печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С.В.,

при секретарі - Грицюк Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна,
припинення права спільної часткової
власності, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 р. позивач ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3
про поділ майна, що є у спільній
частковій власності, в натурі,
припинення права спільної часткової
власності.

У подальшому позивач уточнила позовні
вимоги, в останній редакції просила суд
припинити право власності відповідача
на 1/3 частини нежилих приміщень з №1-№7
(групи приміщень № 90-А) першого поверху
літера А, загальною площею 101,00 кв. м. у
будинку АДРЕСА_2 в м. Києва та на 1/3
частину машиномісця НОМЕР_3 загальною
площею 15,6 кв. м. у паркінгу у будинку № 6
по вул. Ольгинській в м. Києві, та у
зв'язку із неможливістю виділу в натурі
частки із майна виплатити компенсацію
за належну їй 2/3 частину на машиномісце
№ НОМЕР_4 загальною площею 16,10 кв.м. у
підземній автостоянці будинку № 49-а по
вул. Володимирській у м. Києві, визнати
за відповідачем право власності на
суму в розмірі 593300,00 грн., припинити її
право на 2/3 частки від вказаної суми,
зарахувавши її частку в рахунок
компенсації за припинену частку
відповідача у спільному майні.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначила, що на підставі рішення
Апеляційного суду м. Києва від 05 лютого
2014 року, яке набрало законної сили, їй
та відповідачу ОСОБА_3 на праві
спільної часткової власності належить
наступне майно: нежилі приміщення з
№1-№7 (групи приміщень № 90-А) першого
поверху літера А загальною площею 101,00
кв. м. у будинку АДРЕСА_2 в м. Києві;
машиномісце НОМЕР_3 загальною площею 15,6
кв. м. у паркінгу у будинку № 6 по вул.
Ольгинській в м. Києві; машиномісце №
НОМЕР_4 загальною площею 16,10 кв.м. у
підземній автостоянці будинку № 49-а по
вул. Володимирській у м. Києві. За
ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3
частини вказаного майна, за ОСОБА_3
відповідно на 1/3 частину майна. Також за
ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3
частини грошових коштів в розмірі 593
300,00 грн., що становить 395 533,33 грн. за
ОСОБА_3, визнано право власності на 1/3
частину суми 593 300,00 грн., що становить 197
766,67 грн. Однак через вкрай неприязні
стосунки з відповідачем позивач не
може здійснювати право спільної
часткової власності. Відповідач
позбавив ОСОБА_2 можливості доступу до
належного їй майна і тому остання не
може володіти, користуватися належним
їй на праві власності майном.
Добровільно вирішити питання щодо
поділу майна в натурі відповідач
відмовляється.

Оскільки майно, що є у спільній
частковій власності є неподільним,
позивач не може виділити свою частку із
майна в натурі.

Представник позивача ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву про розгляд справи за
відсутності його відсутності та
безпосередньо ОСОБА_2, підтримав позов.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, про час, місце судового
засідання був належним чином
повідомлений, незалежно від причин, суд
розглядає справу за наявністю у справі
доказів у відсутність відповідача.

Суд, оголосивши та дослідивши
матеріали справи, прийшов до
наступного.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Апеляційного суду м. Києва від
05 лютого 2014 року, яке набрало законної
сили, позивачу ОСОБА_2 та відповідачу
ОСОБА_3 на праві спільної часткової
власності належить наступне майно:

- нежилі приміщення з №1-№7 (групи
приміщень № 90-А) першого поверху літера
А загальною площею 101,00 кв. м. у будинку
АДРЕСА_2 в м. Києві;

- машиномісце НОМЕР_3 загальною площею
15,6 кв. м. у паркінгу у будинку № 6 по вул.
Ольгинській в м. Києві;

- машиномісце № НОМЕР_4 загальною
площею 16,10 кв.м. у підземній автостоянці
будинку № 49-а по вул. Володимирській у
м. Києві.

За ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3
частини вказаного майна, за ОСОБА_3
відповідно визнано право власності на
1/3 частину цього майна. Також за ОСОБА_2
визнано право власності на 2/3 частини
грошових коштів у розмірі 593 300,00 грн., що
становить 395 533,33 грн., за ОСОБА_3, визнано
право власності на 1/3 частину суми 593
300,00 грн., що становить 197 766,67 грн.

Відповідно до положень статей 21, 24, 41
Конституції України, статей 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, в тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності. Володіння,
користування і розпорядження
частковою власністю здійснюється за
згодою всіх учасників, а за відсутності
згоди спір вирішує суд.

ОСОБА_2 посилається у позові на те, що
спільне користування і володіння
майном є неможливим, оскільки між
позивачем та відповідачем склалися
вкрай неприязні стосунки, також
сторони не можуть досягнути
домовленості щодо користування майном.

Положеннями ст. 15 ЦК України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України,
статті 3 і 4 ЦПК України право вибору
способу судового захисту належить
виключно позивачеві.

Позивач заявила вимогу про припинення
належного відповідачеві права на
частку у нежилих приміщеннях з №1-№7
(групи приміщень № 90-А) першого поверху
літера А загальною площею 101,00 кв. м. у
будинку АДРЕСА_2 в м. Києві та
машиномісця НОМЕР_3 загальною площею 15,6
кв. м. у паркінгу у будинку № 6 по вул.
Ольгинській в м. Києві.

Положеннями ст. 365 ЦК України
передбачено можливість припинення
права особи на частку у спільному майні
за рішенням суду на підставі позову
інших співвласників, якщо: частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі; річ є неподільною; спільне
володіння і користування майном є
неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї за
умови попереднього внесення позивачем
вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду.

При цьому, відповідачу належить право
власності на 1/3 частину у вказаному
майні, що є спільною сумісною власністю
сторін, і порівняно з часткою
позивачки, яка становить 2/3, є незначною
і не може бути виділена в натурі.
Відповідач забезпечений житлом у
АДРЕСА_1, де він зареєстрований, що
підтверджується даними про реєстрацію
відповідача за вказаною адресою (а. с. 7),
крім того вказане майно є нежилим.
Спільне володіння та користування
майном, яке є неподільним, за
встановлених судом обставин є
неможливим.

Враховуючи наведені обставини та
приймаючи до уваги наявність у
відповідача права на інше майно,
зокрема друге машиномісце, суд
приходить до висновку, що припинення
частки, належної відповідачеві у
вказаному майні не завдасть останньому
істотної шкоди, що є вирішальною
обставиною в даному випадку.

З огляду на викладене, враховуючи
наявність всіх обставин, встановлених
ч. 1 ст. 365 ЦК України, дотримуючись
пропорційності між переслідуваною
метою та позбавленням особи її
власності, суд, виходячи із засад
справедливості, добросовісності та
розумності, приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ в натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Згідно до абз. 2 п. 2 ст. 364, якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183 ЦК
України), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 364 право на
частку у праві спільної часткової
власності у співвласника, який отримав
компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач фактично володіє та
користується машиномісцем № НОМЕР_4 в
паркінгу будинку № 49 по вул.
Володимирській в м. Києві,проте
відповідної матеріальної компенсації
позивачеві не сплачує, як це
передбачено положеннями ч.2 ст. 358 ЦК
України. Враховуючи те, що майно є
неподільним, виділити у натурі належну
ОСОБА_2 частку із вказаного майна
неможливо. Позивач згодна на отримання
компенсації вартості своєї частки у
вказаному майні.

Обраний позивачем спосіб захисту свого
порушеного права відповідає діючому
законодавству.

При цьому суд приймає до уваги ту
обставину, що відповідач має
можливість виплатити вказану
компенсацію позивачу і тому приходить
до висновку, що задоволення позову в
цій частині не призведе до обмеження
прав відповідача за рахунок позивача.

Відповідно до висновку оцінювача від 28
липня 2014 року про ринкову вартість
нежилих приміщень з №1-№7 (групи
приміщень № 90-А) загальною площею 101,00
кв. м. у будинку АДРЕСА_2 в м. Києва, їх
ринкова вартість складає 1 857 825 гривень,
що на дату оцінки еквівалентно 158 075
доларам США. (а. с. 36).

Відповідно до Висновку оцінювача від 04
серпня 2014 року про ринкову вартість
машиномісця НОМЕР_3 загальною площею 15,6
кв. м. у підвалі підземного паркінгу
будинку № 6 по вул. Ольгинській в м.
Києві, його ринкова вартість складає 561
555 гривень, що на дату оцінки
еквівалентно 46 940 доларам США. (а. с. 52).

Відповідно до Висновку оцінювача від 04
серпня 2014 року про ринкову вартість
машиномісця № НОМЕР_4 загальною площею
16,10 кв.м. у підвалі підземного паркінгу
будинку № 49-а по вул. Володимирській у
м. Києві, його ринкова вартість складає
591 765 гривень, що на дату оцінки
еквівалентно 49 465 доларам США. (а. с. 68).

Таким чином, позивач ОСОБА_2 має
сплатити відповідачу вартість
належної йому 1/3 частини нежилих
приміщень з №1-№7 (групи приміщень №
90-А)загальною площею 101,00 кв. м. у будинку
АДРЕСА_2 в м. Києва та 1/3 частини
машиномісця НОМЕР_3 загальною площею 15,6
кв. м. у підвалі підземного паркінгу
будинку № 6 по вул. Ольгинській в м.
Києві в розмірі 806460 грн. (619 275 грн. + 187 185
грн.).

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 має
сплатити компенсацію за належну
позивачеві 2/3 частини машиномісця
НОМЕР_4 загальною площею 16,10 кв.м. у
підвалі підземного паркінгу будинку №
49-а по вул. Володимирській у м. Києві в
розмірі 394 510 грн.

Оскільки вартість частки нежилих
приміщень і машиномісця НОМЕР_3 по вул.
Ольгинській, 6 в м. Києві перевищує
вартість частки машиномісця № НОМЕР_4
по вулиці Володимирській, 49-а у м. Києві,
з ОСОБА_2 необхідно стягнути грошову
компенсацію різниці вартості майна.

При цьому, згідно рішення Апеляційного
суду м. Києва від 05 лютого 2014 року було
визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3
частини коштів, що становить 395 533 грн. 34
коп., а за ОСОБА_3 - 1/3 частину коштів, що
становить 197 766 грн.67 коп., та
постановлено стягнути з останнього на
користь позивача 395 533 грн. 34 коп.,
витрачених ним без згоди дружини.

Враховуючи те, що відповідач вказані
кошти не сплатив, суд вважає за можливе
визнати за відповідачем право
власності на всю вказану суму - 593300 грн.,
припинити право позивача на 2/3 частки
від вказаної суми, та зарахувати її
частку в рахунок компенсації за
припинену частку відповідача у
спільному майні.

З урахуванням сум, що підлягають
стягненню між сторонами як
компенсації, а також припиненням права
позивача на 2/3 частину на кошти в
розмірі 593300,00 грн., остаточно позивач
має компенсувати частку відповідача у
спільному майні в розмірі 16416,67 грн.
Вказана сума внесена позивачем на
депозитний рахунок Печерського
районного суду м. Києва № 2807 в ГУ
ДКСУ в м. Києві (код 820019) 16416 (шістнадцять
тисяч чотириста шістнадцять) гривень 67
копійок, що підтверджується квитанцією
№ 1710019 від 24 листопада 2014 року (а. с. 107).

З огляду на викладене суд вважає, що
такий поділ майна, що є у спільній
частковій власності найбільш враховує
права та інтереси усіх співвласників.

На підставі ст. 88 ЦПК України
підлягають присудженню понесені та
документально підтверджені судові
витрати позивача в розмірі 3654,00 грн.

Керуючись статтями 356, 358, 364, 365 ЦК
України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
про поділ майна, припинення права
спільної часткової власності -
задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на
нежилі приміщення з 1-7 (групи приміщень
№ 90-а) першого поверху літера А
загальною площею 101,00 кв. м. у будинку
АДРЕСА_2 в м. Києві.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на
машиномісце НОМЕР_3 загальною площею 15,6
кв. м. у паркінгу будинку № 6 по вул.
Ольгинській в м. Києві.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на
машиномісце № НОМЕР_4 загальною площею
16,10 кв. м. у підземній автостоянці
будинку № 49-а по вул. Володимирській у
м. Києві.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 2/3
частини грошових коштів в розмірі 593
300,00, що складає 395 533,34 грн.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3
частину нежилих приміщень з 1-7 (групи
приміщень № 90-а) першого поверху літера
А загальною площею 101,00 кв. м. у будинку
АДРЕСА_2 в м. Києві.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3
машиномісця НОМЕР_3 загальною площею 15,6
кв. м. у паркінгу будинку № 6 по вул.
Ольгинській в м. Києві.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 2/3
частини машиномісця № НОМЕР_4
загальною площею 16,10 кв. м. у підземній
автостоянці будинку № 49-а по вул.
Володимирській у м. Києві,
зареєстроване в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності 04.03.14р. на
підставі рішення Апеляційного суду м.
Києва від 05.02.14 р. по справі 22-ц/796/1665/2014
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на нерухоме
майно.

Припинити право власності ОСОБА_5 на 2/3
частини коштів в розмірі 593 300,00 грн., що
складає 395 533,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію в сумі 16416,67 грн.
внесених на депозитний рахунок суду,
відповідно до квитанції № 1710019 від
24.11.2014.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва.

Суддя
С.В.Вовк