Провадження № 2/522/7075/14
Приморський районний суд м. Одеси у
головуючого судді -
розглянувши в судовому засіданні в
залі Приморського районного суду м.
Одеси цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
Позивачка ОСОБА_1 30.09.2013 року звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2, який згодом
16.06.2014 року уточнила та просила
стягнути з ОСОБА_2 неустойку за
прострочення сплати аліментів в сумі
витрати. Заочним рішенням Приморського
районного суду м.Одеси від 23.01.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені,
ухвалою Приморського районного суду
м.Одеси від 01.04.2014 року заочне рішення
від 23.01.2014 року скасовано.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка зазначила, що звернулася до
суду через несплату відповідачем на її
користь аліментів, визначених рішенням
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 05.01.2012
року в розмірі 1/4 частки доходу,
щомісячно, на утримання їх спільного з
відповідачем сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі виконавчого
листа в першому Приморському відділі
ДВС відкрито виконавче провадження про
стягнення аліментів з відповідача. В
наслідок наданої боржником ОСОБА_2 до
ДВС довідки про працевлаштування з
11.03.2013 року в ТОВ «Транссервіс
інтернешнл» та отримані ним доходи,
державним виконавцем ДВС було складено
перерозрахунок заборгованості по сумі
несплачених відповідачем аліментів за
період з березня по серпень 2013 року
включно, виходячи з отриманої ним
Виходячи з визначених державним
виконавцем сум . на момент подання
позивачкою позовної заяви, тобто на
30.09.2013 року за відповідачем існувала
непогашена заборгованість по сплаті
аліментів за період з 06.09.2011 року по
враховуючи не сплату відповідачем
аліментів за період з 06.09.2011 року по
30.09.2013 року - неустойка за прострочення
відповідачем сплати аліментів на
В судове засідання 09.12.2014 року з'явився
представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4
(діє на підставі довіреності від
18.07.2012р.), який підтримав позовні вимоги
в повному обсязі та просив суд їх
В судове засідання 09.12.2014 року з'явилася
представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від
18.11.2013р.), яка заперечувала проти
задоволення позову. При цьому
представник відповідача зазначила, що
відповідач намагався переказувати
позивачці гроші, але вона відмовилася.
Потім позивачка знялася з реєстрації з
м.Одеси та зареєструвалася в с.Орловка
в Дніпропетровській області та
звернулася там до суду з позовом про
розірвання шлюбу, про стягнення
аліментів, про що відповідач не знав. В
позовних заявах позивачка невірно
вказала, що відповідач ухиляється від
сплати аліментів та навмисно вказала
невірну адресу відповідача. Таким
чином відповідач не викликався з
судові засідання та не знав про
існування рішень судів щодо розірвання
шлюбу та стягнення аліментів. Про
існування рішення про стягнення
аліментів відповідачу стало відомо
06.03.2014 року з виконавчого провадження.
Відповідач не знав де мешкає позивачка,
вона не хотіла щоб він спілкувався з
дитиною, тому змінила адресу
проживання, а тому коли відповідачу
стало відомо про аліменти, він і
звернувся до державного виконавця. Він
не ухилявся від сплати аліментів, так
як йому не було відомо про існування
рішення про стягнення аліментів. На
сьогоднішній день відповідач подав до
суду позов про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною. Позивачкою
навмисно було подано позов про
стягнення аліментів з зазначенням
іншої адреси відповідача, щоб потім
вказати на умисне ухилення від сплати
аліментів. Відповідач не отримував
судові повістки, копію рішення суду, а
також не отримував постанову про
відкриття виконавчого провадження про
стягнення аліментів, що також
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
додані до неї документи суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
проживала з відповідачем ОСОБА_2
(надалі - Сторони) у зареєстрованому
шлюбі, що підтверджується заочним
рішенням Новомосковського районного
суду Дніпропетровської області від
31.08.2012 року, яким їх шлюб було розірвано
(а.с.8).

Від шлюбу у Сторін народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1, виданого Другим
Приморським відділом реєстрації актів
цивільного стану Одеського міського
управління юстиції 08.04.2010 року, актовий
запис № 321 (а.с.7).

Неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешкає разом з позивачкою та перебуває
на її утриманні.

У зв'язку з тим, що відповідач
матеріальну допомогу не здійснює,
позивачка звернулася до
Новомосковського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
відповідача (АДРЕСА_1) про стягнення з
відповідача на її користь аліментів на
утримання неповнолітньої дитини.

05.01.2012 року рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області по цивільній справі № 2-4012/11 з
ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки його
заробітку (доходу), але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно до
повноліття дитини (а.с.9).

На підставі вищевказаного рішення
Новомосковським міськрайонним судом
Дніпропетровської області 19.04.2012 року
був виданий виконавчий лист № 2-4012/11,
про стягнення аліментів з відповідача
на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно,
до досягнення дитиною повноліття, на
користь позивачки.

З матеріалів справи вбачається, що
вказаний лист перебуває на примусовому
виконанні в першому Приморському
відділі державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
тобто за зареєстрованим місцем
проживання відповідача.

Постановою державного виконавця
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції від 01.09.2012
року, відкрито виконавче провадження №
В-4/549 по виконанню виконавчого листа №
2-4012/11 який виданий Новомосковським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області 19.04.2012 року про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки
доходу, щомісячно, до досягнення
дитиною повноліття, на користь
позивачки.(а.с. 138)

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження, боржник ОСОБА_2 не був
повідомлений про відкриття
виконавчого провадження належним
чином, про що також свідчить
відсутність повідомлення про вручення
постанови боржнику.

У зв'язку з несплатою аліментів на
утримання ОСОБА_3 за розрахунками
заборгованості старшого державного
виконавця Першого Приморському
відділу ДВС Одеського МУЮ Семеновою
К.О. від 04.03.2013 року, та старшого
державного виконавця Першого
Приморському відділу ДВС Одеського МУЮ
Вернигорою В.А., за відповідачем станом
на 08.09.2013 року утворилась
заборгованість по аліментам загальна
сума якої становить 16 837,36 грн., що
підтверджується відповідними
довідками-розрахунками від 18.09.2013 року,
04.03.2013 року (а.с.13-15).

Згідно Перерозрахунку заборгованості
по аліментам № В-4/40438205 від 19.03.2014 року
складеного державним виконавцем
першого Приморського ВДВС Порпуліт
Ю.О., на підставі довідки про доходи
боржника ОСОБА_2, заборгованість
боржника за період з 01.03.2013 року по
28.02.2014 року становить 10465,5 грн. (а.с. 66-67)

Позивач просить згідно розрахунку
стягнути неустойку (пеню) щодо
несплачених відповідачем аліментів на
утримання неповнолітнього ОСОБА_3, за
період з 06.09.2011 року по 31.08.2013 року, у
розмірі - 59 684,42 грн. (а.с.3).

Згодом на підставі перерозрахунку
державного виконавця, позивачкою
здійснено Розрахунок неустойки (пені)
згідно щомісячно несплачених
відповідачем сум аліментів станом на
30.09.2013 року сума неустойки (пені) склала
57 079,04 грн. (а.с. 68).

Відповідно до положень ст. 195 СК України
розрахунок заборгованості по
аліментам обчислюється державним
виконавцем, а у разі спору судом.

Згідно положень ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням того, що аліменти
призначаються та виплачуються
(стягуються) щомісячно за змістом ст. 196
СК України пеня нараховується не на всю
заборгованість, а на суму несплачених
аліментів за той місяць, у якому не
проводилось стягнення аліментів.

Пеня за прострочення сплати аліментів
починає нараховуватись з наступного
місяця за місяцем, у якому виникла
заборгованість.

Таким чином, пеня за один місяць
прострочення сплати аліментів
становить 1 % від добутку простроченої
суми аліментного платежу за місяць та
загальної кількості днів прострочення.

Загальний розмір пені за прострочення
сплати аліментів є сумою пені,
нарахованої за кожен місяць періоду, у
якому було допущено прострочення
сплати аліментів.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" передбачена
статтею 196 СК України відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Судом встановлено, що за період з
грудня 2011 року по травень 2012 року на
ім'я ОСОБА_1 грошові електронні
перекази (аліменти) не надходили, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи довідками (а.с.16-17), які позивачці
були надані Дніпропетровською
дирекцією Центру поштового зв'язку № 8
за вих. № 36 від 05.06.2012 року та Одеською
дирекцією Центру поштового зв'язку № 1
за вих. № 12/77-70К від 25.05.12 року.

Проте, в матеріалах справи наявна заява
ОСОБА_2 від 13.02.2013 року на ім'я
начальника служби у справах дітей
Одеської міської ради, в якій він
вказує, що він заперечує проти
позбавлення його батьківських прав по
відношенню до ОСОБА_3, пояснюючі, що
останній раз бачив дитину 13.06.2011 року,
дружина переїхала з місця мешкання до
своїх дідусів та не дозволяє бачитися з
дитиною, аліменти не сплачує, так як не
довіряє дружині, однак він буде
сплачувати аліменти (які призначить
суд) та має намір звернутися до служби у
справах дітей щодо можливості бачитися
з сином, приймати участь у його
вихованні.(а.с. 37).

Органом опіки та піклування
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради від 08.04.2013 року,
було розглянуто питання доцільності
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
та винесено відповідний виносок (а.с. 56)
У висновку вказано що гр.ОСОБА_2
власноруч написав заяву, що не
заперечує проти позбавлення його
батьківських прав у відношенні
малолітнього ОСОБА_3.

Згідно листа Служби у справах дітей
Одеської міської ради від 27.03.2014 року на
адресу суду вбачається, що гр.ОСОБА_2
звернувся до служби у справах дітей з
тим, що він категорично заперечує проти
позбавлення його батьківських прав та
вказав, що свою заяву щодо позбавлення
його батьківських прав він надав під
натиском та не усвідомлюючи наслідки.
(а.с. 55), що також підтверджується листом
гр.ОСОБА_2 на адресу Голови Приморської
районної адміністрації від 16.01.2014
року(а.с. 87-88). З вказаної заяви
вбачається, що він не бачився з дитиною,
так як дружина змінила місце
проживання, не знав про стягнення з
нього аліментів за рішенням суду, та
коли його викликали до опікунської
ради він дізнався, що з нього
стягуються аліменти та дружина подала
на позбавлення його батьківських прав.

Представник відповідача в судовому
засіданні також пояснила, що між
сторонами 13.02.2013 року була суперечка, та
позивачка сказала відповідачу, що він
не є біологічним батьком дитини, тому
відповідач перебуваючи в
схвильованому стані написав
власноручно заяву про позбавлення його
батьківських прав. Однак, потім
зрозумів, що таким чином, позивачка
хоче позбавити його спілкування з
дитиною та звернувся до служби з
відповідною заявою. Також пояснила, що
відповідачу стало відомо про існування
рішення про стягнення з нього
аліментів в опікунській раді. З того
часу, він щомісячно сплачує аліменти та
частинами погашає заборгованість.

Також судом встановлено та як
вбачається з матеріалів виконавчого
провадження, що ОСОБА_2 тільки 06.03.2014
року був ознайомлений з постановою про
відкриття виконавчого провадження від
01.08.2012 року (а.с. 118)

Таким чином суд приходить до висновку,
що заборгованість за несплату
аліментів за рішенням суду утворилася
не з вини відповідача, на даний час
ОСОБА_2 щомісяця сплачує аліменти
ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та регулярно
погашає заборгованість по аліментах,
яку було встановлено станом на 19.03.2014
року згідно з перерозрахунком по
аліментах, зробленим державним
виконавцем першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Порпуліт Ю.О. при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2-4012/11, виданого
19.04.2012 року Новомосковським
міськрайсудом Дніпропетровської
області.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

З'ясувавши обставини справи, які мають
суттєве значення для правильного
вирішення справи по суті, суд не вбачає
передбачених законом підстав для
задоволення позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60 ч.1, 64, 79, 88 ч.1, 209, 212-215,
218 ЦПК України; ст.ст. 79, 180, 191, 195, 196 ч.1 СК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя:
Домусчі Л.В.

09.12.2014