У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Хопти
С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
державного підприємства
«Луганськвугілля» в особі
відокремленого підрозділу «Шахта
імені Артема» про визнання незаконним
та скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою державного
підприємства «Луганськвугілля» на
рішення апеляційного суду Луганської
області від 11 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що він з 1 лютого 2013
року працював у відповідача машиністом
гірничих виїмкових машин ВП «Шахта
імені Артема». Наказом відповідача від
8 січня 2014 року № 16-к його було
звільнено з роботи за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України за систематичне невиконання
працівником обов'язків, покладених на
нього трудовим договором, з чим він не
згоден, бо жодних порушень трудової
дисципліни не допускав. Також він не
згоден з наказом відповідача від 17
квітня 2013 року № 226 про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності, з яким він не був
ознайомлений, а лише поставив під ним
свій підпис, бо він не працював
гірником очисного забою.

Тому просив визнати наказ від 8 січня 2014
року №16-к про його звільнення
незаконним та скасувати його, визнати
незаконним та скасувати наказ від 17
квітня 2013 року № 226 про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності, поновивши строк
звернення до суду з цією вимогою,
поновити його на посаді машиніста
гірничих виїмкових машин, стягнути на
його користь з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 6 623 грн 68 коп. та у
відшкодування моральної шкоди 2 тис.
грн.

Рішенням Перевальського районного
суду Луганської області від 3
квітня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 11 червня 2014 року
рішення районного суду скасовано та
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову. Поновлено ОСОБА_4
строк звернення до суду щодо
оскарження наказу ВП «Шахта імені
Артема» ДП «Луганськвугілля» від 17
квітня 2013 року № 226. Визнано незаконним
наказ ВП «Шахта імені Артема» ДП
«Луганськвугілля» від 17 квітня 2013 року
№ 226 в частині притягнення
ОСОБА_4 до дисциплінарної
відповідальності. Визнано незаконним
наказ ВП «Шахта імені Артема» ДП
«Луганськвугілля» від 8 січня 2014 року №
16-к про звільнення ОСОБА_4, таб. 3298, з
роботи по п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП. Поновлено
ОСОБА_4 на роботі на посаді машиніста
гірничовиємочних машин, дільниці № 1 ВП
«Шахта імені Артема» ДП
«Луганськвугілля». Стягнуто з ДП
«Луганськвугілля» на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 30 940 грн 67 коп,
моральну шкоду в розмірі 2 тис.
грн. та 121 грн 80 коп. у рахунок
повернення судового збору. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДП
«Луганськвугілля», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
районного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на
підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшов правильного висновку
про те, що оспорюваний позивачем наказ
відповідача від 8 січня 2014 року № 16-к
про його звільнення є незаконним,
оскільки відповідачем не доведено
систематичного невиконання позивачем
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, а також завдано моральну
шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного
підприємства «Луганськвугілля»
відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 11 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.Ф.Хопта