Справа №302/652/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - Бисага Т.Ю.,

суддів - Дроботя В.В., Фазикош Г.В.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

за участю представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою представника за
довіреністю Шуліки І.В., яка діє в
інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», на
рішення Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 16 червня 2014
року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»,
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивував тим, що
відповідно до укладеного договору
№MKМWSE000000 від 25.05.2006 року ОСОБА_3 отримав
кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24.00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Станом на
04.04.2014 року відповідач має
заборгованість - 230650,81 грн., яка
складається з наступного: 12543,17 грн. -
заборгованість за кредитом; 4058,37 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 78331,55 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 135717,72 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Судовим наказом Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 16.10.2007 року з відповідача стягнуто
16892,26 грн.

Посилаючись на дані обставини Банк
просив стягнути з відповідача на його
користь залишок суми заборгованості в
сумі 213 758,55 грн. та судові витрати по
справі.

Заочним рішенням Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 16 червня 2014 року в задоволені
позову відмовлено.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним
рішення першої інстанції, представник
за довіреністю Шуліка І.В., яка діє в
інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», подала
апеляційну скаргу, якою просить
скасувати рішення Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 16 червня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю, мотивуючи це неповним
з'ясуванням обставин, які мають
значення для справи та порушенням норм
матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримала.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, від одержання повістки
відмовився.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
проходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення,
суд першої інстанції виходив з того, що
звернення до суду із видачею судового
наказу про стягнення всієї суми боргу
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
припинені зобов'язання по кредитній
угоді, а тому нарахування пені,
процентів по неіснуючому боргу по
угоді є незаконним, оскільки саме 16.10.2007
р. по заяві ПАТ КБ «ПриватБанк»
кредитні зобов'язання між сторонами
припинено.

Проте погодитися з таким
висновком суду не можна, з огляду на
наступне.

Згідно ч.1ст.598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
в повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання
передбачені ст. 599-601,604-609 ЦК України,
зокрема за ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання
є виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Таким чином, зобов'язання за
кредитним договором припинились би
виконанням, проведеним належним чином,
у разі здійснення відповідачем
погашення заборгованості за кредитним
договором у сумі 16 892,26 грн., а саме 12.09.2007
року.

Однак, відповідно до наданого
позивачем розрахунку заборгованості
вбачається, що відповідач продовжував
порушувати умови договору щодо сплати
заборгованості за кредитом, у зв'язку
із чим заборгованість за кредитним
договором і збільшилася.

Отже, наявність рішення за
відсутності належного виконання
боржником свого зобов'язання не
свідчить про припинення договірних
правовідносин між сторонами. Тобто,
саме по собі рішення, виконання якого
не здійснено вчасно, не припиняє
зобов'язальних правовідносин між
сторонами договору й не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання ним грошового зобов'язання
та не позбавляє кредитора на отримання
сум, передбаченого умовами договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Що стосується розміру заборгованості,
то частиною третьою статті 551 ЦК
України передбачено, зокрема, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України
з урахуванням положень статті 3 ЦК
України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини
четвертої статті 10 ЦПК України щодо
обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
її розмір значно перевищує розмір
збитків.

Дана позиція закріплена в Постанові
Верховного суду України від 3 вересня
2014 року.

Враховуючи, що розмір пені 135 717 грн. 72
коп. значно вищий за заборгованість за
кредитом і по процентам за
користування кредитом, суд зменшує
розмір неустойки до суми, яка становить
суму заборгованості за кредитом + суму
заборгованості по процентам за
користування кредитом + суму
заборгованості по комісії за
користування кредитом (12543,17 грн. + 78331,55
грн. + 4058,37 грн. = 94933 грн. 09 коп.) - 16892 грн.
26 коп. згідно судового наказу.

Остаточна сума заборгованості, що
підлягає до стягнення становить 172973
грн. 92 коп.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини, які мають
значення для справи, його висновки не
відповідають обставинам справи та
суперечать матеріальному закону.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
неправильне застосування норм
матеріального права, та недоведеності
позивачем позову є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника за
довіреністю Шуліки І.В., яка діє в
інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк»,-
задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 16 червня 2014
року,- скасувати, ухвалити по справі
нове рішення, яким позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» заборгованість у розмірі
172973 грн. 92 коп. за кредитним договором
№MKМWSE000000 від 25.05.2006 року.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: