У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кафідова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 31 березня 20014 року та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 18 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним
позовом, в обґрунтування кого
зазначила, що з вини відповідача
відбулося залиття належної їй квартири
АДРЕСА_1, а тому просила стягнути з
відповідача завдану їй матеріальну
шкоду в сумі 22 412 грн, моральну шкоду в
сумі 5000, а також витрати, пов'язані з
одержанням кошторису в сумі 426 грн.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 31 березня 20014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 18 вересня 2014 року
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
про відшкодування матеріальної шкоди
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким позов задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 2 683 грн завданої матеріальної
шкоди.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати зазначені судові рішення в
частині відмови у стягненні
матеріальної та моральної шкоди,
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю,
мотивуючи свою вимогу неправильним
застосуванням судами норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення моральної
шкоди, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивачем не зазначено в чому
полягає завдана їй моральна шкода, не
надала доказів на підтвердження
завдання їй моральної шкоди, а також не
вказала, з чого вона виходила,
визначивши розмір моральної шкоди саме
в сумі 500 грн.

Разом з тим, скасовуючи рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову про відшкодування
матеріальної шкоди та ухвалюючи в цій
частині нове рішення про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 683 грн
завданої матеріальної шкоди, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 05
листопада 2012 року стягнута сума
відповідає вартості
ремонтно-будівельних робіт по
відновленню житлової кімнати, ванної
кімнати та коридору квартири у
попередній стан.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
31 березня 20014 року та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 18 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова