 та ОСОБА_2

ОСОБА_7 відмовилась від спадщини на
користь ОСОБА_2, остання одержала
свідоцтво про право на спадщину за
законом на спірну квартиру ( а.с.124).

24.12.2012 року ОСОБА_2 продала вищевказану
квартиру за договором купівлі-продажу
ОСОБА_3

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того , що позивач є
спадкоємцем ОСОБА_5 за законом першої
черги, а тому за нею слід визнати право
власності 1/3 частину спірної квартири
, та спадкоємцем першої черги у
порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України після
смерті ОСОБА_6 , а тому за нею визнано
право власності на 2/9 частини спірної
квартири , а всього на 5/9 частин
квартири.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна виходячи з
наступного.

Відповідно до частин першої та третьої
статті 1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно частини першої статті 1269 ,
частини першої статті 1270 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

За статтею 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

З урахуванням наведених положень
закону та вимог статті 1297 ЦК України
право на спадщину мають особи, які її
прийняли; свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі пропуску спадкоємцем строку для
прийняття спадщини можливе вирішення
питання про визначення йому
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, а не про
визнання права власності на спадщину.

Пунктом 24 Постанови Верховного
Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» передбачено , що особа ,
яка не прийняла спадщину в
установлений законом строк , може
звернутися до суду з позовною заявою
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини відповідно до
частини третьої статті 1272 ЦК України.

Визнаючи спадкоємцеві додатковий
строк для подання заяви про прийняття
спадщини, суд не повинен вирішувати
питання про визнання за ним права на
спадщину.

Суд першої інстанції у порушення вимог
статей 214, 215 ЦПК України на зазначені
вимоги закону уваги не звернув, у
достатньому обсязі не визначився із
характером спірних правовідносин та
правовою нормою, що підлягає
застосуванню, не встановив та не
зазначив у рішенні чи прийняла позивач
спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6
у передбачений законом строк та в
порядку, встановленому цивільним
законодавством, і не навів у рішенні
відповідних норм закону та мотивів, за
якими визнав за позивачем право
власності в порядку спадкування на
частку спірної квартири.

Оскільки судом першої інстанції
безпідставно визнано право власності
на частку спадкового майна , то нема
підстав і для задоволення позовних
вимог щодо стягнення компенсації
вартості частки спадкового майна та
припинення за позивачем права
власності на це майно та визнання права
власності на цю частку за ОСОБА_3 (
остання є власником цього майна за
договором купівлі -продажу та приймала
участь у справі в якості третьої особи).

На підставі наведеного та керуючись п.
24 Постанови Верховного Суду України
за №7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»
;ст.ст.1268-1270 , 1272 ЦК України , ст.ст. ст.
ст. 214,215 ,309, 314, 317 ЦПК колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 26 червня 2014 року
скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третя особи: Сьома Харківська
державна нотаріальна контора, ОСОБА_3
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, стягнення
компенсації та припинення права
власності відмовити .

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :