У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник
А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 9 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
указаним позовом, просило стягнути з
ОСОБА_3 заборгованість за кредитним
договором від 7 грудня 2006 року у розмірі
38 389 грн 39 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 7
грудня 2006 року між сторонами укладено
кредитний договір (який складається із
заяви позичальника, Умов надання
кредиту фізичним особам «Розстрочка»
та Тарифів банку), за умовами якого
відповідачу надано кредит у розмірі 5 340
грн 50 коп. до 7 грудня 2008 року зі сплатою
12 % річних на суму залишку
заборгованості за користування
кредитом.

Станом на 29 липня 2013 року розмір
заборгованості позичальника становить
38 389 грн 39 коп. (яка складається із
заборгованості за кредитом - 5129 грн 50
коп., за процентами за користування
кредитом - 5961 грн 14 коп., комісії - 1 997 грн
33 коп., пені - 22997 грн 16 коп., штрафу
(фіксована частина) - 500 грн, штрафу
(процентна складова) - 1804 грн 26 коп.).

Рішенням Козельщинського районного
суду Полтавської області від 27 січня 2014
року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 9 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
задоволення позову частково. Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 3 231 грн 56 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення апеляційного суду в частині
відмови в стягненні процентів, штрафів
та пені, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та направити справу в цій частині на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 7 грудня 2006 року
між сторонами укладено кредитний
договір (який складається із заяви
позичальника, Умов надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» та
Тарифів банку), за умовами якого
відповідачу надано кредит у розмірі 5 340
грн 50 коп. до 7 грудня 2008 року зі сплатою
12 % річних на суму залишку
заборгованості за користування
кредитом (далі - Кредитний договір).

Станом на 29 липня 2013 року розмір
заборгованості позичальника становить
38 389 грн 39 коп. (яка складається із
заборгованості за кредитом - 5129 грн 50
коп., за процентами за користування
кредитом - 5961 грн 14 коп., комісії - 1 997 грн
33 коп., пені - 22997 грн 16 коп., штрафу
(фіксована частина) - 500 грн, штрафу
(процентна складова) - 1804 грн 26 коп.).

Апеляційним судом встановлено, що
відповідно до заяви позичальника (а.с.4)
погашення заборгованості здійснюється
щомісячними платежами у сумі 369 грн 30
коп., які вносяться з 20 по 25 число
кожного місяця у період із 7 грудня 2006
року до 7 грудня 2008 року.

Згідно із п. 5.1. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) (далі - Умови) при порушенні
позичальником зобов'язань із
своєчасного повернення кредитних
коштів банком нараховується пеня у
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу.

Пунктом 5.3 Умов визначено, що у разі
порушення позичальником строків
платежів більше ніж на тридцять днів,
позичальник зобов'язується сплатити
штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми
заборгованості.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив із того, що банк
пропустив визначений сторонами
п'ятирічний строк позовної давності до
основної вимоги, оскільки останній
платіж за Кредитним договором внесено
боржником 25 травня 2007 року, а з позовом
про стягнення заборгованості банк
звернувся у вересні 2013 року. Із спливом
позовної давності до основної вимоги
спливла позовна давність і до пені та
штрафу.

Ухвалюючи нове рішення про задоволення
позову частково, апеляційний суд
виходив із того, що відповідно до умов
Кредитного договору погашення
заборгованості здійснюється
щомісячними платежами, які вносяться
із 20 по 25 число кожного місяця у період
із 7 грудня 2006 року до 7 грудня 2008 року.
Таким чином, у межах визначеного
договором п'ятирічного строку позовної
давності банк має право на стягнення
щомісячних несплачених платежів із
вересня 2008 року до грудня 2008 року,
штрафів, а також пені (у межах строку,
який обмежується останніми 12 місяцями
перед зверненням кредитора до суду).

Із висновками апеляційного суду
повністю погодитись не можна з огляду
на таке.

Згідно із ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не обмежений
доводами касаційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде виявлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які ж
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 259 ЦК України
визначено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Як установлено апеляційним судом,
відповідно до п. 5.5 Умов терміни
позовної давності за вимогами про
стягнення кредиту, процентів за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України, викладеного у
постанові від 24 вересня 2014 року (справа
№ 6-144цс14), у разі, якщо сторони досягли
згоди та уклали договір, в якому
передбачили, що позовна давність,
установлена законом, збільшена за
домовленістю сторін до п'яти років
відповідно до п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (стандарт), це відповідає
вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України та свідчить
про дотримання банком строків позовної
давності.

Встановивши, що кредитним договором
визначено сплату заборгованості
щомісячними платежами з 7 грудня 2006
року до 7 грудня 2008 року, сторонами
погоджено строк позовної давності
тривалістю у п'ять років, а з позовом до
суду банк звернувся у вересні 2013 року,
апеляційний суд обґрунтовано стягнув
із відповідача заборгованість за
несплаченими щомісячними платежами за
три місяці за період із вересня 2008 року
до грудня 2008 року.

Відповідно до заяви позичальника
розмір одного щомісячного платежу
становить 369 грн 30 коп, але апеляційний
суд не мотивував, чому стягнув з
відповідача три щомісячні платежі у
розмірі 1709 грн 90 коп.

Згідно із ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

З урахуванням збільшення сторонами
позовної давності (5 років) не лише за
вимогами про стягнення кредиту,
процентів за користування кредитом,
але й неустойки - пені та штрафів не
можна погодитись із висновком
апеляційного суду про стягнення
штрафів та пені у межах строку, який
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду.

Крім того, апеляційний суд не
мотивував, з яких підстав відмовив у
стягненні процентів за користування
грошовими коштами.

Як убачається із заяви позичальника,
він зобов'язався сплачувати 1% на місяць
на суму залишку заборгованості за
користування кредитом (а.с. 4, зворот).

Згідно із п. 3.2.2. Умов позичальник
зобов'язується погашати кредит у
порядку та строки відповідно до заяви
позичальника.

Як випливає із п. 4.2 Умов при порушення
позичальником зобов'язань із погашення
кредиту, передбачених заявою
позичальника та п. п. 3.2.2., 3.3.3. Умов,
позичальник сплачує банку проценти за
користування кредитом у подвійному
розмірі від розміру, зазначеного у
Тарифах та заяві позичальника.
Розраховані відповідно до цього пункту
Умов проценти сплачується
позичальником окремо понад зазначену в
заяві позичальника суми щомісячного
платежу за кредитом, разом із
несплаченим залишком попереднього
щомісячного платежу.

Згідно із п. 4.4 Умов нарахування
процентів здійснюється в останню дату
сплати процентів, при цьому проценти
розраховуються на фактичний залишок
заборгованості за кожний календарний
день, виходячи із фактичної кількості
днів користування кредитом - 360 днів у
році. Проценти розраховуються
щомісяця, за період з першої дати
поточного періоду сплати включно.
Повне погашення процентів
здійснюється не пізніше дня повного
погашення суми кредиту.

Звертаючись до суду із позовом, банк
просив стягнути з відповідача, зокрема,
заборгованість за процентами за
користування кредитом у розмірі 5961 грн
14 коп.

У порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України,
апеляційний суд не взяв до уваги умови
укладеного між сторонами договору та
не мотивував свого висновку про
відмову у стягненні процентів за
користування кредитом.

З огляду на допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин справи, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 9 квітня 2014 року скасувати
та направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.І.
Мартинюк

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

Г.І. Наумчук

А.С. Олійник