Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/5690/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Якухно О.М.

суддів
Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря судового засідання
Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку,
достатнього для подання заяви про
прийняття спадщини, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського
районного суду м.Житомира від 11 вересня
2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом про визначення
додаткового строку на прийняття
спадщини за законом на 3 місяці. В
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що він є онуком померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі - ОСОБА_3, після
смерті якої відкрилася спадщина на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Він є спадкоємцем за правом
представлення після смерті свого
батька - ОСОБА_4, однак у строк,
визначений законом, не зміг подати
заяву про прийняття спадщини.
Посилається на те, що пропустив строк з
поважних причин та не мав можливості за
станом здоров'я звернутися до
нотаріальної контори. У зв'язку з
наявною необхідністю відновлення
стану здоров'я не міг оформити всіх
документів, які потрібно було надати в
нотаріальну контору для отримання
спадщини. На підставі чого просив суд
задовольнити позов та визначити йому
додатковий строк для прийняття
спадщини.

Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 11 вересня 2014 року в
задоволенні позовних вимог про
визначення додаткового строку на
прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Зазначає, що судом дано
неправильну оцінку фактичним
обставинам справи. А саме, відмовляючи
в задоволенні позову, суд зробив
висновок про неповажність причин
пропуску позивачем строку на звернення
до нотаріальної контори, відмітивши
лише наявну у нього травму руки та не
звернувши увагу на неможливість
отримання позивачем документів
необхідних для звернення із заявою до
нотаріальної контори для прийняття
спадщини.

Апелянт та його представник підтримали
апеляційну скаргу та пояснили, що
позивач у січні 2013 року звертався до
державної нотаріальної контори і йому
надали список документів, необхідних
для оформлення спадщини. В лютому 2013
року він отримав травму руки і
лікувався вдома без подальшого
звернення до лікарів. В цьому місяці
він подав заяву про видачу з реєстру
підтвердження родинних стосунків між
батьком та бабусею, яке отримав лише 20
березня. У подальшому отримував
дублікат свідоцтва про смерть
спадкодавця. До відповідача не
звертався за наданням останнього,
оскільки не знав де вона живе.

Відповідач заперечує у задоволенні
скарги і пояснила, що вона особисто
повідомила позивача взимку 2013 року про
бажання прийняття нею спадщини, на що
останній сказав, що не знає чи буде
приймати спадщину. Свідоцтва про
смерть у неї він не просив. Травма руки
не є важкою і не перешкоджала
звернутися до нотаріуса своєчасно. До
суду позов подано через рік після
закінчення строку на прийняття
спадщини.

Розглянувши справу в межах визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
надав належних доказів на
підтвердження поважності причин
пропуску строку на звернення до
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних осіб
чи юридичних осіб, поданим відповідно
до цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
хворобою, яка перешкодила своєчасному
прийняттю спадщини.

Статтею 1266 Цивільного кодексу України
(надалі - ЦК України) передбачено, що
внуки, правнуки спадкодавця спадкують
ту частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Судом встановлено, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відкрилась
спадщина, яка складалась зокрема із
квартири розташованої за адресою:
АДРЕСА_1. Вказане нерухоме майно
належало померлій особі на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№16404, виданого 10 лютого 1995 року
відділом приватизації державного
житлового фонду (а.с.12).

Згідно наявних в матеріалах справи
копій свідоцтва про народження
позивача серії НОМЕР_2 та витягу з
єдиного державного реєстру актів
цивільного стану громадян про державну
реєстрацію народження №6 від 20
березня 2013 року батько позивача -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6) є сином померлої
ОСОБА_3. (а.с.7,8), а позивач є онуком
спадкодавця.

З матеріалів спадкової справи №90/2013, що
була заведена 13 березня 2013 року Другою
Житомирською державною нотаріальною
конторою, вбачається, що відповідач
ОСОБА_2, яка є дочкою померлої ОСОБА_3, 13
березня 2013 року звернулась із заявою
про прийняття спадщини після своєї
матері, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30,35).

Також судом встановлено, що відповідно
до листа-роз'яснення державного
нотаріуса Драч Н.В. від 22 серпня 2013 року,
яке міститься в спадковій справі, на
усну заяву позивача ОСОБА_1 було
запропоновано звернутись до суду із
позовом для визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини (а.с.10, 40).

У пункті 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» роз'яснено, що особа,
яка не прийняла спадщину в
установлений законом строк, може
звернутися до суду з позовною заявою
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини відповідно до
частини третьої статті 1272 ЦК України

Листом Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2013 року
№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
надано роз'яснення відповідно до якого
при вирішенні справ про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини судам слід
враховувати, що додатковий строк
визначається у разі, якщо суд визнає
причини пропуску строку для прийняття
спадщини поважними.

Поважними визнають: тривалу хворобу,
перебування спадкоємця тривалий час за
межами України, відбування покарання в
місцях позбавлення волі, перебування
на строковій військовій службі в
Збройних Силах України .

Судом не можуть бути визнані поважними
такі причини пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини
як юридична необізнаність позивача
щодо строку та порядку прийняття
спадщини, необізнаність особи про
наявність спадкового майна, похилий
вік, непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини, невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови. Також,
хвороба, перебування
позивача-спадкоємця в іншому регіоні
України у зв'язку із відрядженням,
службовою необхідністю не можуть
підтверджуватись лише показаннями
свідків.

Згідно п.1.2 Глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року
(далі - Порядок), при зверненні
спадкоємця у зв'язку з відкриттям
спадщини нотаріус з'ясовує відомості
стосовно факту смерті спадкодавця,
часу і місця відкриття спадщини, кола
спадкоємців, наявності заповіту,
наявності спадкового майна, його
складу та місцезнаходження,
необхідність вжиття заходів щодо
охорони спадкового майна.

Факт смерті фізичної особи і час
відкриття спадщини нотаріус перевіряє
шляхом витребовування від спадкоємця
свідоцтва про смерть, виданого органом
державної реєстрації актів цивільного
стану.

У разі неможливості пред'явлення
спадкоємцями свідоцтва про смерть
спадкодавця нотаріус повинен
витребувати від органу державної
реєстрації актів цивільного стану
копію актового запису про смерть
спадкодавця або повний витяг з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про смерть (п.1.3 та 1.4 Порядку).

Пунктами 3.2, 3.11 та 3.29 Порядку визначено,
що заяви про прийняття спадщини або
відмову від її прийняття подаються
спадкоємцем особисто нотаріусу за
місцем відкриття спадщини у письмовій
формі.

Заява про прийняття спадщини чи про
відмову від її прийняття підлягає
реєстрації у Книзі обліку і реєстрації
спадкових справ у день надходження. У
разі надходження такого документа
поштою він підлягає також реєстрації у
Журналі реєстрації вхідних документів.

У разі заведення спадкової справи та
встановлення складу спадкового майна
нотаріус надає спадкоємцю письмову
довідку щодо переліку документів,
необхідних для оформлення спадщини та
видачі свідоцтва про право на спадщину,
із зазначенням розміру плати за
вчинення відповідних нотаріальних дій.
Така довідка має бути підписана
нотаріусом та скріплена його печаткою.

Отже, у разі звернення до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини, остання
повинна була бути зареєстрована в день
надходження, але позивачем такої заяви
не подавалося, що він не заперечує і
пояснив, що звертався усно у
шестимісячний строк після смерті
спадкодавця, але цю обставину не зміг
підтвердити належними доказами.

Його доводи про подачу заяви на
отримання витягу з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
державну реєстрацію народження в
лютому 2013 року та його отримання тільки
20 березня цього року, спростовуються
записом у вказаному витязі про його
видачу на підставі заяви ОСОБА_1,
поданої 20.03.2013 року.

Повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_3
видано 06.07.2013 року.

Необхідності у отриманні повторного
свідоцтва про смерть спадкодавця, при
наявності відкритої спадкової справи,
в якій містилася його копія, не було.

Виходячи із наданих позивачем доказів,
всі дії по отриманню
правовстановлюючих документів він
почав вчиняти після закінчення
шестимісячного строку для прийняття
спадщини, тобто з березня 2013 року, про
що зазначено у позовній заяві.

Посилання позивача на неможливість
своєчасного подання всіх документів у
зв'язку із травмою руки 13.02.2013 року,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки надана ОСОБА_1 копія довідки №
1892 КУ ЦМЛ № 1 м.Житомир містить діагноз
про травму двох пальців правої руки та
необхідність звернення на прийом до
хірурга, однак доказів про термін
подальшого лікування та тяжкість
травми позивач не зміг надати, а тому у
суду немає підстав вважати дану
хворобу тривалою і такою, що
унеможливила здійснювати дії по
прийняттю спадщини до 18 березня 2013
року.

В матеріалах справи також відсутні
докази про своєчасну подачу заяв на
отримання витягу з Державного реєстру
та копій інших документів на
підтвердження смерті спадкодавця і
родинних стосунків та їх отримання із
запізненням, перешкоджанні у наданні
останніх з боку відповідача.
Твердження позивача щодо неможливості
оформлення документів необхідних для
звернення до нотаріальної контори в
зимовий період не можуть бути прийняті
судом на підтвердження поважності
причин пропуску шестимісячного строку
встановленого законом, оскільки
останні виходять за межі підстав,
вказаних у позовній заяві і суперечать
її змісту щодо неможливості їх надання
у зв'язку із травмою.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
надано належну оцінку наявним в
матеріалах справи доказам щодо
неможливості звернення позивача до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Зокрема, травма
пальців кисті руки, без підтвердження
тяжкості та тривалості хвороби, не
належить до тих об'єктивних,
непереборних, істотних труднощів, що
перешкоджали позивачу звернутися із
відповідною заявою.

Позивачем не було надано переконливих
доказів, які б могли підтвердити
правомірність та обгрунтовність його
вимог, а тому, суд правильно дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для його зміни або скасування та
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 11 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: