АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/8699/14
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Малінської
С.М., Тичкової О.Ю.

за участі секретаря -
Каменської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Комунального
підприємства «Жилкомсервіс»

на ухвалу судді Дзержинського
районного суду м. Харкова від 01 жовтня
2014 року

по цивільній справі за заявою
Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року КП «Жилкомсервіс»
звернулося до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій в
сумі 1 931 грн. 78 коп.

Ухвалою судді Дзержинського районного
суду м. Харкова від 01 жовтня 2014 року
відмовлено у прийнятті заяви КП
«Жилкомсервіс», роз'яснено заявнику
про право звернення до суду з тими
самими вимогами у позовному порядку.

В апеляційній скарзі КП «Жилкомсервіс»
ставить питання про скасування ухвали
суду першої інстанції з направленням
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

В обгрунтвання доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, вважає, що не
допускається відмова у відкритті
провадження у справі з мотивів
пропуску строку позовної давності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Відмовляючи у прийнятті заяви КП
«Жилкомсервіс» про видачу судового
наказу суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги заявника не є
безспірними, тому підлягають розгляду
в позовному провадженню.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до вимог ст. 96 ЦПК України,
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо, зокрема: заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Згідно ст. 100 ЦПК України, суддя
відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, у разі якщо, зокрема:
із заяви і поданих документів
вбачається спір про право.

Судом встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що КП «Жилкомсервіс»
звернулося до суду із заявою про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій в
сумі 1 931 грн. 78 коп. (а.с.8).

Згідно ч.5 ст. 100 ЦПК України у разі якщо
в заяві про видачу судового наказу
містяться вимоги, частина з яких не
підлягає розгляду в порядку наказного
провадження, суд постановляє ухвалу
про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу лише в частині
цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги
між собою взаємопов'язані і окремий їх
розгляд неможливий, то суд відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Зі змісту заяви КП «Жилкомсервіс»
вбачається, що заборгованість
відповідачів за комунальні послуги
утворилася з 01 квітня 2007 року по 15.09.2014
року в сумі 1 931 грн. 78 коп.

Як вказано у п. 9 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження», наявність
спору про право (п. 2 ч. З ст. 100 ЦПК
України), яке є підставою для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність субґєктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення субґєктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обовґязок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (ч. З ст. 267 ЦК
України).

Відповідно до вимог п. 10 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23.12.2011 р. №14 «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження» (далі
Постанова), ЦПК не передбачає
можливості часткового задоволення
заяви про видачу судового наказу,
оскільки він видається лише за умови
безспірності вимог. Згідно п.11
Постанови, про наявність спору йдеться
коли із доданих документів вбачається
пропуск позовної давності. Така вимога
може бути вирішена лише у позовному
провадженні.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства,
оскільки суд, відмовляючи у видачі
судового наказу саме з підстав
звернення заявника з заявою за межами
строку позовної давності, не
застосовує цей строк самостійно, а лише
наголошує про те, що правовідносини
сторін у такому випадку мають спірний
характер, оскільки до цих вимог може
бути застосована позовна давність в
порядку, передбаченому ЦК, а тому за
такими вимогами спір слід розглядати в
позовному провадженні. Така позиція не
порушує права боржника та не обмежує
право заявника (стягувача) на судовий
захист.

Судова колегія, перевіряючи
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, визнає , що
ухвала судом першої інстанції
постановлена з додержанням норм
процесуального права, що відповідно до
ст. 312 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1 ч.2 ст.307,
ст.ст. 313, п.1 ч.1 ст.312, ст. 315, 317, 319,324 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Жилкомсервіс» -
відхилити.

Ухвалу судді Дзержинського районного
суду м.Харкова від 01 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -