Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:
головуючого судді Оніпко О.В., суддів
- Собіни І.М.., Шеремет А.М.

секретар - Пиляй
І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" - Шуліки А.В. на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 05 серпня 2014
року за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, що з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.08.2014 р.
позов ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено
частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором №050874 від 03.08.2012 р. в
розмірі 18 910,28 грн., яка складається з : 18
318,56 грн. - заборгованості за кредитом;
91,72 грн. - заборгованості за процентами
за користування кредитом; 500 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. Вирішено
питання про судові витрати.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі представник ПАТ КБ "Приватбанк"
Шуліка А.В. вважає його незаконним та
ухваленим з порушенням норм
матеріального права в частині відмови
банку у задоволенні вимог щодо
стягнення з відповідача штрафу та
зменшення розміру пені. Просить
рішення в цій частині змінити та
ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3
на користь ПАТ КБ "Приватбанк"
заборгованість з пені у повному
розмірі 1299,24 грн. та штраф у сумі 5734,82
грн., в іншій частині - рішення залишити
без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду 1-ї
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про її задоволення, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до укладеної 03.08.2012 р. між
сторонами Додаткової угоди до
договору про надання банківських
послуг від 26.07.2006 р.
SAMDN2794050874), заборгованість за
яким становила 22002,03 грн. Дату
остаточного погашення заборгованості
сторонами погоджено - до 25.08.2017 р.

Також, відповідно до п. 1.1 боржнику була
зменшена сума заборгованості на 5 734,82
грн., однак, у разі порушення в
подальшому ОСОБА_3 умов додаткової
угоди, згідно з п. 1.6.4, останньому
встановлено штраф у розмірі зазначеної
суми. Крім того, п.1.6.3 додаткової угоди,
у разі прострочення термінів
повернення кредиту, встановлено, що
позичальник

________________________________________________________________________
_____________________

Справа № 569/5928/14-ц

Головуючий суддя 1 інстанції:
Ореховська К.Е.

Провадження № 22-ц787/2155/2014

Суддя-доповідач : Оніпко О.В.
сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочки (а.с. 6-7, 8 -31).

Згідно з графіком погашення
заборгованості, позичальник
зобов»язаний вносити на рахунок банку
щомісячні платежі на її погашення,
починаючи з 1-го по 25-те число кожного
місяця. Термін повернення кредиту,
зазначений у п. 1.3 угоди є 31-й день з
моменту такого порушення. Вся
заборгованість за кредитом, починаючи
з наступного дня, який слідує за днем
повернення кредиту ( 32-й день),
вважається простроченою ( п.п. 1.6.1, 1.6.2).

У зв»язку з порушенням відповідачем
умов вказаної угоди, 18.04.2014 р. ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості на підставі ст.ст.
526,527,530, 1050,1054 ЦК України та умов
договору.

Неодноразово змінюючи свої
позовні вимоги в частині розміру пені,
що підлягає до стягнення з відповідача,
у заяві від 28.07.2014 р. позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
заборгованість у сумі 25 444,34 грн., яка
складається з : 18318,56 грн. -
заборгованість за кредитом., 91,72грн.-
заборгованість за процентами за
користування кредитом, 5734,82 грн. -
залишок несплаченого штрафу згідно з
п.1.6.4 Додаткової угоди., а також пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у сумі 1299,24 грн. (а.с. 54).

Наявність та розмір
заборгованості підтверджується
відповідним розрахунком, наданим
позивачем суду і відповідачем не
спростована та не заперечується ( а.с.
54).

Задовольняючи позов частково, суд 1-ї
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3
свої зобов'язання по Додатковій угоді
не виконав, що призвело до виникнення
заборгованості, тому з нього на користь
позивача підлягає до стягнення
заборгованість за кредитом в розмірі
18318 грн. 56 коп., та по процентах - у
розмірі 91 грн. 72 коп., яку відповідач
визнав повністю.

Разом з тим, вимоги банку в частині
стягнення з відповідача пені, місцевим
судом задоволено частково: на підставі
ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшено її розмір
з 1299,24 грн. до 500 грн. та зазначено, що
відповідачем вчасно та у повному
обсязі сплачувався кредит, за винятком
одного платежу на меншу суму. Крім того,
суд послався на відсутність у
відповідача на даний час постійного
місця роботи та перебування на його
утриманні неповнолітньої дитини.
Вимога про стягнення штрафу судом
залишена без задоволення, без
наведення у рішенні мотивів з цього
приводу.

Проте, з висновком суду 1-ї інстанції в
частині зменшення розміру пені та в
частині відмови у стягненні штрафу,
колегія суддів не погоджується,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов»язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

В силу ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок договору, в
даному випадку - Додаткової угоди від
03.08.2012р., пунктами 1.6 - 1.6.4 якої
встановлено умови у разі порушення
позичальником будь-якого із
зобов»язань, передбачених цією угодою.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки (пені) може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення для справи.

Згідно з положеннями ст.ст.10,11,60 ЦПК
України, кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Місцевим судом невірно застосовано
норми ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки
зменшуючи розмір пені та відмовляючи у
стягненні суми штрафу, місцевий суд
послався у рішенні лише на надані у
судовому засіданні ОСОБА_3 пояснення
щодо обставин, які мають істотне
значення і на підтвердження яких
відповідач, в порушення вищевказаних
вимог закону, належних доказів суду не
надав.

Крім того, розмір пені та сума штрафу,
що підлягає до стягнення з відповідача
за порушення ним умов зобов»язання, не
є такими, що значно перевищують розмір
збитків, завданих позивачу.

Суд 1-ї інстанції не звернув уваги на
умови договору та положення ст. 549 ЦК
України, зокрема, що штраф,
встановлений п.1.6.4 (який є фактично
сумою заборгованості за первісним
договором ОСОБА_3.) та пеня, відповідно
до умов угоди, є різними видами
відповідальності за порушення
зобов'язань боржником, які передбачені
при порушенні позичальником строків
погашення заборгованості,
встановлених умовами цієї угоди.

Враховуючи викладене, рішення
місцевого суду в частині відмови банку
у позові не може залишатися чинним та
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення у справі - про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, підлягають до стягнення з
відповідача на користь позивача судові
витрати у сумі 127,22 грн. за подання ним
апеляційної скарги .

Керуючись ст.ст.307, 309,313-314,316ЦПК
України, ст.ст.526,530,549,551 ЦК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" Шуліки
А.В. - задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від
05 серпня 2014 року в частині відмови ПАТ
КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних
вимог про стягнення штрафу у розмірі
5734,82 грн. та в частині зменшення суми
пені - з 1299,24 грн. до 500 грн. - скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№050874 від 03.08.2012 року, а саме :
штрафу у сумі 5734,82 грн. та пені у сумі
1299,24 грн. - задовольнити та стягнути з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
зазначені суми. В решті рішення
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" 127,22 грн.
судових витрат за подання апеляційної
скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :