Справа № 149/3695/14-ц
Провадження №2/149/1177/14
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.12.2014 року
Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревич М.Г.

за участі секретаря Паламарчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмільнику цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Жданівської сільської ради за участю
третьої особи ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Жданівської сільської ради за участю
третьої особи ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жданівка
Хмільницького району Вінницької
області помер його дід ОСОБА_3, після
смерті якого залишилася спадщина, яка
складається із житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташовані в АДРЕСА_1.

Будучи єдиним спадкоємцем за заповітом
після смерті діда, він своєчасно
звернувся із заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори,
однак у видачі свідоцтва про право на
спадщину на житловий будинок йому було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів, які б
підтверджували право власності на
нього за дідом ОСОБА_3. Тому, за захистом
своїх невизнаних прав позивач
вимушений звернутися до суду з даною
позовною заявою.

У судове засідання позивач не з'явився,
однак надав суду письмову заяву у якій
просить справу розглянути у його
відсутність. Вказав, що позовні вимоги
підтримує у повному обсязі та просить
їх задовольнити.

Представник відповідача - Жданівської
сільської ради Хмільницького району
Вінницької області та третя особа в
судове засідання також не з'явились,
надавши суду заяву про розгляд справи
без їх участі. Будь-яких заперечень
щодо позову не надали.

За наведених вище обставин справа
розглядається у відсутність сторін на
підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та
всебічно проаналізувавши обставини в
їх сукупності, оцінивши зібрані по
справі докази дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим виконкомом Жданівської
сільської ради Хмільницького району
від 24.06.2006р.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3
відкрилася спадщина, в тому числі і на
житловий будинок з господарськими
будівлями за АДРЕСА_1, загальною площею
59,5 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м.,
зазначений під літерою "А", з верандою
"а.", ґанком та господарськими
будівлями: сараями "Б" та "Д", погребом з
шиєю "В", жомовою ямою "Е", вбиральнею "Г",
огорожею №1, воротами з хвірткою №2 та
криницею №3.

Ще за життя, 28.01.2005 року, ОСОБА_3 склав
заповіт, відповідно до якого належне
йому майно, а саме житловий будинок
заповів ОСОБА_1.

Інший спадкоємець за законом ОСОБА_2
(дружина спадкодавця) від прийняття
спадщини відмовилась, про що зазначила
у своїй заяві від 26.12.2014р.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за законом чи за заповітом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Водночас, з матеріалів справи слідує,
що отримати свідоцтво про право на
спадщину на належне спадкодавцеві
нерухоме майно неможливо, так як
відсутні правовстановлюючі документи
на таке майно.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року №7
"Про судову практику у справі про
спадкування", судам роз'яснено, що у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо
право власності на новостворене
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1
липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних
правовідносин пов'язаних із набуттям
спадкодавцем ОСОБА_3 права на житловий
будинок, діяла Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затверджена
Міністерством комунального
господарства Української РСР від 31
січня 1966 року, яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
від 13.12.1995 року № 56, згідно із ст. 1, ст. 6
якої встановлено, що реєстрацію
будинків з обслуговуючими їх будівлями
і спорудами та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
проводять бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих. Не підлягають
реєстрації будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірний житловий будинок, що
розташований в АДРЕСА_1, та
господарські будівлі побудовані на
протязі 1962-1972 років, що підтверджується
інформацією, яка міститься в
технічному паспорті на вказаний
житловий будинок, що виготовлений у 1991
році.

Таким чином належність будинку
спадкодавцю ОСОБА_3 доведена належними
та допустимими доказами, а саме
довідкою Жданівської сільської ради
Хмільницького району № 1082 від 01.02.2014р.
із якої убачається, що у особистій
власності ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями, а також
технічним паспортом на садибний
(індивідуальний) житловий будинок в
АДРЕСА_1 виготовленим КП ВООБТІ станом
на 21.10.1991р. у якому зазначено, що до
складу будинковолодіння входить:
житловий будинок літ. "А", веранда літ
"а", ґанок, сарай літ. літ. "Б", "Д", погріб
літ. "В", жомова яма літ. "Е", огорожа №1,2,
криниця "К". При цьому суд враховує, що в
матеріалах інвентаризації житловий
будинок та господарські будівлі не
відображені як самовільно побудовані,
а наявний лише запис про відсутність
правовстановлюючих документів, які
ОСОБА_3 не встиг оформити за життя.

Таким чином здобуті докази свідчать
про те, що при житті спадкодавець
ОСОБА_3 володів, користувався та
розпоряджався вищевказаним житловим
будинком з господарськими будівлями і
спорудами, а отже він перебував у його
власності, і вказане право власності
зареєстроване за ним згідно вимог
діючого на той момент законодавства.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 5 статті 1268 ЦК України
передбачено, що незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов
висновку, що позивачем ОСОБА_4 доведено
викладені в позовній заяві обставини,
що підтверджують її право як
спадкоємця за законом на успадкування
майна спадкодавця ОСОБА_5, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки питання про розподіл судових
витрат позивачем не ставиться,
понесені позивачем судові витрати по
оплаті судового збору необхідно
залишити за останнім.

Керуючись ст.ст. 1218, 1220-1223, 1261, 1268 ЦК
України, ст. ст. 10, 60, 213-215, 223, 294 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1 та належав
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення можна оскаржити до
апеляційного суду Вінницької області
через Хмільницький міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особі, яка не
була присутня при його проголошенні - з
дня отримання його копії.

Суддя
Войнаревич М. Г.