Справа № 351/1490/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2265/2014
Головуючий у 1 інстанції Бородовський
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Горблянського Я.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на рішення Снятинського
районного суду від 14 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги банк обґрунтовував тим,
що 11.01.2008 року з ОСОБА_2 укладено
договір, за яким вона отримала кредит к
розмірі 14300 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості.

Внаслідок неналежного виконання
боржником кредитних зобов'язань за
договором станом на 31.01.2014 року
утворилась заборгованість у розмірі
18373,87 грн., яку позивач просив стягнути з
відповідача на свою користь.

Рішенням Снятинського районного суду
від 14 серпня 2014 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором б/н від 11.01.2008 року
в сумі 641,42 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Снятинського
районного суду від 27 серпня 2014 року з
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 243,60 грн. судового збору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» на дане рішення
подало апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом вимог
матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що 11.01.2008 року між
банком та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір. При цьому
відповідач своїм підписом засвідчив,
що Умови надання банківських послуг та
Правила користування платіжною
карткою і Тарифами банку є невід'ємною
частиною договору.

Відповідно до п.6.12 Умов, клієнт
зобов'язаний у триденний строк після
усної заяви про втрату карти, ПІНа,
надати письмову заяву в банк, яка
повинна містити детальний опис втрати
карти та/або ПІНа або відомі держателю
відомості про їх незаконне
використання.

Положенням про порядок емісії
спеціальних платіжних засобів і
здійснення операцій з їх використання,
затвердженого постановою НБУ №223 від
30.04.2010 року, визначено загальні вимоги
до безпеки здійснення платіжних
операцій та управління ризиками,
зокрема регламентовано обов'язок
користувачів карток щодо контролю руху
коштів за своїм рахунком та
повідомлення банку про операції, які не
виконувалися користувачем та порядок
визнання чи відхилення операцій,
виконаних за допомогою картки.

Таким чином, держатель платіжної
картки зобов'язаний зберігати картку
та інформацію, яка дає змогу
користуватися нею. Клієнт зобов'язаний
негайно повідомити банк про втрату
картки в порядку, передбаченому
договором. В іншому разі банк не несе
відповідальності за переказ коштів,
ініційований за допомогою цієї
платіжної картки, до отримання такого
повідомлення.

На думку апелянта, суд безпідставно
прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2
своєчасно і в належний спосіб
повідомила банк про втрату платіжної
картки, оскільки відповідач не
представила суду належних доказів.

Роздруківка телефонних з'єднань, яку
надала ОСОБА_2 не є належним
повідомленням банку, оскільки стороною
за кредитним договором є сама ОСОБА_2, а
не її дочка, яка телефонувала в банк.
Тому, в даному випадку
відповідальність за операції, що
супроводжуються правильним введенням
ПІНа або нанесеними на карті даними
несе тільки клієнт.

Наявність порушеної кримінальної
справи, на що посилається ОСОБА_2, не
звільняє позичальника від
відповідальності за порушення
зобов'язань за договором.

З наведених підстав апелянт просив
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник апелянта ОСОБА_3
підтримала доводи апеляційної скарги з
наведених в ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_2 направила суду заяву
про розгляд справі в її відсутності,
доводи апелянта заперечила,
посилаючись на обґрунтованість
висновків суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Постановляючи рішення про часткове
задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
правильно виходив із того, що в
судовому засіданні здобуто докази
того, що заборгованість в сумі 8000 грн.
за кредитним договором укладеним між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем
ОСОБА_2 виникла не з вини відповідача, а
тому не має підстав для стягнення
заборгованості за кредитним договором
в повному обсязі.

З таким висновком суду погоджується
колегія суддів, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається що
ОСОБА_2 згідно поданої заяви від 11.01.2008
року отримала в ПАТ КБ «ПриватБанк»
кредит в розмірі 800 грн. у вигляді
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 3% на місяць на
залишок заборгованості.

При цьому відповідач своїм підписом
засвідчила, що Умови надання
банківських послуг та Правила
користування платіжною карткою і
Тарифами банку є невід'ємною частиною
договору.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк»,
посилаючись на те, що ОСОБА_2 належним
чином не виконувала взяті на себе
зобов»язання за кредитним договором,
пред»явив до останньої позов про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, яка станом на 31.01.2014 року
становить 18373,87 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 1049,
1050,1054 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю позику в строк та в
порядку, встановленому договором, а
також проценти та неустойку.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 заперечує позов в частині
нарахування їй заборгованості на суму
8000 грн., яка була знята по викраденій у
неї кредитній картці.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 неодноразово зверталася в
органи МВС та прокуратури з приводу
викрадення у неї 28 липня 2011 року
грошових коштів в сумі 700 грн. та
кредитної картки «ПриватБанк», з
рахунку якої в послідуючому було знято
8000 грн.

По даному факту 25.10.2011 року слідчим СВ
Івано-Франківського МВ УМВС винесено
постанову про порушення кримінальної
справи за ознаками злочину
передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Із долученого до матеріалів позовної
заяви розрахунку суми заборгованості
вбачається, що дійсно 28.07.2011 року мало
місце зняття готівкових коштів в
банкоматі по вул. Є.Коновальця в м.
Івано-Франківську на загальну суму 8000
грн.(1000 грн.; 1000 грн.; 3000 грн.; 3000 грн.)

У зв»язку з викраденням кредитної
картки дочка відповідача ОСОБА_4
звернулася у Снятинське відділення
«Приватбанку», зателефонувавши на
стаціонарний телефон з проханням
заблокувати картку ОСОБА_2, про що
свідчить роздруківка телефонних
дзвінків за 28.07.2011 року в період часу з
09.52 год. до 09.54 год.

Посилання апелянта на те, що відповідач
повинна була особисто звернутися з
такою заявою не заслуговують на увагу.

Крім того, 29.07.2014 року з ОСОБА_2 знято
комісію за видачу нової картки, тобто
за письмовою заявою відповідача у
зв»язку з викраденням кредитної картки
їй видано нову картку, що свідчить про
належне повідомлення позивача про
викрадення кредитної картки.

Представник позивача заперечуючи факт
повідомлення відповідачем про
крадіжку кредитної картки
«ПриватБанку» разом з тим не подав
жодних письмових доказів щодо причин
випуску нової картки ОСОБА_2

ОСОБА_2 також неодноразово зверталася в
ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо сприяння
службою безпеки банку у розслідуванні
кримінальної справи.

Таким чином, наведені обставини в їх
сукупності дають підстави для
висновку, що ОСОБА_2 у встановленому
порядку повідомила ПАТ КБ
«ПриваатБанк» про втрату кредитної
картки, за її заявою порушено
кримінальну справу з приводу таємного
викрадення 28.07.2011 року грошових коштів
та кредитної картки, з якої в
послідуючому знято 8000 грн.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів
приходить до висновку, що
заборгованість по кредитному договору
у зв»язку із зняттям 28.07.2011 року коштів
в сумі 8000 грн., виникла не з вини
відповідача ОСОБА_2, а тому суд першої
інстанції в цій частині обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішення суду постановлено з
дотриманням вимог норм матеріального
та процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, а тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення Снятинського районного суду
від 14 серпня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Горблянський Я.Д.