У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
КОЖУХ О.А.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю сторін розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідачів державний нотаріус
Першої Ужгородської державної
нотаріальної контори Ластівка Алла
Василівна, про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 і ОСОБА_3,
від імені та в інтересах яких діє
адвокат ОСОБА_6, на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
7 травня 2014 р., -

в с т а н о в и л а :

21.01.2014 ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 мотивуючи наступним. 15.11.2005
держнотаріус Першої Ужгородської
держнотконтори Ластівка А.В. видала
Свідоцтво про право на спадщину за
законом, відповідно до якого ОСОБА_7
успадкував за своєю матір'ю ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4, незакінчений
будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1
м. Ужгороді, що на підставі рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
11.03.2005 належав чоловіку спадкодавця -
ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8
прийняла спадщину за померлим
чоловіком, але не оформила своїх
спадкових прав.

Ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 07.08.2013
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 11.03.2005 скасоване із залишенням
заяви без розгляду. У зв'язку зі
скасуванням указаного рішення суду
вважається, що будинок не входив до
складу спадщини після померлого
ОСОБА_9, тому свідоцтво про право на
спадщину, за яким спадкоємцем є син
померлого ОСОБА_7 підлягає визнанню
недійсним.

Позивач є власником будинку, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності від 24.04.2013. В той же час,
згідно з довідкою, виданою приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 28.08.2013 за
№ 86, спадкоємцями першої черги за
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, є його
діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, яких
позивач визначив відповідачами в
справі. Відповідачі подали зави про
прийняття спадщини за ОСОБА_7 Оскільки
Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 15.11.2005 дає можливість
відповідачам претендувати на
вищезгаданий будинок, воно порушує
права позивача як власника майна.

Посилаючись на ці обставини та на
положення ст. 1301 ЦК України, позивач
просив визнати недійсним Свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане
державним нотаріусом Першої
Ужгородської держнотконтори Ластівкою
А.В. 15.11.2005 за реєстровим № 3-3467 у
спадковій справі № 473/2003.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 07.05.2014 позов задоволено:
визнано недійсним Свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане
державним нотаріусом Першої
Ужгородської держнотконтори Ластівкою
А.В. 15.11.2005 за реєстровим № 3-3467 у
спадковій справі № 473/2003.

Додатковим рішенням цього ж суду від
07.08.2014 стягнуто солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 229,40
грн судових витрат.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_3, від імені
та в інтересах яких діє адвокат ОСОБА_6,
ставлять в апеляції питання про
скасування рішення суду та відмову в
позові. На думку апелянтів, суд не мав
належних підстав для задоволення
позову, оскільки своє право власності
на майно позивач зареєстрував більш
ніж через сім років після видачі
оспореного свідоцтва, яким права
позивача не порушуються. Позивач обрав
невірний спосіб захисту, якщо вважав
своє право порушеним, таким способом є
віндикаційний позов, крім того, позивач
пропустив позовну давність для
звернення до суду зі своїми вимогами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідачів ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6, який апеляцію
підтримав, позивача ОСОБА_1 та її
представника адвоката ОСОБА_11, які
апеляцію не визнали, розглянувши
справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК
України за відсутності інших учасників
процесу, обговоривши доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до такого.

При апеляційному розгляді справи
встановлені наступні факти і
обставини.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 11.03.2005 було задоволено заяву
ОСОБА_7 про визнання власником
недобудованого нерухомого майна,
визнано ОСОБА_9 власником
недобудованого нерухомого майна, а
саме будинку АДРЕСА_1

15.11.2005 держнотаріус Першої
Ужгородської держнотконтори Ластівка
А.В. видала додаткове Свідоцтво про
право на спадщину за законом,
відповідно до якого ОСОБА_7 успадкував
за своєю матір'ю ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, незакінчений
будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1
м. Ужгороді, що на підставі рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
11.03.2005 належав чоловіку спадкодавця -
ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8
прийняла спадщину за померлим
чоловіком, але не оформила своїх
спадкових прав (а.с. 4).

ОСОБА_4 подала 13.08.2012 приватному
нотаріусу Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 заяву про
прийняття спадщини за померлим
батьком, заведено спадкову справу №
14/2012 (а.с. 10).

Довідкою, виданою вищезгаданим
нотаріусом 28.08.2013 за № 86, стверджується,
що спадкоємцями першої черги за ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, є його діти
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, (а.с.
9).

Заочним рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 24.12.2012 у справі
№ 712/21638/12, копія якого була надана
апеляційному суду, був задоволений
позов ОСОБА_1 до КП «Бюро технічної
інвентаризації м. Ужгорода» та
Ужгородської міської ради про визнання
права власності на індивідуальний
житловий будинок з надвірними
спорудами, визнано за ОСОБА_1 право
власності на індивідуальний житловий
будинок загальною площею 675,5 кв. м, в
тому числі житловою - 102,5 кв. м з
надвірними спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 71).

Ухвалою судді Ужгородського
міськрайонного суду від 08.01.2013 відкрито
провадження в справі за позовом ОСОБА_4
і ОСОБА_3 до Ужгородської міської ради,
треті особи ОСОБА_12 і ОСОБА_2, про
визначення складу спадщини, визнання
спадкоємцями та права на спадщину
(справа № 712/23067/12) (а.с. 28).

24.04.2013 держреєстратор Реєстраційної
служби Ужгородського
міськрайуправління юстиції видав
ОСОБА_1 Свідоцтво про право власності
на нерухоме майно - житловий будинок
загальною площею 675,5 кв. м, житловою
площею 102,5 кв. м, розташований за
адресою: Закарпатська область, АДРЕСА_1
(а.с. 5).

Водночас докази реєстрації права
власності ОСОБА_1 у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно у справі
відсутні, на таку реєстрацію права
позивач не посилався і факт наявності у
нього права власності на будинок
обґрунтовував лише указаним
Свідоцтвом.

Ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 07.08.2013
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 11.03.2005 скасовано, заяву ОСОБА_4
і ОСОБА_3, яких до участі в справі було
залучено на підставі ст. 37 ч. 1 ЦПК
України як правонаступників померлого
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7, було залишено без
розгляду (а.с. 36-38).

Заочним рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 30.09.2013 у справі
№ 308/6429/13-ц, копія якого була надана
апеляційному суду, задоволено позов
ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради та
Управління Держземагентства в
Ужгородському районі про визнання
недійсними рішення, свідоцтва про
право на спадщину за законом та
державних актів на право власності на
землю, визнано недійсними: рішення
Виконкому Ужгородської міськради від
30.06.1995 № 91 у частині надання ОСОБА_9
земельної ділянки загальною площею 0,1
га по АДРЕСА_1 в м. Ужгороді; Державний
акт на право приватної власності на
землю серії ЗК № 015-00726, виданий
Ужгородською міськрадою 11.07.1995;
Свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане держнотаріусом
Ластівкою А.В. 15.11.2005 у спадковій справі
№ 473/2003 за реєстровим № 3-3466; Державний
акт на приватної власності на земельну
ділянку серії ЯН № 018657, виданий
Відділом Держкомзему в м. Ужгороді
14.10.2009 (а.с. 72-73).

Під час здійснення судом провадження у
справі № 712/23067/12 позивачі ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 виявили, що ОСОБА_13 було 24.04.2013
видане Свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, виявили заочне
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 24.12.2012 у справі № 712/21638/12,
повідомили 07.10.2013 суд про оскарження
зазначеного рішення суду та просили
зупинити провадження в справі до
набрання законної сили судовим
рішенням у справі № 712/21638/12 (а.с. 29).

11.10.2013 ОСОБА_4 і ОСОБА_3 подали
Ужгородському міськрайонному суду
змінену позовну заяву у справі №
712/23067/12, пред'явили вимоги до ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 про визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право
власності та визнання права власності
в порядку спадкування (а.с. 30-31).

Як убачається зі змісту зміненої заяви,
предметом позову є визнання недійсним
та скасування Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
ОСОБА_1 24.04.2013, та визнання за ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 права власності в порядку
спадкування на житловий будинок і
земельну ділянку, що розташовані в
АДРЕСА_1, по 1/4 частці за кожним з
позивачів. На обґрунтування своїх
вимог позивачі посилалися, зокрема, на
те, що на момент видачі оспореного
Свідоцтва рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 11.03.2005 щодо
спадкового майна та Свідоцтво про
право на спадщину за законом від 15.11.2005
були чинними, Свідоцтво було видане
ОСОБА_1 незаконно, остання не мала
підстав для набуття права власності на
спірний будинок.

Рішенням Апеляційного суду
Закарпатської області від 10.04.2014
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 30.09.2013 скасовано, у позові
ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради та
Управління Держземагентства в
Ужгородському районі про визнання
недійсними рішення, свідоцтва про
право на спадщину за законом та
державних актів на право власності на
землю - відмовлено (а.с. 33-35).

28.04.2014 представник позивачів ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 заявив
клопотання про зупинення провадження в
справі до набрання законної сили
рішенням суду у справі № 712/23067/12
мотивуючи тим, що в тій справі
вирішується питання про дійсність
свідоцтва про право власності на
будинок, виданого ОСОБА_1, та про
визнання права власності на будинок в
порядку спадкування, що у разі
задоволення відповідних вимог
позбавить ОСОБА_1 підстав подавати
позов, що розглядається (а.с. 27).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 07.05.2014 клопотання про
зупинення провадження в справі
відхилено (а.с. 41).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину, суд
першої інстанції виходив з того, що
ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 07.08.2013
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 11.03.2005 скасовано, заяву ОСОБА_4
і ОСОБА_3 залишено без розгляду, тому
будинок АДРЕСА_1 м. Ужгороді не входив
до складу спадщини за ОСОБА_14 На
підставі Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого 24.04.2013,
указаний будинок належить ОСОБА_1

Тож визнавши право ОСОБА_1 на
відповідний позов, суд констатував, що
відповідно до ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом, і з цих підстав
задовольнив позов.

Апеляційному суду була надана копія
рішення Апеляційного суду
Закарпатської області від 07.08.2014, яким
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 24.12.2012 скасовано, у позові
ОСОБА_1 до КП «БТІ м. Ужгорода» та
Ужгородської міськради про визнання
права власності на індивідуальний
житловий будинок з надвірними
спорудами - відмовлено.

У судовому засіданні виникло питання
про зупинення провадження в справі, що
наразі розглядається апеляційним
судом, до набрання законної сили
судовим рішенням у справі № 712/23067/12 (ст.
210 ч. 1 п. 4 ЦПК України). У зв'язку з цим,
представник апелянтів пояснив, що
провадження у справі № 712/23067/12 зупинене
до набрання законної сили судовим
рішенням за наслідками розгляду
апеляції на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 07.05.2014. Колегія
суддів не знайшла підстав для
зупинення провадження в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 07.05.2014.

Відтак, колегія суддів погодилася з
рішенням суду першої інстанції та
прийшла до висновку про необхідність
на підставі ст. 308 ЦПК України
відхилення апеляції із залишенням
рішення суду без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 і ОСОБА_3, від
імені та в інтересах яких діє адвокат
ОСОБА_6, відхилити, рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
7 травня 2014 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскар жена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді