Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4337/14
Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„13" листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна-Квант» в
особі представника Працевитого
Геннадія Олександровича на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 05 вересня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна-Квант» про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Україна-Квант» про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором.

У позові зазначало, що 20.06.2007 року між
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого зі всіма
правами та обов'язками є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Запорізької обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 було
укладено генеральну кредитну угоду №
010/17-16/340 щодо надання кредитних коштів з
лімітом 210 000, 00 доларів США, терміном
дії до 19.06.2017 року.

В рамках генеральної кредитної угоди
між ними 20.06.2007 року були укладені
кредитні договори № 010/17-16/349/1 про
надання кредиту у сумі 60 000,00 доларів
США на придбання нерухомого майна, зі
сплатою 12% річних, строком до 19.06.2017
року, та № 010/17-16/349/2 про надання
кредиту у сумі 150 00,00 доларів США на
проведення реконструкції нерухомого
майна, зі сплатою 12% річних, строком до
19.06.2017 року.

Згідно п.4 додатку № 1 до Генеральної
кредитної угоди щомісячне погашення
кредиту відбувається рівними
частинами з нарахуванням процентів на
залишок заборгованості по кредиту(
платежі, що зменшуються)(т.1,а.с.12).

Додатковими угодами від 25.12.2008 року до
кредитних договорів від 20.06.2007 року
були адаптовані графіки повернення
кредитів, в подальшому додаткові угоди
укладалися 24.07.2009 року, 23.10.2009 року,
27.08.2010 року, 30.08.2010 року, 30.01.2012 року.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
банком були укладені:

-з ОСОБА_3 договори поруки № 010/17-16/349/1/1
та № 010/17-16/349/2/1 від 20.06.2007 року, за якими
вона взяла на себе зобов'язання
повернути кредити відповідно у розмірі
60 000, 00 доларів США та 150 000, 00 доларів США,
проценти за користування ними,
комісійну винагороду, неустойку у
випадках, передбачених кредитними
договорами, а також відшкодувати
можливі збитки та виконати інші умови
кредитного договору в повному обсязі.

Додатковими угодами № 1 від 30.01.2012 р.
договори поруки № 010/17-16/349/1/1 та №
010/17-16/349/2/1 від 20.06.2007 року були
викладені в новій редакції.

-з ТОВ «Україна - Квант» договори поруки
№ 010/17-16/349/1/2 та №
010/17-16/349/2/1 від 20.06.2007 року щодо
зобов'язання повернути кредити в
розмірі 60 000, 00 доларів США та 150 000, 00
доларів США.

Додатковими угодами № 1 від 30.01.2012 р.
зазначені договори поруки були
викладені в новій редакції.

Посилаючись на те, що внаслідок
неналежного виконання ОСОБА_2, як
позичальником, своїх зобов"язань
станом на 13.05.2014 р. в рамках Генеральної
кредитної угоди № 010/17-16/349 від 20.06.2007 р.
за кредитними договорами №010/17-16/349/1 від
20.06.2007 р. і № 010/17-16/349/2 від 20.06.2007 р. з
відповідними додатковими угодами
утвориласьзагальна заборгованість у
розмірі 189 291,60 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 2 204 603,70
грн., вказану заборгованість просило
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 05
вересня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованість за
кредитним договором № 010/17-16/349/1 від
20.06.2007 р., а саме: заборгованість за
тілом кредиту -53 181,90 доларів США;
заборгованість за несплаченими
відсотками - 1 476,66 доларів США;
нарахована пеня на заборгованість за
відсотками за період з 01.06.2013 р. по 13.05.2014
р. - 1 093,31 грн., нарахована пеня на
заборгованість за кредитом за період з
31.05.2013 р. по13.05.2014 р.- 527,51 грн.;

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
заборгованість за кредитним договором
№ 010/17-16/349/2 від 20.06.2007 р., а саме:
заборгованість за тілом кредиту -129 090,54
доларів США; заборгованість за
несплаченими відсотками - 5 044,45 доларів
США; нарахована пеня на заборгованість
за відсотками за період з 01.06.2013 р. по
13.05.2014 р. - 2709,83 грн.; нарахована пеня на
заборгованість за кредитом за період з
31.05.2013 р. по13.05.2014 р.-1470,11 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна - Квант» на
користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
заборгованість за кредитним договором
№ 010/17-16/349/1 від 20.06.2007 р., а саме:
заборгованість за тілом кредиту - 53 181,90
доларів США; заборгованість за
несплаченими відсотками - 1 476,66 доларів
США; нарахована пеня на заборгованість
за відсотками за період з 01.06.2013 р. по
13.05.2014 р. - 1 093,31 грн.; нарахована пеня на
заборгованість за кредитом за період з
31.05.2013 р. по 13.05.2014 р.-527,51 грн.;

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна - Квант» на
користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
заборгованість за кредитним договором
№ 010/17-16/349/2 від 20.06.2007 р., а саме:
заборгованість за тілом кредиту - 129 090,54
доларів США; заборгованість за
несплаченими відсотками - 5 044,45 доларів
США; нарахована пеня на заборгованість
за відсотками за період з 01.06.2013 р. по
13.05.2014 р. - 2 709,83 грн.; нарахована пеня на
заборгованість за кредитом за період з
31.05.2013 р. по 13.05.2014 р. - 1 470,11 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна - Квант» на
користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
витрати на сплату судового збору у сумі
3 654,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ
«Україна-Квант» в особі представника
Працевитого Г.О. подали апеляційну
скаргу, в якій просили рішення
скасувати та ухвалити нове про
відмову у позові.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договоом банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст.
1050 ЦК України у разі, якщо договором
встановлений обов"язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20.06.2007 року між
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» , та ОСОБА_2
було укладено генеральну кредитну
угоду № 010/17-16/340 щодо надання кредитних
коштів з лімітом 210 000, 00 доларів США,
терміном дії до 19.06.2017 року.

В рамках генеральної кредитної угоди
між ними 20.06.2007року були укладені
кредитні договори № 010/17-16/349/1 про
надання кредиту у сумі 60 000,00 доларів
США на придбання нерухомого майна, зі
сплатою 12% річних, строком до 19.06.2017
року, та № 010/17-16/349/2 про надання
кредиту у сумі 150 00,00 доларів США на
проведення реконструкції нерухомого
майна, зі сплатою 12% річних, строком до
19.06.2017 року.

В той же день на забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ОСОБА_3 та банком були укладені
договори поруки № 010/17-16/349/1/1 та
№ 010/17-16/349/2/1, а також між ТОВ «Україна -
Квант» та банком договори поруки
№ 010/17-16/349/1/2 і № 010/17-16/349/2/1, за умовами
яких поручителі взяли на себе обов"язок
перед банком відповідати по борговим
зобов"язанням ОСОБА_2. у повному обсязі.

В подальшому між банком та ОСОБА_2
неодноразово укладалися додаткові
угоди до кредитного договору.

Додатковими угодами від 25.12.2008 року до
кредитних договорів від 20.06.2007 року за
заявою ОСОБА_2були адаптовані графіки
повернення кредитів, а саме, п.4
кредитних договорів викладений у новій
редакції, згідно якої повернення
кредиту та сплата процентів
відбувається з 19.01.2009 року не
щомісячними платежами, що зменшуються,
а ануїтетними платежами, тобто сума
кредиту та процентів щомісяця
погашається рівними частинами на
протязі всього строку дії кредитного
договору(т.1,а.с. 17).

В подальшому додаткові угоди між
банком та позичальником укладалися
24.07.2009 року, 23.10.2009 року, 27.08.2010 року,
30.08.2010 року, 30.01.2012 року і погоджувалися
з поручителями.

Додатковими угодами № 1 від 30.01.2012 р.
договори поруки № 010/17-16/349/1/1 та №
010/17-16/349/2/1 від 20.06.2007 року, що були
укладені з ОСОБА_3, та договори поруки №
010/17-16/349/1/2 та № 010/17-16/349/2/1 від 20.06.2007
року, що були укладені з ТОВ «Україна -
Квант», були викладені в новій
редакції.

10.04.2014 року, у зв"язку з неналежним
виконанням ОСОБА_2 своїх зобов"язань за
кредитними договорами № 010/17-16/349/1 та
№ 010/17-16/349/2, внаслідок чого станом на
04.04.2014 року утворилась заборгованість
відповідно 54765,10 доларів США та 133118,18
доларів США, ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» надіслало позичальнику та
поручителям письмову вимогу про
дострокове повернення кредиту та
процентів за користування кредитом у
30-денний термін з моменту отримання
вимоги, яка була отримана
відповідачами 12.04.2014 року і виконана не
була( т.1, а.с. 60-61).

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитними
договорами за тілом кредиту у сумі 53181,90
доларів США та 129090, 54 доларів США, за
відсоткам у сумі 1476,66 доларів США та
5044,45 доларів США, а також нарахованої
за період з 31.05.2013 р. по 13.05.2014 р. пені по
відсоткам у сумі 1093 грн. 31 коп.та 2709 грн.
83 коп., пені на заборгованоість по тілу
кредиту у сумі 527 грн.51 коп. та 1470 грн. 11
коп., суд виходив з їх доведеності.

Висновки суду погоджуються з умовами
кредитних договорів та
підтверджуються доказами.

На підтвердження розміру
вказаної заборгованості банк надав
письмові розрахунки(т.1, а.с.62-69) та
роздруківку електронного реєстру
розрахункових документів про розмір та
дату внесених ОСОБА_2
платежів(т.1,а.с.117-219), які в порядку ст. 58
ЦПК України суд визнав належними
письмовими доказами та надав їм оцінку
у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК
України, враховуючи положення ст. 9
Закону України „Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", якими передбачено складання
та зберігання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку на
машинних носіях інформації, та ч.40.1 ст.
40 Закону України „Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні", згідно
яким суди та органи досудового
слідства не можуть відмовити у
прийнятті як доказу електронного
документа та вимагати надання
паперового документа.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов"язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Між тим, будь-яких доказів того,
що дані реєстру розрахункових
документів не є повними і не враховують
усі внесені боржником платежі з
повернення кредиту, відповідачі суду
першої інстанції не надали і
правильність розрахунку суми
заборгованості при розгляді справи по
суті не спростували, при цьому
клопотання про призначення по справі
судово-бухгалтерської експертизи не
заявляли.

За вимогами ч.1 ст. 143 ЦПК
України для з"ясування обставин, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних познань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі.

Таким чином, посилання в
апеляційній скарзі на порушення судом
норм процесуального права при
встановленні фактичного розміру
заборгованості за кредитними
договорами у зв"язку з непроведенням
відповідної експертизи, є
безпідставними, враховуючи, що
проведення експертизи за ініціативи
суду і без відповідної заяви сторони,
не передбачено нормами цивільного
процесуального законодавства.

Не є переконливими і доводи
апеляційної скарги щодо припинення
поруки ОСОБА_3та ТОВ «Україна-Квант» з
тих підстав, що зміна додатковими
угодами від 25.12.2008 року редакції п.4
кредитних договорів від 20.06.2007 року,
згідно якої повернення кредиту та
сплата процентів відбувається з 19.01.2009
року не щомісячними платежами, що
зменшуються, а ануїтетними платежами,
тобто сума кредиту та процентів
щомісяця погашається рівними
частинами на протязі всього строку дії
кредитного договору, призвело до
збільшення відповідальності
поручителів на 3000 доларів США,
зважаючи на некоректність посилання
в підтвердження цього доводу на
графіки погашення кредитів, які
складені на періоди, які різняться
датою початкового розрахунку.

Із зустрічними позовними
вимогами про визнання поруки
припиненою поручителі, зокрема, ОСОБА_3,
на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України по
даній справі до банку не зверталися,
хоча останній таке право за ними не
визнавав.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК
України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов"язання, а також у разі зміни
зобов"язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

За змістом зазначеної норми
припинення поруки зумовлюють такі
зміни умов основного зобов"язання без
згоди поручителя, які призвели або
можуть призвести до збільшення обсягу
відповідальності останнього, зокрема у
разі встановлення нових умов щодо
порядку зміни процентної ставки в бік
збільшення, розширення змісту
основного зобов"язання щодо
дострокового повернення кредиту та
плати за користування ним.

На зміну ж умов основного
договору, унаслідок якої обсяг
відповідальності не збільшується,
згода поручителя не вимагається.

Таким чином, сам по собі факт
внесення додатковими угодами від 25.12.2008
року змін до кредитних договорів про
заміну щомясячного погашення кредиту
рівними частинами з нарахуванням
процентів на залишок заборгованості по
кредиту на щомісячне погашення кредиту
та процентів рівними частками на
протязі строку дії кредитного
договору, без зміни будь-яких інших
умов кредитних договорів, збільшення
відповідальності поручителя не
доводить.

Інші доводи апеляційної
скарги не є суттєвими і підстав для
скасування судового рішення та
ухвалення рішення про відмову у позові
не містять.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 317
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна-Квант» в
особі представника Працевитого
Геннадія Олександровича відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2014 року
по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді:

: