Номер провадження: 22-ц/785/4129/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І.,
Артеменка І.А.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за заявою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про
роз'яснення рішення апеляційного суду
Одеської області від 02 липня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, треті особи; приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, реєстраційна служба
Одеського міського управління юстиції
Головного управління юстиції в
Одеській області, кредитна спілка
«Кредитінвест» про визнання договорів
купівлі-продажу удаваними, визнання
договорів іпотеки припиненими,
застосування наслідків вчинення
удаваних правочинів, та за позовом
третьої особи з самостійними вимогами -
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання
права власності ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 02 липня 2014 року, апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7
задоволено частково, рішення
Київського районного суду м. Одеси від
20 лютого 2014 року скасовано, ухвалено
нове рішення, яким позов ОСОБА_2
задоволено частково, а саме: визнано
удаваним договір купівлі-продажу
котеджу АДРЕСА_1, який складається з
приміщень загальною площею - 296,5 кв.м.,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
посвідченого 04 лютого 2011 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстр № 572; визнано удаваним договір
купівлі-продажу частини земельної
ділянки в розмірі 112/1000 - земельної
ділянки площею 0,15 га за адресою -
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, посвідчений 04 лютого 2011 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстр № 570; застосовано наслідки
вчинення удаваного правочину, визнано
що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено
договір іпотеки котеджу № ІІІ за
адресою : АДРЕСА_1 загальною площею 296,5
кв.м.; застосовано наслідки вчинення
удаваного правочину, визнано що між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір
іпотеки частини земельної ділянки в
розмірі 112/1000 земельної ділянки
загальною площею 0,15 га за адресою -
АДРЕСА_1; визнано іпотеку за
зазначеними правочинами припиненою з
підстав виконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань за кредитним договором №
НОМЕР_1 від 04 лютого 2011 року; повернуто
котедж № ІІІ, площею 296,5 кв.м. та частину
земельної ділянки в розмірі 1121000
земельної ділянки загальною площею 0,15
га за адресою: АДРЕСА_1 у власність
ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.
В решті позову ОСОБА_2 відмовлено.

У задоволенні позовних вимог третьої
особи ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання права власності відмовлено.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України від 10 вересня 2014 року рішення
апеляційного суду Одеської області від
02 липня 2014 року залишено без змін.

Заявник вважаючи рішення апеляційного
суду Одеської області від 02.07.2014 року
незрозумілим, посилаючись на ст. 221 ч.1, 2
ЦПК України просить суд роз'яснити
його.

Колегія вважає, що заява представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На думку колегії необхідність
роз'яснення судового рішення викликана
саме незрозумілістю окремих його
положень і не пов'язане із внесенням
змін у суть рішення та не торкається
питань, які не були предметом судового
розгляду.

Дане судове рішення не виконане і строк
пред'явлення його до виконання не
сплинув.

Колегія вважає, що у зв'язку із
визнанням удаваними договорів
купівлі-продажу котеджу та земельної
ділянки, судом застосовано наслідки
удаваності таких правочинів, а саме
визнано, що насправді між сторонами
було укладено договори іпотеки котеджу
та земельної ділянки відповідно.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили.

Виходячи з аналізу даної норми закону,
воля сторін в удаваному правочині
спрямована на встановлення інших
цивільно-правових відносин, ніж ті, які
передбачені правочином. За удаваним
правочином обидві сторони свідомо, з
певною метою, документально оформлюють
правочин, але насправді між ними
встановлюються інші правовідносини.

Пунктом 25 постанови Пленуму ВСУ від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» судам
роз'яснено, що за удаваним правочином
сторони умисно оформляють один
правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини.

Частиною 2 ст.235 ЦК України визначено, що
якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили

Виходячи з викладеного, між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 насправді укладено договори
іпотеки, а не договори купівлі-продажу
і такі правовідносини врегульовуються
положеннями ЦК України та ЗУ «Про
іпотеку» як правовідносини щодо
передання нерухомого майна в іпотеку. В
той же час, згаданим судовим рішенням
визнано іпотеку припиненою

Удаваність вказаних договорів
купівлі-продажу означає, що
правовідносини, які склалися між
сторонами не відповідають правовій
формі таких договорів і за своєю суттю
не є правовідносинами купівлі-продажу
і не мають правових наслідків
купівлі-продажу: котедж і частина
земельної ділянки насправді не є
власністю ОСОБА_4

Відповідно у органів державної
реєстраційної служби є всі підстави
для скасування державної реєстрації
права власності на котедж та частину
земельної ділянки за ОСОБА_4,

Оскільки абзацом 10 резолютивної
частини рішення апеляційного суду
Одеської області від 02 липня 2014 року
право власності на згадані об'єкти
повернуто ОСОБА_2, то виникає
зобовязання органів державної
реєстраційної служби провести за
ОСОБА_2 державну реєстрацію прав
власності на котедж і частину
земельної ділянки.

Статтею 181 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Спеціальним законом, що визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових прав та інших прав,
які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на функціонування ринку нерухомого
майна є Закон України від 01.07.2004 року №
1952-ІV «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державний реєстр прав на нерухоме
майно - єдина державна інформаційна
система, яка містить відомості про
права на нерухоме майно, їх обтяження, а
також про об'єкти та суб'єкти цих прав.

Пунктом 2 ст. 9 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, дії
державного реєстратора щодо
реєстрації речових прав.

Державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в порядку
визначеному ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Пунктом 1 Порядку № 868 передбачено, що
цей порядок визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна.

Пунктом 15 Порядку № 868 встановлено, що
під час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями зокрема
щодо: обов'язкового дотримання
письмової форми правочину та його
нотаріального посвідчення (у
встановлених законом випадках);
повноважень заявника; відомостей про
нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у державному реєстрі прав та поданих
документах; наявності обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

В той же час, відповідно ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
пункту 37 Порядку № 868 державна
реєстрація обтяжень здійснюється на
підставі рішень судів, що набирали
законної сили.

Відповідно до п. 75 Порядку № 868
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
обтяжень речових прав на нерухоме
майно є, зокрема, рішення суду щодо
обтяження речових прав на нерухоме
майно, що набрало законної сили.

Процедуру ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
визначено Постановою КМУ від 26.0.2011 року
№ 1141 «Про затвердження Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно».

Ведення Державного реєстру прав в т.ч. і
внесення змін до записів Державного
реєстру прав, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, скасування записів
Державного реєстру прав (пункт 3
Порядку № 1141).

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду, що набрало
законної сили в розумінні ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» є
документом, який підтверджує
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, на підставі якого
державний реєстратор уповноважений
вчиняти реєстраційні дії.

По своїй суті дане судове рішення є
правовстановлюючим документом, так як
у його описово - мотивувальній частині
надано правову оцінку правовідносин,
що склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 при
укладенні спірних договорів, а в
резолютивній частині фактично
визначено правову долю нерухомого
майна, а саме повернуто таке майно у
власність ОСОБА_2

Закономірно, що таке судове рішення є
підставою для скасування права
власності ОСОБА_4 та проведення
державної реєстрації права власності
за ОСОБА_2 на котедж та частину
земельної ділянки.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 221 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про
роз'яснення рішення апеляційного суду
Одеської області від 02 липня 2014 року -
задовольнити.

Не вносячи змін до рішення по суті і не
торкаючись тих питань, які не були
предметом судового розгляду,
роз'яснити рішення апеляційного суду
Одеської області від 02 липня 2014 року
наступним чином;

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 02.07.2014 року є
правовстановлюючим документом, яким
підтверджується право власності
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
на котедж № ІІІ, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 і складається з
приміщень загальною площею 296,5 кв.м. та
частину земельної ділянки в розмірі
112/1000 земельної ділянки загальною
площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 02 липня 2014 року є підставою
для скасування державної реєстрації
права власності ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
котедж що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 і складається з приміщень
загальною житловою площею 87,6 кв.м.
загальною площею 296,5 кв.м. та частину
земельної ділянки в розмірі 112/1000
земельної ділянки загальною площею 0,15
га за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 02 липня 2014 року є підставою
для здійснення державної реєстрації
права власності ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
котедж № ІІІ що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 і складається з приміщень
загальною житловою площею 87,6 кв.м.
загальною площею 296,5 кв.м. та частину
земельної ділянки в розмірі 112/1000
земельної ділянки загальною площею 0,15
га за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко