Провадження №2/761/4856/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити дії, усунення
перешкод у користуванні власністю,
стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про зобов'язання вчинити дії,
усунення перешкод у користуванні
власністю, стягнення компенсації.

В ході розгляду справи позивач
неодноразово збільшувала позовні
вимоги (а.с. 7, 14).

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що вона є співвласником
комунальної квартири АДРЕСА_1, іншими
співвласниками даної кватири є ОСОБА_3
та відповідач ОСОБА_2

Відповідач без згоди позивача знищив
умивальник у ванній кімнаті та на його
місці поставив пральну машину, а також
створив такі умови в квартирі, що
позивач не може користуватися кухнею,
коридором. Позивач на даний час має
намір продати свою частку, однак
відповідач робить все для того, щоб
неможливо було здійснити позивачу
продаж свого майна.

З урахуванням викладеного позивач
просить зобов'язати відповідача
виплатити позивачу кошти у розмірі
вартості умивальника та кошти за
встановлення умивальника у ванній
кімнаті; зобов'язати відповідача
звільнити місце у ванній кімнаті для
встановлення умивальника; зобов'язати
відповідача не чинити позивачу
перешкод у користуванні власністю, а
саме 76/200 частин квартири АДРЕСА_1
зобов'язати відповідача ліквідувати
майстерню по ремонту взуття, яка
знаходиться на кухні, зобов'язати
відповідача звільнити туалет від
зайвих речей і великої стінної шафи;
стягнути з відповідача кошти за ремонт
кухні, яка 1,5 року знаходиться в
непридатному стані для користування;
зобов'язати відповідача виплатити
позивачу грошову компенсацію в розмірі
10000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечував проти позову,
пояснивши, що позивач вже давно не
проживає в квартирі. Будинок АДРЕСА_1
побудований в 1958 році, умивальник який
був встановлений в ванній кімнаті з 1958
року не мінявся. Після того, як він став
не придатним для користування, він його
зняв і на його місце поставив пральну
машину та не заперечував, щоб нею
користувалися сусіди. Також відповідач
пояснив, що ніяких перешкод в
користуванні власністю позивачу він не
чинить, а навпаки, між ними існують
нормальні стосунки. Ніякої майстерні
для взуття на кухні немає, на кухні
знаходиться невеликий апарат (точило),
який знаходиться на місці старого
буфету, що належав йому. Шафа, яка
знаходиться в туалеті жодним чином не
заважає ним користуватися, в ній
знаходяться інструменти та засоби для
прибирання житла. На кухні він розпочав
робити ремонт, зробивши на підлозі
основу для лінолеуму, поґрунтував
стіни. Оскільки йому із сусідів ніхто
не допомагає, він припинив ремонтні
роботи.

Вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
докази, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником 76200 частин квартири АДРЕСА_1
Дана квартира є комунальною і в ній
проживають також ОСОБА_2, якому на праві
власності належить 76/200 частин і ОСОБА_3,
якій на праві власності належить 24/100
частин даної квартири.

Підставою для звернення до суду
стало те, що відповідач ОСОБА_2 без
згоди позивача знищив умивальник у
ванній кімнаті та на його місці
поставив пральну машину, а також
створив такі умови в квартирі, що
позивач не може користуватися кухнею,
коридором. Позивач на даний час має
намір продати свою частку, однак
відповідач робить все для того, щоб
позивач не змогла продати своє майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

В своїх позовних вимогах позивач
просить зобов'язати відповідача
виплатити позивачу кошти у розмірі
вартості умивальника та кошти за
встановлення умивальника у ванній
кімнаті при цьому позивач не зазначає,
яка вартість умивальника, який
необхідно встановити у ванній кімнаті.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання відповідача ліквідувати
майстерню по ремонту взуття, яка
знаходиться на кухні, звільнити туалет
від зайвих речей і великої стінної
шафи, то вказані вимоги також є
необґрунтованими, оскільки позивачем
не доведено, що в кухні квартири
знаходиться майстерня по ремонту
взуття, а шафа, яка знаходиться в
туалеті заважає ним користуватися,
оскільки з огляду на фотознімки, які
долучила позивач, судом таких обставин
не встановлено. Крім того, позивачем не
зазначено родові або індивідуальні
ознаки речей, від яких необхідно
звільнити туалет.

Також позивачем не конкретизовано, в
якому розмірі відповідач має
відшкодувати кошти за ремонт на кухні
та на підтвердження цих вимог не надано
доказів, що позивачем здійснювався
такий ремонт.

В обґрунтування позовних вимог про
стягнення з відповідача компенсації в
розмірі 10000 грн, позивач в судовому
засіданні пояснила, що дана сума є
компенсацією за завдану відповідачем
матеріальної та моральної шкоди,
оскільки відповідач створив такі умови
в квартирі, в результаті чого вона не
може продати свою частку.

Разом з тим, позивач не
конкретизувала, яку саме суму вона
просить за відшкодування матеріальної
та моральної шкоди та відповідно
позивачем жодним чином не зазначено в
чому полягає матеріальна та моральна
шкода та не надано доказів на
обґрунтування розміру компенсації.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги про усунення перешкод в
користуванні 76/200 частин квартири,
оскільки ті обставини на які
посилається позивач в позовній заяві
не є свідченням того, що позивачу
здійснюються будь-які перешкоди в
користуванні власністю.

Суд, оцінюючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, приходить до
висновку, що позивачем не надано жодних
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог, позовні вимоги є
такими, що не ґрунтуються на вимогах
закону, а тому не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст..ст. 15, 16 ЦК України,
ст..ст. 3, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити дії, усунення
перешкод у користуванні власністю,
стягнення компенсації залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя