У Х В А Л А

30 грудня 2014 року
м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської ОСОБА_1,
ознайомившись з клопотанням ОСОБА_2 про
забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Борис
О.Н. 30 грудня 2014 року надійшла заява
ОСОБА_2, у якій він просить забезпечити
докази шляхом надання копії договору
«ОПЛАТА ЧАСТИНАМИМ» № 8711 від
12.10.2014 року з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по вул.
Кремлівській, 25 м. Кривий Ріг.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначає,
що маж намір звернутись до Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу з
позовною заявою до ПАТ «ПРИВАТБАНК»,
ОСОБА_3 про розірвання договору від 12
жовтня 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК
України особи, які беруть участь у
справі позовного провадження, для
підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов'язані подати усі
наявні у них докази або повідомити про
них суд до початку розгляду справи по
суті. Згідно зі змістом ст. 131 ЦПК
України сторони зобов'язані подати
свої докази суду до початку розгляду
справи по суті.

На виконання ст. 133 ЦПК
України особи, які беруть участь у
справі і вважають, що подання потрібних
доказів є неможливим або у них є
складнощі в поданні цих доказів, мають
право заявити клопотання про
забезпечення цих доказів; способами
забезпечення судом доказів є допит
свідків, призначення експертизи,
витребування та (або) огляд доказів, у
тому числі за їх місцезнаходженням.

Відповідно до ст.135 ЦПК України заява
про забезпечення доказів
розглядається судом, який розглядає
справу, а якщо позов ще не пред’явлено,
- місцевим загальним судом, у межах
територіальної підсудності якого
можуть бути вчинені процесуальні дії
щодо забезпечення доказів.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у
випадках, коли щодо отримання доказів у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, є складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний витребувати
такі докази.

Ознайомившись з заявою про
забезпечення доказів суддя дійшла
висновку, що дана справа не підсудна
Жовтневому районному суду м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області, і тому
повинна бути повернута позивачу,
виходячи з наступного.

Як убачається з заяви ОСОБА_2, він має
намір звернутись до суду з позовною
заявою до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (до філії)
та до ОСОБА_3, і тому вважає, що заява про
забезпечення доказів повинна
розглядатись Жовтневим районним судом
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області. Проте дане твердження
спростовується чинним законодавством,
оскільки позови можуть пред’являтись
до юридичних осіб, а не філій. Крім
цього, ОСОБА_2 долучив до заяви про
забезпечення доказів відповідь саме
юридичної особи ПАТ «ПРИВАТБАНК», який
знаходиться за адресою: вул. Набережна
Перемоги, 50 м. Дніпропетровськ, 49094, про
неможливість останніми надання
договору, який заявник бажає отримати
шляхом забезпечення доказів.

До заяви про забезпечення доказів, яка
не відповідає вимогам ст. 134 ЦПК
України, застосовуються наслідки,
встановлені ст. 121 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суддя вважає
необхідним повернути заяву, з підстав,
передбачених п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України.

Керуючись ст..ст. 133,134,137, 121 ЦПК України,
суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів
повернути.

Ухвала може бути оскаржена
до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
п’яти днів з моменту проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:

О. Н. Борис