Провадження № 2/712/2327/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого
судді Мельник І.О.

при секретарі
Аліценко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яка діє і в інтересах
малолітньої ОСОБА_3, третя особа: орган
опіки та піклування Черкаської міської
ради про визнання осіб такими, що
втратили право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: орган опіки
та піклування Черкаської міської ради
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житлом, мотивуючи
свої вимоги тим, що на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
24.01.2002 року, посвідченого приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за № 1242,
йому належить квартира АДРЕСА_1. Вказує,
що 24.04.2004 року між ним та відповідачкою
ОСОБА_2 було укладено шлюб,
зареєстрований Черкаським міським
відділом реєстрації актів
громадянського стану, актовий запис №
364. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у них
народилася дитина - ОСОБА_3. З того часу
сторони (ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.)
проживали разом та були зареєстровані
у зазначеній вище квартирі. Рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 04.07.2013 року шлюб між позивачем та
відповідачкою було розірвано. Після
розірвання шлюбу відповідачі виїхали
на постійне проживання до іншої
квартири, відповідачка ОСОБА_2 не
сплачує комунальних послуг, не бере
участі в інших витратах на утримання
квартири, будь-яких особистих речей
відповідачів у квартирі також не має.
Враховуючи викладене, позивач просить
суд визнати відповідачів такими, що
втратили право користування квартирою
за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю - ОСОБА_5
позовні вимоги підтримав та просив суд
їх задоволити, пояснивши суду, що
відповідачі не проживають у квартирі
АДРЕСА_1 з першої половини липня 2013 року
і, відповідно, втратили право
користування даною квартирою.

Відповідачка, яка діє і в інтересах
малолітньої дитини, позов визнала
частково. Не заперечувала проти
визання її такою, що втратила право
користування спірною кватирою, щодо
дитини проти позову заперечувала. Суду
пояснила, що у неї відсутнє будь-яке
житло, квартира, де вони з дитиною
мешкають, вона винаймає у знайомих.
Відсутність реєстрації у дитини буде
перешкоджати її соціальному захисту та
реалізації її соціальних прав.

Представник третьої особи орган опіки
та піклування Черкаської міської ради
за довіреністю - Дахновська Т.В. в
судовому засіданні в частині визнання
ОСОБА_3, 2004 року народження, особою, яка
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві
приватної власності, заперечувала,
зважаючи на те, що при цьому будуть
порушені інтереси малолітньої дитини.
Просила в задоволенні позову в цій
частині відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири від 24.01.2002 року, посвідченого
приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за № 1242, позивачу ОСОБА_1 належить
квартира АДРЕСА_1.

24.04.2004 року між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачкою ОСОБА_2 укладено шлюб,
зареєстрований Черкаським міським
відділом реєстрації актів
громадянського стану, актовий запис №
364, який рішенням Соснівського
районного суду м. Черкаси від 04.07.2013
року було розірвано.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін
народилася дитина - ОСОБА_3. З того часу
сторони (ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.)
проживали разом та були зареєстровані
у зазначеній вище квартирі.

Факт непроживання відповідачки та
малолітньої дитини в спірній квартирі
з 2013 року, тобто після розірвання шлюбу
з ОСОБА_1, знайшов своє підтвердження в
судовому засіданні і був доведений
належними доказами, а саме: актами
мешканців будинку АДРЕСА_1, за підписом
начальника дільниці № 1 КП ССУБ, в яких
зазначено, що після розірвання шлюбу
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, остання разом із
донькою ОСОБА_3 не проживають в
квартирі АДРЕСА_1 за зазначеною вище
адресою.

Згідно із ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійснені ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідачка ОСОБА_2 не
проживає в будинку АДРЕСА_1 без
поважних причин вже більше року, тому
це дає підстави вважати, що вона
втратила право проживання в
зазначеному вище будинку. Враховуючи
вищевикладене суд вважає, позовні
вимоги в цій частині є доведеними та
такими, що підлягають до задоволення.

Щодо вимоги позивача про визнання
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням малолітню ОСОБА_3,
суд вважає за необхідне відмовити,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Як вбачається з письмових матеріалів
справи, між батьками - ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було досягнуто згоди щодо проживання
дитини ОСОБА_3 разом з матір"ю, але після
досягнення певного віку малолітня
дитина зможе самостійно визначити своє
місце проживання, що позбавляє на даний
час суд можливості вирішити питання
про визнання особи такою, що втратила
право користування квартирою.

Визнання такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
малолітню ОСОБА_3, на думку суду,
порушуватиме права малолітньої дитини,
оскільки після її народження батьками
було визначено місце проживання
малолітньої, яке було зареєстроване у
встановленому законом порядку за
згодою власника - її батька. Статусу
члена сім'ї останнього малолітня
дитина не позбавлена, а тому підстав
для визнання її такою, що втратила
право користування в даний час не має.
Фактичне проживання малолітньої з
матір'ю, відсутність між батьками спору
щодо визначення місця проживання
дитини не є підставами для визнання
дитини такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в цій частині є
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки захист прав та інтересів
малолітньої Дар»ї щодо права
користування нерухомим майном
встановлений ст. 12 ЗУ «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей» та ст. 18 ЗУ «Про
охорону дитинства», а тому задоволенню
не підлягають.

Керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України,
Конституцією України, ст. 16, 317, 319, 321, 391
ЦК України, ст. 160 Сімейного Кодексу
України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: орган опіки та піклування
Черкаської міської ради про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житлом задоволити
частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Головуючий: