Номер провадження: 22-ц/785/9321/14
Головуючий у першій інстанції Галич О.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М.,
Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника Одеського державного
університету внутрішніх справ на
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 06 серпня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Одеського державного університету
внутрішніх справ про стягнення
середнього заробітку у зв'язку із
порушенням строків виплати заробітної
плати, зобов'язання здійснити
перерахунок, відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

04.04.2014 року, ОСОБА_2звернувся із
позовом про стягнення середнього
заробітку у зв'язку із порушенням
строків виплати заробітної плати,
здійснення перерахунку та стягнення
щомісячної премії, відшкодування
моральної шкоди, і остаточно уточнивши
вимоги просив визнати протиправними
дії керівництва університету щодо
ненарахування заробітної плати та
компенсації, стягнути з відповідача
середній заробіток за час затримки
розрахунку у сумі 2 860,51 гривень,
зобов'язати ректора університету
зробити перерахунок премії зі
стягненням коштів й стягнути на
відшкодування моральної шкоди 5 000
гривень.

Позов обгрунтовано тим, що позивач
працював у відповідача на посаді
юрисконсульта з 2006 року по 03.02.2014 року. У
день звільнення позивач знаходився на
роботі, однак відповідач не здійснив
повний розрахунок. Остаточний
розрахунок здійснено 27.02.2014 року, у
зв'язку з чим затримка розрахунку
склала 23 дні. В университеті у період з
2011 року по 2013 рік, на думку позивача, з
порушенням чинного трудового
законодавства змінювався розмір
премії, яка йому нараховувалась.

Посилаючись на те, що дії керівництва
університету є неправомірними і
порушили право позивача на отримання
премії та повного розрахунку у зв'язку
зі звільненням, через порушення
трудових прав завдані моральні
страждання, позивач просив позов
задовольнити.

Представник відповідача не приймав
участі у судовому засіданні у суді
першої інстанції, надав суду письмові
заперечення на позов.

Рішенням Біляївського районного
суду Одеської області від 06.08.2014 року
позов задоволено частково: суд стягнув
з відповідача на користь позивача
середній заробіток за час затримки
розрахунку у сумі 2 860,51 гривень і
моральну шкоду у сумі 3 000 гривень.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить рішення суду
скасувати, постановити нове рішення
про відмову у позові, посилаючись на
незаконність рішення суду, відсутність
підстав для стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку й
недоведність вимог щодо спричинення
моральної шкоди.

У засіданні колегії суддів:
представник відповідача скаргу
пдтримав;позивач скаргу не

визнав.

2

Рішення суду першої інстанції
підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1
п.п.3,4 ЦПК України,

Згідно зі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України,
підставами для зміни рішення суду
першої інстанції є невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Суд, задовольняючи позов частково і
стягуючи з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні і
стягуючи моральну шкоду виходив з того,
що відповідач порушив строки виплати
розрахунку при звільненні, що
спричинило моральну шкоду позивачу.

Висновок суду у цій частині
відповідає обставинам справи і вимогам
закону - ст.ст. 117, 237-1 КЗпП України.

Встановлено, що позивача звільнено з
роботи з 03.02.2014 року. У день звільнення
позивач знаходився на роботі, отримав
наказ про звільнення і трудову книжку
із записами про звільнення (а.с.9-14,16).

Представник відповідача не
заперечував того, що позивач у день
звільнення (03.02.2014 року) знаходився на
роботі і у цей день отримав трудову
книжку (а.с.31).

Зважаючи на те, що позивач у день
звільнення 03.02.2014 року знаходився на
роботі, суд дійшов обгрунтованого
висновку про те, що розрахунок у зв'язку
зі звільненням мав бути проведений
03.02.2014 року, а оскільки розрахунок
здійснено лише 27.02.2014 року, позивач має
право на отримання середнього
заробітку за час затримки розрахунку і
на відшкодування моральної шкоди,
оскільки порушення законних прав
позивача на своєчасне отримання
розрахунку при звільненні призвели до
моральних страждань.

Разом з тим, розмір відшкодування
моральної шкоди не відповідає
обставинам справи.

Встановлено, що затримка розрахунку
мала місце 23 дні (з 03.02.2014 року по
27.02.2014 року).

Зважаючи на обставини справи,
характер і обсяг душевних страждань
яких зазнав позивач у зв'язку із
несвоєчасною виплатою йому розрахунку
при звільненні, характер немайнових
втрат та їх тривалість, колегія суддів
дійшла висновку, що на відшкодування
моральної шкоди слід стягнути 1 000
гривень, що буде відповідати засадам
розумності, виваженості й
справедливості.

За таких обставин, рішення суду у
частині стягнення моральної шкоди
підлягає зміні і з відповідача на
користь позивача на відшкодування
моральної шкоди підлягає стягненню 1 000
гривень.

Крім того, всупереч ст. 88 ЦПК
України, суд не вирішив питання про
стягнення судового збору, від сплати
якого звільнений позивач.

Тому з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у сумі 497,20 гривень (вимога
майнового + вимога немайнового
характеру).

Рішення суду у частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку підлягає залишенню без змін
на підставі ст. 308 ЦПК України.

Апеляційна скарга представника
відповідача не містить доводів
стосовно неправильності розміру
середнього заробітку за час затримки
розрахунку у сумі 2 860,51 гривень.

Суд дійшов правильного висновку, що
відповідач повинен був здійснити
розраухнок із позивачем у день
звільнення 03.02.2014 року, оскільки у цей
день позивач знаходився на роботі.

Всупереч ст. 60 ЦПК України,
відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів того, що позивач,
який 03.02.2014 року знаходився на роботі,
відмовився отримати розрахунок у
зв'язку зі звільненням з роботи.

Приймаючи до уваги, що рішення
суду у частині не відповідає
обставинам справи, крім того, суд не
вирішив питання про судові витрати,
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, рішення суду у
частині відшкодування моральної шкоди
підлягає зміні, а у решті - залишенню
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.3, 308, 309 ч.1
п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Одеськоїобласті,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Одеського державного університету
внутрішніх справ -

3

задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 06 серпня 2014 року у
частині стягнення моральної шкоди -
змінити, виклавши резолютивну частину
рішення у цій частині у новій редакції:

Стягнути з Одеського державного
університету внутрішніх справ на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 1000
(одна тисяча) гривень.

Стягнути з Одеського державного
університету внутрішніх справ на
користь держави судові витрати у сумі
497 (чотириста дев'яносто сім) гривень 20
копійок.

Рішення Біляївського районного
суду Одеської області від 06 серпня 2014
року у частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку -
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення.

Рішення апеляційного суду може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України із розгляду цивільних та
кримінальних справи протягом двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області Л.Г.
Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я.
Колесніков