Справа №487/4777/14-ц 24.12.2014 24.12.2014 24.12.2014
Провадження №22-ц/784/3497/14
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Харитоновою І.В.,

за участю: Черниш Я.М. - представника
відділу ДВС,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 13 травня 2014 року,
постановлену за поданням державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі - відділ ДВС) про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року державний виконавець
відділу ДВС звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_2

Державний виконавець вказував, що 23
листопада 2012 року було відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом №2/1416/2730, виданим 30 жовтня 2012
року Ленінським районним судом
м. Миколаєва на виконання
рішення суду від 23 серпня 2012 року про
стягнення на користь ПАТ «Мегабанк» з
ОСОБА_2 88215 грн. 32 коп. заборгованості за
кредитним договором.

Посилаючись на невиконання боржником
рішення суду, державний виконавець
просив обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду
за межі України без вилучення паспорту.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 13 травня 2014 року подання
державного виконавця відділу ДВС
задоволено.

Постановлено тимчасово обмежити
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
без вилучення закордонного
паспортного документу.

Не погодившись із вказаною ухвалою,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на те, що суд не перевірив
наявності факту ухилення його від
виконання рішення суду, просив її
скасувати.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника рішенням - це
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України
подання розглядається судом негайно,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця.

Тобто, Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК
України наявність умислу та
обставини, які є підставою даного
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України,
підлягають доведенню державним
виконавцем. При цьому, задоволення
такого подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 23 серпня 2012 року стягнуто
на користь ПАТ «Мегабанк» з ОСОБА_2 88215
грн. 32 коп. заборгованості за кредитним
договором

30 жовтня 2012 року Ленінським районним
судом м. Миколаєва на виконання
зазначеного рішення був виданий
виконавчий лист (а.с. 4).

Постановою державного виконавця
відділу ДВС від 23 листопада 2012 року на
підставі вказаного виконавчого листа
відкрите виконавче провадження, а
боржнику запропоновано в строк до 30
листопада 2012 року виконати її в
добровільному порядку (а.с.5).

На підтвердження вимог про обмеження
виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,
зазначених в поданні, державний
виконавець зазначив, що він вживав
заходи щодо перевірки майнового стану
боржника та розшуку майна.

Проте, як видно із актів державного
виконавця відділу ДВС від 17 вересня 2013
року та 22 квітня 2014 року було
встановлено лише факт не проживання
боржника за адресою: АДРЕСА_1.

До подання державним виконавцем додана
постанова від 24 липня 2013 року про
розшук автомобіля MERCEDES - BENZ 309D, 1980 року.
Проте відомостей щодо виконання цієї
постанови в матеріалах справи немає.

Крім цього, державним виконавцем в суді
апеляційної інстанції надана копія
постанови державного виконавця
відділу ДВС від 24 липня 2013 року, якою
зупинено виконавче провадження за
вказаним виконавчим листом №2/1416/2730 за
заявою боржника. Доказів щодо
відновлення виконавчого провадження
державний виконавець також не надав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції не звернув належної
уваги на вказані обставини та вимоги
закону щодо покладення саме на
державного виконавця обов'язку
доведення обставини, які є підставою
даного подання про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України, не витребував виконавче
провадження та не перевірив доводи
державного виконавця щодо ухилення
боржника від виконання вказаного
виконавчого документу, тоді як це є
необхідним для правильного вирішення
цього питання. У зв'язку з чим
оскаржувану ухвалу не можна вважати
законною, а тому відповідно до п. 3 ст. 312
ЦПК України вона підлягає скасуванню
із направленням справи на новий
розгляд.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 13 травня 2014 року
скасувати, а справу повернути на новий
розгляд до того ж суду.

Судді: