У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення втраченого
заробітку, в результаті втрати
працездатності, та відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на заочне рішення Овруцького
районного суду Житомирської області
від 27 лютого 2014 року та рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 12 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що 17 січня 2006 року
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_5, йому
завдано тяжкі тілесні ушкодження.
Вироком Овруцького районного суду
Житомирської області 2 березня 2007 року
відповідача визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 286 КК
України. Внаслідок спричинених травм
позивач визнаний інвалідом 2 групи та 12
лютого 2008 року змушений був
звільнитись з посади слюсаря з
обслуговування технологічного
обладнання НПС «Плещівка» ПАТ
«Укртранснафта». При цьому, з часу
отримання тілесних ушкоджень й до
звільнення він перебував на лікуванні
й отримував лише допомогу у зв'язку із
непрацездатністю. З огляду на
вищезазначене, позивач, уточнивши
позовні вимоги, просив стягнути з
ОСОБА_5 144 356 грн. втраченого заробітку
внаслідок втрати ним 40% професійної
працездатності, за період з 1 лютого 2006
року по 30 листопада 2013 року.

Окрім того, позивач просив стягувати з
відповідача на свою користь втрачений
заробіток в сумі 2 436 грн. щомісячно,
який становить 40% від п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати,
починаючи з 1 грудня 2013 року та моральну
шкоду, яку він оцінює в сумі 5 тис. грн.

Заочним рішенням Овруцького районного
суду Житомирської області від 27 лютого
2014 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 втрачений заробіток внаслідок
втрати професійної та загальної
працездатності за період з
1 лютого 2006 року по 30 листопада 2013 року у
розмірі 144 356 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 заробіток втрачений ним
внаслідок втрати 40% професійної
працездатності у зв'язку з
пошкодженням здоров'я, завданого
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, щомісячними платежами у
розмірі 2 436 грн, з 1 грудня 2013 року до
зміни обставин, що тягнуть перерахунок
виплат. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 у рахунок відшкодування
моральної шкоди 2 500 грн. У решті вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 12 червня
2014 року рішення районного суду в
частині відшкодування моральної шкоди
в сумі 2 500 грн скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову. У решті рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та
постановити нове про відмову у
задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення суду першої та
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм
ст. ст. 1195, 1197 ЦК України, дійшов
правильного висновку про стягнення
втраченого заробітку з 1 лютого 2006 року,
а суд апеляційної інстанції правильно
відмовив у задоволенні позову в
частині відшкодування моральної шкоди,
оскільки вироком Овруцького районного
суду Житомирської області від 2 березня
2007 року з ОСОБА_5 на користь позивача
стягнуто моральну шкоду у розмірі 30
тис. грн.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 27
лютого 2014 року в нескасованій при
апеляційному перегляді частині та
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 12 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник