У х в а л а

17 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
треті особи: Перша ужгородська
державна нотаріальна контора,
Житлово-будівельний кооператив
«Алмаз», ОСОБА_6, про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним та
визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи:
Перша ужгородська державна
нотаріальна контора,
Житлово-будівельний кооператив
«Алмаз» (далі - ЖБК «Алмаз»), ОСОБА_6, про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на частку в спільному майні
подружжя.

В обгрунтування позову позивачка
посилалася на те, що ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 28 серпня 2007
року належала квартира АДРЕСА_1. 31
серпня 2007 року ОСОБА_7 складено заповіт
на користь ОСОБА_3 (яка є його внучкою і
донькою ОСОБА_6), відповідно до
якого вищевказану квартиру він
заповідав їй. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7 помер, після смерті якого
відкрилась спадщина на спірну
квартиру. Вказувала, що, звернувшись у
передбачений законом строк до Першої
ужгородської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за заповітом, вона дізналась,
що 15 травня 2012 року державним
нотаріусом Першої ужгородської
державної нотаріальної контори
Митровкою В.М. видано ОСОБА_5 - дружині
померлого ОСОБА_7, свідоцтво про право
власності на Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1. Вважає, що вищевказане
свідоцтво видано ОСОБА_5
всупереч нормам матеріального права та
є таким, що підлягає скасуванню,
оскільки спадкоємцями першої черги є
ОСОБА_6, яка є донькою спадкодавця, та
ОСОБА_5 - дружина померлого, які мають
право на половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом, тобто по Ѕ частки квартири.
Разом із тим позивачка зазначає, що
ОСОБА_7 у повному обсязі
виплатив ЖБК «Алмаз» повний внесок у
розмірі 4 600 крб за спірну квартиру, ще
до укладення шлюбу з
ОСОБА_5, тобто квартира є його особистою
власністю, якою він розпорядився на
користь позивача, залишивши на її ім'я
заповіт. На підставі вищевказаного
просила позов задовольнити.

У листопаді 2012 року ОСОБА_5 звернулась
до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним та
визнання права власності.

Свої вимоги позивач за зустрічним
позовом мотивувала тим, що
розпорядження, яке міститься в
заповіті, від імені ОСОБА_7, яким він
заповідав ОСОБА_3 спірну квартиру,
порушує її право власності на Ѕ частини
у вказаній квартирі, яка є об'єктом
права спільної власності подружжя. На
підставі вищевказаного просила
зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області
від 27 вересня 2013 року первісний позов
задоволено. Визнано недійсним та
скасовано свідоцтво про право
власності на Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1, видане 15 травня 2012 року
ОСОБА_5 державним нотаріусом
Першої ужгородської державної
нотаріальної контори Митровкою В.М.
Вирішено питання про судові витрати. У
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 08 травня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині вирішення первісного позову
ОСОБА_3 скасовано та в цій частині
ухвалено нове рішення про відмову в
позові. У решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 липня 2014 року
касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного
суду Закарпатської області від 08
травня 2014 року в частині позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: Перша
ужгородська державна нотаріальна
контора, ЖБК «Алмаз», ОСОБА_6, про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на частку в спільному майні
подружжя залишено без змін.

22 жовтня 2014 року представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 надіслав поштою на адресу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ заяву про перегляд ухвали
колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 липня 2014 року з
підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
зокрема ч. 5 ст. 61 СК України та ч. 1 ст. 58
Конституції України, що спричинило
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження викладених у заяві
доводів представник заявника долучив
до заяви копію ухвали Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 05 листопада 2008 року та
копію постанови суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 15 лютого 2012 року,
постановленої за результатом розгляду
аналогічної справи.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, можуть бути рішення Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції.

Оскільки постанова суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 15 лютого 2012 року не є
судовим рішенням, ухваленим Верховним
Судом України як судом касаційної
інстанції, тому на вказане судове
рішення не може здійснюватися
посилання як на підтвердження
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права.

Разом з тим згідно з п. 6 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України» під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Оскільки зі змісту заяви та долученої
до заяви копії ухвали Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 05 листопада 2008 року не
вбачається неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема, правовідносини є подібними,
але різні фактичні обставини справи, у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, треті особи: Перша ужгородська
державна нотаріальна контора,
Житлово-будівельний кооператив
«Алмаз», ОСОБА_6, про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним та
визнання права власності, за заявою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 липня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.М. Ситнік

Судді: А.О.
Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк