У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора м. Ірпеня в
інтересах Бучанської міської ради
Київської області до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
касаційною скаргою заступника
прокурора Київської області на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 20 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 14 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року прокурор м. Ірпеня в
інтересах Бучанської міської ради
Київської області звернувся до суду із
указаним позовом, у якому просив
стягнути з ОСОБА_3 на користь
Бучанської міської ради Київської
області заборгованість по сплаті
коштів за відновну вартість зелених
насаджень у розмірі 88 141 грн 64 коп. та
вирішити питання про розподіл судових
витрат.

В обґрунтування позову зазначав, що
прокуратурою м. Ірпеня проведено
перевірку додержання вимог
законодавства по сплаті відновної
вартості зелених насаджень до
місцевого бюджету. В ході перевірки
встановлено, що рішенням Бучанської
міської ради від 24 квітня 2008 року
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
ОСОБА_3 у власність площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язано
провести сплату відновної вартості
зелених насаджень у сумі 88 141 грн 64 коп.
відповідно до затвердженого
розрахунку від 22 лютого 2008 року. На
земельній ділянці, яка передана у
власність ОСОБА_3 знаходилися зелені
насадження, про що свідчить акт
обстеження зелених насаджень, що
підлягають видаленню від 19 лютого 2008
року. Зазначає, що згідно розрахунку
відновної вартості зелених насаджень
за вказаною адресою, відновна вартість
зелених насаджень складає 88 141 грн 64
коп. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_3 у
власність площею 0,10 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
пройшов державну експертизу
землевпорядної документації. Вказував
на те, що зазначена земельна ділянка
надавалася ОСОБА_3 із земель запасу
Бучанської міської ради, тому сума
відновної вартості від зелених
насаджень повинна надходити до
місцевого бюджету м. Буча. Невиконання
ОСОБА_3 зобов'язання щодо сплати
відновної вартості за зелені
насадження на вказаній земельній
ділянці спричинили недоотримання
коштів місцевого бюджету Бучанської
міської ради Київської області.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 20 березня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 14 травня 2014 року, позов прокурора м.
Ірпеня в інтересах Бучанської міської
ради Київської області залишено без
задоволення.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати зазначені судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, з висновками якого
погодися й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що відповідач повинен
сплатити на користь Бучанської міської
ради заборгованість по оплаті коштів
за відновну вартість зелених насаджень
в сумі 88 141 грн 64 коп. Разом з тим,
позивачем не було доведено, що про
наявну заборгованість по сплаті за
зелені насадження прокуратурі міста
Ірпеня Київської області стало відомо
у червні 2013 року, а тому прокурором
пропущений строк позовної давності.

Проте погодитися із такими висновками
судів не можна.

Судами установлено, що рішенням
Бучанської міської ради Київської
області від 24 квітня 2008 року № 787-30-У
затверджено ОСОБА_3 проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність площею 0,1000 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1; передано
ОСОБА_3 в приватну власність земельну
ділянку, площею 0,1000 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1; попереджено ОСОБА_3, що
приступити до використання земельної
ділянки можна тільки після
встановлення межових знаків на
місцевості та отримання документа, що
посвідчує право користування
земельною ділянкою (державний акт);
ОСОБА_3 провести сплату відновної
вартості зелених насаджень у сумі
88 141,64 гривень відповідно до
затвердженого розрахунку від 22 лютого
2008 року.

Встановлено, що згідно рахунку-фактури
№ 64/14, виданого ОСОБА_3 27 січня
2014 року, відновна вартість зелених
насаджень - дуб - 4 шт. становить 5
390,16 гривень; згідно квитанції № 16204714
від 28 січня 2014 року ОСОБА_3 сплатив
відновну вартість зелених насаджень
дуб в розмірі 5 390,16 гривень.

Відповідно до листа прокуратури міста
Ірпеня Київської області від 8
вересня 2009 року № 38-6324 на ім'я
Бучанського міського голови ОСОБА_4,
його звернення щодо недоотримання
бюджетом коштів від сплати відновної
вартості зелених насаджень
прокуратурою м. Ірпеня розглянуто по
суті, встановлено що у 2008 році
Бучанської міською радою затверджено 92
громадянам проекти землеустрою щодо
відведення у власність земельних
ділянок в м. Буча та зобов'язано
сплатити відновну вартість зелених
насаджень на загальну суму 6 957 159,33
гривень.

Посилаючись на зазначений лист судами
було застосовано положення ст. 257 ЦК
України та відмовлено у задоволенні
позову.

У відповідності до ст. ст. 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Таким чином, початок перебігу позовної
давності пов'язаний з обізнаністю тієї
особи, якій належить порушене право.

Разом з тим, судами не було звернуто
уваги, що із зазначеного листа не
убачається чи проводилась перевірка
відносно відповідача у справі, не
звернуто уваги на доводи прокурора, що
рішення «Про затвердження
ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність по АДРЕСА_1» до прокуратури
міста Ірпеня для вивчення не
надавалось.

Заступником прокурора міста Ірпеня 6
червня 2013 року винесено постанову №
74-67вих 13 відповідно до якої
постановлено провести перевірку у
порядку прокурорського нагляду за
додержанням та застосуванням законів в
Бучанській та Ірпінській міській раді,
Коцюбинській, Гостомельській,
Ворзельській селищних рад Київської
області з питань стану погашення
заборгованості зі сплати відновної
вартості за зелені насадження та
повноти вжитих заходів
цивільно-правового характеру.

Також висновок суду про пропуск строку
позовної давності ґрунтується на тому,
що у постанові про проведення
перевірки від 6 червня 2013 року
зазначалося про наявність інформації у
Бучанській міській раді Київської
області з 2007 року стосовно стану
заборгованості зі сплати відновної
вартості за зелені насадження.
Водночас судами не звернуто уваги, що
прокурором у вищевказаній постанові
зазначалось, про необхідність
надсилання до Бучанської міської ради
вимоги щодо надання інформації про
стан заборгованості та сплати
відновної вартості за зелені
насадження та вжиті заходи до ії
стягнення.

На виконання постанови прокурором
направлено ряд запитів та згідно
інформації від 19 липня 2013 року, яка
надійшла з міської ради установлено, що
за відповідачем рахується несплачена
заборгованість у розмірі 88 141 грн 64 коп.

Таким чином, прокурору стало відомо про
порушення вимог законодавства щодо
несплати заборгованості по відновній
вартості за зелені насадження за
результатами перевірки від 6 червня 2013
року у червні 2013 року.

У порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України
суди на вказані вимоги закону та
обставини справи уваги не звернули та
не врахували їх при вирішенні спору по
суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, судові
рішення підлягають скасуванню із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції відповідно до
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Київської області задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 20 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 14 травня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта