Справа № 646/9352/14-ц
№ провадження 2/646/1649/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2014 року м. Харків

Червонозаводський районний суд
міста Харкова у складі:

головуючого - судді Васильєвої О.О.

при секретарі - Міщенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
"Укрсиббанк", третя особа: ОСОБА_2, про
визнання договору поруки припиненим,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовною
заявою до ПАТ "Укрсиббанк", третя особа:
ОСОБА_2, у якій просить суд визнати
таким, що припинений договір поруки
№204592 від 19.05.2008 р., укладений між
позивачем та відповідачем.

В обґрунтування позову зазначила, що
19.05.2008 р. між мною ОСОБА_1 та ПАТ
"Укрсиббанк" було укладено договір
поруки № 204592, згідно якого позивач
зобов'язалась нести солідарну
відповідальність за виконання ОСОБА_2
умов кредитного договору № 0 від
19.05.2008 р. укладеним між ним та ПАТ
"Укрсиббанк".

Відповідно до умов вказаного
кредитного договору' ОСОБА_2 було
надано кредитні кошти у розмірі 175 000
доларів США, з кінцевим строком
повернення 19.05.2038 року, із процентною
ставкою 13 % річних.

Позивачу стало відомо про те що, 11.03.2009
р. між ПАТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_3 було
укладено додаткову угоду №1 до
кредитного договору № 0 від 19.05.2008
р. Крім того нібито між позивачем та ПАТ
"Укрсиббанк" було укладено додаткову
угоду №1 до договору поруки №204592 від
19.05.2008 р., відповідно до якої позивач
надав свою згоду на заміну основного
зобов'язання, а саме заміну порядку
повернення кредиту, так звані "кредитні
канікули".

Відповідно до додаткової угоди №1 від
11.03.2009 р. до кредитного договору №0
від 19.05.2008 р., а саме "графіку погашення
кредиту", були внесені відповідні зміни
до порядку повернення кредиту. В період
з 19.02.2009 р. по 19.03.2010 р. ОСОБА_2 мав
сплачувати лише відсотки за кредитом,
із розрахунку 13% річних (п. 1.3.1.
кредитного договору) на залишок по
кредиту у розмірі 170 625.01 доларів США.

Отже, відповідно до умов вказаної
додаткової угоди до кредитного
договору, загальний розмір зобов'язань
було збільшено за рахунок надання
відстрочки по виплаті "тіла" кредиту,
адже виплата за вказаний період (з
19.02.2009 р. по 19.03.2010 р.) лише відсотків,
призведе до збільшення сукупної
вартості сплачених відсотків, що не
відповідає умовам укладеної з
позивачем договору поруки. Що в свою
чергу збільшило обсяг
відповідальності позивача як
поручителя без відповідної на те згоди.

Також, зазначає, що позивач, як
поручитель, згідно договору поруки №
204592 від 19.05.2008 р., не надавала згоду на
внесення вищевказаних змін до
кредитного договору №0 від 19.05.2008
р., ніяких додаткових угод до вказаного
кредитного договору не підписувала, а
тому вважає договір поруки №204592 від
19.05.2008 р. припиненим на підставі ст. 559
Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити. Пояснив,
що позивач додаткової угоди не
підписувала, а у зв'язку укладанням
ОСОБА_2 додаткової угоди загальна сума
зобов'язання збільшилась.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позову,
просив відмовити у його задоволенні.
Пояснила, що додаткова угода до
кредитного договору була підписана
позивачем, а загальна сума та строки
кредитного договору збільшені не були.

У судове засідання третя особа року не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Суд, вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступне.

19.05.2008 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк" та
ОСОБА_2 укладено договір про надання
споживчого кредиту №0.

Згідно до вказаного договору, зокрема,
п.1.1 Банк зобов'язується надати
Позичальнику кредитні кошти в іноземні
валюті, в сумі 175000,00 доларів США, що
дорівнює еквіваленту 883750,00 грн. за
курсом НБУ на день укладання договору,
а Позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використовувати і
повернути Банку кредитні кошти та
сплатити плату за кредит у порядку та
на умовах, зазначених у даному
договорі.

Також, 19.05.2008 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір
поруки №204592.

Згідно п. 1.1 вказаного Договору поруки
ОСОБА_1 зобов'язалась відповідати за
невиконання ОСОБА_2 усіх його
зобов'язань перед Кредитором, що
виникли з Договору про надання
споживчого кредиту №0 від 19.05.2008
року.

Вказаний договір поруки підписаний
позивачем особисто, що не
заперечувалося у судовому засіданні її
представником, без будь-яких
застережень.

Також, 11.03.2009 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено
Додаткову угоду №1 до Договору про
надання споживчого кредиту №0 від
19.05.2008 року, згідно до якої сторони
домовились про зміну графіка погашення
кредиту за договором.

На виконання ухвали суду про
витребування доказів від 18.09.2014 року
представником ПАТ "УкрСиббанк" до суду
був направлений оригінал Додаткової
угоди №1 від 11.03.2009 року до Договору
поруки №204592 від 19.05.2008 року. Вказана
угода укладена між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк" та ОСОБА_1

Відповідно до п.1 зазначеної Додаткової
угоди, Поручитель надав свою згоду на
зміну основного зобов'язання, що
забезпечується договором, а саме -
графіку погашення кредиту. Всі інші
умови Кредитного договору залишились
без змін.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з договорів та інших
правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори) (ст. 202
Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 Цивільного
кодексу України). Відповідно до ст. 204
Цивільного кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин) (ч. 2 ст. 214 ЦК
України).

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 214 ЦК
України).

Статтею 215 ЦК України визначено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч-1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель хоча й пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

За положеннями ч. і ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

До припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов 'язання виникає в
разі: підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміні процентної ставки в
бік збільшення тощо.

Ухвалою суду від 29.10.2014 року у
відповідача були витребувані ПАТ
"УкрСиббанк" оригінал Додатку №1 до
Договору про надання споживчого
кредиту №0 від 19.05.2008 року "Графік
погашення кредиту" та оригінал Додатку
№1 "Графік платежів, визначення
сукупної вартості кредиту" до
додаткової угоди №1 від 11.03.2009 року до
договору про надання споживчого
кредиту №0 від 19.05.2008 року.

Дослідивши вказані графіки погашення
кредиту, встановлено, що строк
виконання зобов'язання за договором
про надання споживчого кредиту №0
від 19.05.2008 року у Додатку №1 до Договору
про надання споживчого кредиту №0
від 19.05.2008 року "Графік погашення
кредиту" зазначено з 19.05.2008 року по
19.05.2038 року, сума основного зобов'язання
становить 175000,00 долларів США.

У Додатку №1 до Договору про надання
споживчого кредиту №0 від 19.05.2008
року "Графік погашення кредиту", також
зазначено, що строк виконання
зобов'язання становить з 19.05.2008 року по
19.05.2038 року, сума основного зобов'язання
становить 175000,00 долларів США.

Окрім того, уклавши 11.03.2009 року
Додаткову угоду №1 до Договору про
надання споживчого кредиту №0 від
19.05.2008 року, сторони домовились про
зміну тільки графіка погашення кредиту
за договором, відсоткова ставка за
договором про надання споживчого
кредиту підвищена не була.

Таким чином, хоча і вбчається, що не
було підвищено розміру процентів та
збільшено періоду, за який
нараховуються проценти, основна сума
зобов'язання змінена в бік збільшення
не була, однак, посилання позивача та її
представника, на ту обставину, що
позивач не підписувала додаткової
угоди до договору поруки не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні, а також з урахуванням того,
що клопотання про призначення
судово-почеркознавчої експертизи для
встановлення того, що позивач дійсно не
підписувала вказану додаткову угоду
заявлено не було, тоді як таке право
представнику позивача було роз'яснено
в судовому засіданні, доказів на
підтвердження зазначеної обставини
суду надано не було, суд вважає
правильним відмовити у задоволенні
вказаного позову.

Також, представнику позивача було
роз'яснено право уточнення позовних
вимог, однак, таким правом представник
не скористався.

Згідно з нормами ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно з
ч.4 цієї ж статті доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а
відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Оскільки ані позивачем, ані її
представником доказів того, що
додаткова угода до договору поруки
позивачем не підписувалася,
передбачені законом підстави для
визнання недійсним договору поруки
відсутні, суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст.
215, 252, 253, 509, 526, 553, 554, 555, 559, 626 ЦК України,
суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ
"Укрсиббанк", третя особа: ОСОБА_2, про
визнання договору поруки припиненим -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення у повному обсязі виготовлено
24.12.2014 року.

Суддя
О.О.Васильєва