Справа № 203/6763/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Кіровський районний
суд м.Дніпропетровська, в складі:

Головуючого-судді -
Казака С.Ю.

при секретарі -
Місюра К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську подання
державного виконавця Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська надійшло вказане
подання, в обґрунтування якого
зазначено, що в Кіровському відділі
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції перебуває на
примусовому виконанні виконавчий лист
№2-2336, виданий 04.01.2012 року
Індустріальним районним судом
м.Дніпропетровська, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання дитини – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку щомісячно. Посилаючись
на те, що боржник добровільно рішення
суду не виконує, кошти на утримання
дитини не сплачує, має заборгованість
зі сплати аліментів станом на 01.10.2013
року в сумі 19841 грн. 96 коп., державний
виконавець просив тимчасово обмежити
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до моменту фактичного
виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК
України суд негайно розглядає подання,
зазначене в ч.1 цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В судове засідання державний
виконавець не з’явився, про причини
неявки не повідомив. В зв’язку з чим,
суд вважає за можливе розглянути
подання за відсутності представника
виконавчої служби та у відповідності
до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Перевіривши викладені в поданні
доводи, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що подання
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
задоволенню не підлягає за наступних
підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець в процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухиляння боржника від
виконання ним зобов’язань, покладених
на нього рішенням, звертатися до суду
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника –
фізичної особи або керівника боржника
– юридичної особи за межі України –
до виконання зобов’язань за рішенням.

Згідно ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» підставою
для тимчасового обмеження у праві
виїзду громадян за кордон може бути,
зокрема, наступне: громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта у випадках, якщо
діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань,
якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань. Паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено в
даному випадку.

Таким чином, відповідно до
зазначених вище положень закону,
боржника може бути обмежено у праві
виїзду за межі України в разі його
ухилення від виконання зобов’язань,
покладених на нього судовим рішенням.

Про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема, утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Тобто ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням є будь-які свідомі діяння (дії
або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Як вбачається із матеріалів
справи, в Кіровському відділі
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції перебуває на
примусовому виконанні виконавчий лист
№2-2336, виданий 04.01.2012 року
Індустріальним районним судом
м.Дніпропетровська, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання дитини – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку щомісячно.

Згідно розрахунку
заборгованості, наданого до подання,
станом на 01.10.2013 року існує
заборгованість зі сплати аліментів в
сумі 19841 грн. 96 коп.

Посилаючись на те, що боржник у
добровільному порядку рішення суду не
виконує, ухиляється від сплати
аліментів, державний виконавець просив
тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України.

Разом з тим, до подання не надано
доказів того, що боржником було
отримано постанову про відкриття
виконавчого провадження, його
обізнаність про наявність виконавчого
провадження та що він має змогу
виконувати зобов'язання у повному
обсязі або частково, але не робить
цього без поважних причин.

В той час, як законом
передбачені юридичні санкції у вигляді
тимчасового обмеження у праві виїзду
не за наявності факту невиконання
зобов'язань, а саме за ухилення від
виконання.

Також до подання не надано
підтверджень тому, що у боржника
відсутнє рухоме чи нерухоме майно,
грошові кошти та інші доходи, на які
може бути звернуто стягнення в рахунок
погашення заборгованості по сплаті
аліментів та проводитись стягнення в
рахунок наступних періодичних
(щомісячних) виплат.

В зв’язку з вищевикладеним, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови в задоволенні подання
державного виконавця.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.11,12,83 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.6
Закону України «Про порядок виїзду і
в’їзду в Україну громадян України»,
ст.ст.197,208-210,377-1 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання
державного виконавця Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України – відмовити.

Ухвала набирає законної сили
після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена
в частині повернення позову до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

С.Ю.Казак