Номер провадження 2/754/5468/14
16.12.2014 року Деснянський районний суд
Головуючого - судді Смирнової
при секретарі Кузьменко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
справу за позовом
Публічного акціонерного
«Банк Фінанси та Кредит» до
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в інтересах якого діє ОСОБА_2,
треті особи: Реєстраційна служба
управління юстиції у м. Києві,
Деснянський районний відділ Державної
міграційної служби України у м. Києві,
приватний нотаріус Київського
нотаріального округу ОСОБА_5,
Служба у справах дітей Деснянської
в м. Києві державної адміністрації, -
про звернення стягнення на предмет
27.08.2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, 1998
року народження, та ОСОБА_3, в якому
просить в рахунок погашення
заборгованості у розмірі 2.700.593 грн. 12
коп. за Кредитним договором № 65-06-И/09
від 20.07.2006 року, в рахунок погашення
заборгованості в розмірі 1.606.696 грн. 50
коп. за Договором про відкриття
Кредитної лінії № 145-08-Ил/09 від 24.04.2008
року, укладеними між ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_2, звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме: на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55,80
кв.м., житловою площею 29,10 кв.м., шляхом
визнання права власності на зазначене
майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
за ціною, визначеною на підставі оцінки
майна суб'єктом оціночної діяльності
на момент проведення державної
реєстрації права власності на
зазначене майно, на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна. Крім
того, позивач просить виселити ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 1998 року народження, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, з квартири
При цьому позивач вказує на те, що
відповідно до Кредитного договору №
65-06-И/09 від 20.07.2006 року відповідачці
ОСОБА_2. було надано кредитні кошти в
розмірі 61.000 доларів США, з терміном
повного погашення заборгованості до
19.07.2021 року, зі сплатою за користування
кредитними коштами 11,6 % річних.
Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за
кредитним договором № 65-06-И/09, 20.07.2006
року між нею та банком був укладений
Іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрований в реєстрі за № Д-1331.
Відповідно до умов даного Іпотечного
договору, ОСОБА_2 було передано в
іпотеку Банку нерухоме майно -
двокімнатну квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 55,80 кв.м., житловою
Також, в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором № 65-06-И/09, 20.07.2006 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 65-06-П/09,
згідно якого останній, як поручитель
ОСОБА_2., взяв на себе обов'язок
відповідати за зобов'язаннями
позичальника, що випливають з
кредитного договору. Згідно п. 2.1
Договору поруки Позичальник і
Поручитель відповідають перед
Кредитором як солідарні боржники.
Як вказує позивач, Банк виконав свої
зобов'язання за Кредитним договором в
повному обсязі, відповідно до п. 3.1
кредитного договору, на підставі
письмової заяви позичальника, за
погодженням з Банком, здійснив видачу
грошових коштів в сумі 61.000 доларів США.
В той же час, ОСОБА_2, скориставшись
кредитними ресурсами, свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконувала, не
сплачувала кредит та відсотки, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість за кредитним договором,
тому Банк був змушений звернутися до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2
та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним
договором № 65-06-И/09 від 20.07.2006 року.
Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 25.05.2013 року стягнуто,
солідарно, із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість за Кредитним договором
№ 65-06-И/09 від 20.07.2006 року в сумі 947.135 грн.
86 коп., а також витрати по сплаті
судового збору в сумі 1700 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 120 грн., всього -
948.955 грн. 86 коп. Однак до цього часу
рішення суду боржниками не виконано,
заборгованість за кредитним договором
не погашена, через що станом на 19.08.2014
року заборгованість за Кредитним
договором № 65-06-И/09 від 20.07.2006 року
складає 2.700.593 грн. 12 коп., з яких: сума
строкової заборгованості за кредитом -
44.619,49 доларів США, що за курсом НБУ 12,952576
грн. / 1 долар США, становить 577.937 грн. 34
коп., сума простроченої заборгованості
за кредитом - 11.836,40 доларів США або 153.311
грн. 87 коп., сума заборгованості за
процентами - 345,64 доларів США або 4.476 грн.
93 коп., сума простроченої
заборгованості за процентами -
31.526,32доларів США або 408.347 грн. 06 коп.,
сума простроченої заборгованості по
щомісячній комісії - 38.578 грн. 72 коп., а
також пеня в розмірі 1.517.941 грн. 20 коп.

Позивач також вказує на те, що
відповідно до Кредитного договору №
145-06-И/09 від 24.04.2008 року відповідачці
ОСОБА_2 було надано кредитні кошти в
розмірі 25.000 доларів США, з терміном
повного погашення заборгованості до
21.04.2023 року, зі сплатою за користування
кредитними коштами 16 % річних.

Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за
кредитним договором № 145-06-И/09, 24.04.2008
року між нею та банком був укладений
Іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрований в реєстрі за № 1870.
Відповідно до умов даного Іпотечного
договору, ОСОБА_2 було передано в
іпотеку Банку нерухоме майно -
двокімнатну квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 55,80 кв.м., житловою
площею 29,10 кв.м.

Враховуючи наявні порушення
договірних зобов'язань, керуючись
положеннями Кредитного договору та
чинного законодавства України, Банк
звернувся до суду з вимогами про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заборгованості за договором про
відкриття Кредитної лінії № 145-06-И/09 від
24.04.2008 року.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 07.04.2010 року стягнуто,
солідарно, із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість за Кредитним договором
№ 14-06-И/09 від 24.04.2008 року в сумі 227.870 грн.
85 коп.

Однак, вказане рішення суду боржниками
не виконано, заборгованість за
кредитним договором не погашена, через
що станом на 19.08.2014 року заборгованість
за Кредитним договором № 145-06-И/09 від
24.04.2008 року складає 1.606.696 грн. 50 коп., з
яких: сума строкової заборгованості за
кредитом - 14.165,96 доларів США, що за
курсом НБУ 12,952576 грн. / 1 долар США,
становить 183.485 грн. 67 коп., сума
простроченої заборгованості за
кредитом - 9.582,72 доларів США або 124.120 грн.
91 коп., сума заборгованості за
процентами - 200,54 доларів США або 2.597 грн.
51 коп., сума простроченої
заборгованості за процентами - 21.691,15
доларів США або 280.956 грн. 27 коп., а також
пеня в розмірі 1.015.536 грн. 14 коп.

Посилаючись на викладені обставини, а
також положення ст.ст. 33, 36, 37 Закону
України «Про іпотеку», позивач просить
в рахунок погашення заборгованості у
розмірі 2.700.593 грн. 12 коп. за Кредитним
договором № 65-06-И/09 від 20.07.2006 року, в
рахунок погашення заборгованості в
розмірі 1.606.696 грн. 50 коп. за Договором
про відкриття Кредитної лінії №
145-08-Ил/09 від 24.04.2008 року, укладеними між
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 55,80 кв.м., житловою
площею 29,10 кв.м., шляхом визнання права
власності на зазначене майно за ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» за ціною,
визначеною на підставі оцінки майна
суб'єктом оціночної діяльності на
момент проведення державної
реєстрації права власності на
зазначене майно, на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна.

Крім того, посилаючись на положення ст.
40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК
України, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
просить виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, 1998 року народження, в інтересах
якого діє ОСОБА_2, з квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача Осипенко О.Л. позовні вимоги
підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, та ОСОБА_3 в
судове засідання повторно не з'явилися,
про розгляд справи повідомлені
належним чином.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві та третя
особа Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явились, про день
та час розгляду справи повідомлені
належним чином.

Представник третьої особи
Деснянського районного відділу
Державної Міграційної служби України у
м. Києві в судове засідання не з'явився,
просить розглядати справу у його
відсутність (а.с. 93).

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, просить
розглядати справу у його відсутність.
При цьому, посилаючись на положення
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» заперечує проти
позовних вимог та просить винести
рішення з урахуванням житлових
інтересів неповнолітньої дитини -
ОСОБА_4, 1998 року народження. (а.с. 109).

Враховуючи обставини справи, суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутність відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, а також представників третіх
осіб - Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві та Служи у
справах дітей Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації, третьої
особи Приватного нотаріуса КМНО
ОСОБА_5, та відповідно до вимог ст. 224 ПК
України, постановити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача Осипенко О.Л., дослідивши
матеріали справи, суд встановив, що
відповідно до Кредитного договору №
65-06-И/09 від 20.07.2006 року відповідачці
ОСОБА_2 було надано кредитні ресурси в
розмірі 61.000 доларів США, терміном
погашення до 19.07.2021 року, зі сплатою за
користування кредитними коштами 11,6 %
річних (а.с. 12-18).

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору,
позичальник зобов'язався щомісячно в
строк до 10 числа кожного місяця
здійснювати в складі щомісячного
ануїтетного платежу по кредиту
погашення заборгованості по кредитним
ресурсам в розмірі 725,43 доларів США,
згідно графіку погашення, який є
невід'ємним додатком до даного
договору.

Згідно п. 4.7 Кредитного договору,
позичальник щомісяця, в термін до 10
числа кожного місяця, сплачує
комісійну винагороду за надання
Кредитних ресурсів у розмірі 585 грн. 30
коп.

Пунктом 6.1 Кредитного договору,
передбачено, що за прострочення
повернення кредитних ресурсів та/або
сплати процентів, позичальник сплачує
пеню з розрахунку 1 % від простроченої
суми за кожен день прострочення.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором № 65-06-И/09, 20.07.2006 року між нею
та банком був укладений Іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № Д-1331.
Відповідно до умов Іпотечного
договору, ОСОБА_2 було передано в
заставу нерухоме майно - двокімнатна
квартира АДРЕСА_1 (а.с. 23-24).

Також, в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором № 65-06-И/09, 20.07.2006 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 65-06-П/09,
згідно якого останній, як поручитель
ОСОБА_2 взяв на себе обов'язок
відповідати за зобов'язаннями
позичальника, що випливають з
кредитного договору. При цьому,
Позичальник і Поручитель відповідають
перед Кредитором як солідарні
боржники.

Банк виконав свої зобов'язання за
Кредитним договором в повному обсязі,
відповідно до п. 3.1 кредитного договору,
на підставі письмової заяви
позичальника, за погодженням з Банком,
здійснив видачу грошових коштів в сумі
61.000 доларів США.

В той же час, ОСОБА_2, скориставшись
кредитними ресурсами, свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконувала, не
сплачувала кредит та відсотки, у
зв'язку з чим у неї утворилась
заборгованість за кредитним договором,
тому Банк був змушений звернутися до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2
та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним
договором № 65-06-И/09 від 20.07.2006 року.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 25.05.2013 року стягнуто,
солідарно, із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість за Кредитним договором
№ 65-06-И/09 від 20.07.2006 року в сумі 947.135 грн.
86 коп., а також витрати по сплаті
судового збору в сумі 1700 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 120 грн., всього -
948.955 грн. 86 коп.

Як вказує представник позивача до
цього часу рішення суду боржниками не
виконано, заборгованість за кредитним
договором не погашена, через що станом
на 19.08.2014 року заборгованість за
Кредитним договором № 65-06-И/09 від 20.07.2006
року складає 2.700.593 грн. 12 коп.

Вказані доводи представника позивача
підтверджуються матеріалами справи, а
також розрахунком заборгованості
ОСОБА_2 за вказаним кредитним
договором, яка станом на 19.08.2014 року
становить 2.700.593 грн. 12 коп., а саме: сума
строкової заборгованості за кредитом -
44.619,49 доларів США, що за курсом НБУ 12,952576
грн. / 1 долар США, становить 577.937 грн. 34
коп., сума простроченої заборгованості
за кредитом - 11.836,40 доларів США або 153.311
грн. 87 коп., сума заборгованості за
процентами - 345,64 доларів США або 4.476 грн.
93 коп., сума простроченої
заборгованості за процентами -
31.526,32доларів США або 408.347 грн. 06 коп.,
сума простроченої заборгованості по
щомісячній комісії - 38.578 грн. 72 коп., а
також пеня в розмірі 1.517.941 грн. 20 коп. (
а.с. 38-49).

При цьому, суд вважає, що вказаний
розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за
кредитом відповідає умовам кредитного
договору.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд дійшов до висновку,
що відповідачка ОСОБА_2 належним чином
не виконує свої зобов'язання
відповідно до умов Кредитного договору
№ 65-06-И/09 від 20.07.2006 року, який вона
уклала з позивачем, через що у неї
виникла заборгованість в сумі 2.700.593
грн. 12 коп.

Відповідач ОСОБА_3 за договором поруки,
який він уклав з позивачем 20.07.2006 року,
солідарно з ОСОБА_2 відповідає за
зобов'язаннями останньої, що
випливають з вищевказаного кредитного
договору.

Що стосується доводів представника
позивача про наявність у відповідачів
пені за прострочення платежів в сумі
1.517.941 грн. 20 коп., то суд враховує
наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Враховуючи обставини справи, а також
те, що пеня за несвоєчасне виконання
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором значно перевищує розмір
збитків, завданих позивачу, суд вважає
за необхідне зменшити її розмір та
визначити розмір пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 100.000 грн. Таким
чином, суд прийшов до висновку що у
зв'язку з невиконанням ОСОБА_2
зобов'язань за Кредитним договором №
65-06-И/09 від 20.07.2006 року, відповідачка
станом на 19.08.2014 року має
заборгованість, яка складається з
наступного: сума строкової
заборгованості за кредитом - 44.619,49
доларів США, що за курсом НБУ 12,952576 грн. /
1 долар США, становить 577.937 грн. 34 коп.,
сума простроченої заборгованості за
кредитом - 11.836,40 доларів США або 153.311
грн. 87 коп., сума заборгованості за
процентами - 345,64 доларів США або 4.476 грн.
93 коп., сума простроченої
заборгованості за процентами -
31.526,32доларів США або 408.347 грн. 06 коп.,
сума простроченої заборгованості по
щомісячній комісії - 38.578 грн. 72 коп., а
також пеня в розмірі 100.000 грн., всього -
1.244.073 грн. 20 коп.

Крім того, суд встановив, що відповідно
до Договору про відкриття кредитної
лінії № 145-06-И/09 від 24.04.2008 року
відповідачці ОСОБА_2 було надано
кредитні ресурси в розмірі 25.000 доларів
США, терміном погашення до 21.04.2023 року,
зі сплатою за користування кредитними
коштами 16 % річних (а.с. 19-22).

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору,
позичальник зобов'язався щомісячно в
строк з 1 по 10 числа кожного місяця
здійснювати погашення заборгованості
згідно Додатку № 1.

Пунктом 6.1 Кредитного договору,
передбачено, що за прострочення
повернення кредитних ресурсів та/або
сплати процентів, позичальник сплачує
пеню з розрахунку 1 % від простроченої
суми за кожен день прострочення.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором № 145-06-И/09, 24.04.2008 року між нею
та банком був укладений Іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
Відповідно до умов Іпотечного
договору, ОСОБА_2 було передано в
заставу нерухоме майно - двокімнатна
квартира АДРЕСА_1 (а.с. 25-27).

Також, в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором № 145-06-И/09, 24.04.2008 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 145-06-П/09,
згідно якого останній, як поручитель
ОСОБА_2 взяв на себе обов'язок
відповідати за зобов'язаннями
позичальника, що випливають з
кредитного договору. При цьому,
Позичальник і Поручитель відповідають
перед Кредитором як солідарні
боржники.

Банк виконав свої зобов'язання за
Кредитним договором в повному обсязі,
відповідно до п. 3.1 кредитного договору,
на підставі письмової заяви
позичальника, за погодженням з Банком,
здійснив видачу грошових коштів в сумі
25.000 доларів США.

Враховуючи наявні порушення
договірних зобов'язань, керуючись
положеннями Кредитного договору та
чинного законодавства України, Банк
звернувся до суду з вимогами про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заборгованості за договором про
відкриття Кредитної лінії № 145-06-И/09 від
24.04.2008 року.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 07.04.2010 року стягнуто,
солідарно, із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість за Кредитним договором
№ 14-06-И/09 від 24.04.2008 року в сумі 227.870 грн.
85 коп. (а.с. 28-30)

Як вказує представник позивача до
цього часу рішення суду боржниками не
виконано, заборгованість за кредитним
договором не погашена, через що станом
на 19.08.2014 року заборгованість за
Кредитним договором № 145-06-И/09 від 24.04.2008
року складає 1.606.696 грн. 50 коп.

Вказані доводи представника позивача
підтверджуються матеріалами справи, а
також розрахунком заборгованості
ОСОБА_2 за вказаним кредитним
договором, яка станом на 19.08.2014 року
становить 1.606.696 грн. 50 коп., а саме: сума
строкової заборгованості за кредитом -
14.165,96 доларів США, що за курсом НБУ 12,952576
грн. / 1 долар США, становить 183.485 грн. 67
коп., сума простроченої заборгованості
за кредитом - 9.582,72 доларів США або 124.120
грн. 91 коп., сума заборгованості за
процентами - 200,54 доларів США або 2.597 грн.
51 коп., сума простроченої
заборгованості за процентами - 21.691,15
доларів США або 280.956 грн. 27 коп., а також
пеня в розмірі 1.015.536 грн. 14 коп. ( а.с. 50-58).

Суд вважає, що вказаний розрахунок
заборгованості ОСОБА_2 за кредитом
відповідає умовам кредитного договору.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд дійшов до висновку,
що відповідачка ОСОБА_2 належним чином
не виконує свої зобов'язання
відповідно до умов Кредитного договору
№ 145-06-И/09 від 24.04.2008 року, який вона
уклала з позивачем, через що у неї
виникла заборгованість в сумі 1.606.696
грн. 50 коп.

Відповідач ОСОБА_3 за договором поруки,
який він уклав з позивачем 24.04.2008 року,
солідарно з ОСОБА_2 відповідає за
зобов'язаннями останньої, що
випливають з вищевказаного кредитного
договору.

Що стосується доводів представника
позивача про наявність у відповідачів
пені за прострочення платежів в сумі
1.015.536 грн. 14 коп., то суд дійшов до
наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Враховуючи обставини справи, а також
те, що пеня за несвоєчасне виконання
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором значно перевищує розмір
збитків, завданих позивачу, суд вважає
за необхідне зменшити її розмір та
визначити розмір пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 50.000 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку що
у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2
зобов'язань за Кредитним договором №
145-06-И/09 від 24.04.2008 року, відповідачка
станом на 19.08.2014 року має
заборгованість, яка складається з
наступного: сума строкової
заборгованості за кредитом - 14.165,96
доларів США, що за курсом НБУ 12,952576 грн. /
1 долар США, становить 183.485 грн. 67 коп.,
сума простроченої заборгованості за
кредитом - 9.582,72 доларів США або 124.120 грн.
91 коп., сума заборгованості за
процентами - 200,54 доларів США або 2.597 грн.
51 коп., сума простроченої
заборгованості за процентами - 21.691,15
доларів США або 280.956 грн. 27 коп., а також
пеня в розмірі 50.000 грн., всього - 641.160
грн. 36 коп.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про
іпотеку», іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Укладаючи іпотечні договори від 20.07.2006
року та 24.04.2008 року сторони домовились
про те, що у випадку набуття права
звернення на предмет іпотеки
задоволення вимог здійснюється шляхом
передачі іптекодержателю права
власності в рахунок виконання
зобов'язання за Кредитним договором у
порядку, встановленому ст. 37 Закону
України «Про іпотеку» (п. 11.3.2
Іпотечного договору).

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в своїй постанові №
5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснив, що
з урахуванням положень частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України «Про іпотеку»
іпотеко де ржатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання. У зв'язку з
наведеним суди мають виходити з того,
що з урахуванням цих норм права не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки в такий
спосіб і набуття іпотекодержателем
права власності на нього за рішенням
суду, оскільки цими нормами
передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором.

Тому в разі встановлення такого
способу звернення стягнення на предмет
іпотеки в договорі іпотекодержатель на
підставі частини другої статті 16 ЦК має
право вимагати застосування його
судом.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 39 Закону
України «Про іпотеку», одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя виносить рішення про
виселення мешканців за наявності
підстав, передбачених законом, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передану в іпотеку
квартиру є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно частини 3 ст. 109 ЖК УРСР
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

У пункті 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз»яснено, що примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника,
або в інший погоджений сторонами строк.

Разом з тим, відповідно до вимог Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», який набрав чинності 7 червня
2014 року, протягом дії цього Закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
майно використовується як місце
постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв.м. для квартири та 250
кв.м. для житлового будинку.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1,
яка належить на праві власності
відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, є
предметом іпотеки відповідно до
положень ст. 5 Закону України «Про
іпотеку» та іпотечного договору та
виступає як забезпечення зобов'язань
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
споживчими кредитами; має загальну
площу 55,80 кв.м., у квартирі
зареєстровані 3 особи - відповідачі по
справі та неповнолітній ОСОБА_4, 1998 року
народження, які постійно проживають у
дані квартирі (а.с. 37, 59-60).

Як вбачається з інформаційних довідок
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 27.10.2014 року
будь-якого іншого нерухомого майна
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 1998 року
народження, - не мають (а.с. 116, 117, 118).

Докази того, що відповідачі є
суб'єктами Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» в
матеріалах справи відсутні.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності
відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та є
предметом іпотеки, відповідає
критеріям Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», тобто на
вказану квартиру Законом заборонено
здійснювати звернення стягнення, а
тому, підстав для задоволення позову
суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 57-60, 79, 88, 213-214 ЦПК
України, ст.ст. 572,575,589 590 ЦК України, ст.
33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.
109 ЖК УРСР, Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, треті
особи: Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві,
Деснянський районний відділ Державної
міграційної служби України у м. Києві,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
Служба у справах дітей Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, про звернення стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1
та виселення з вказаного житлового
приміщення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідачів, поданою протягом
10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є.П. Смирнова