справа № 2/325/341/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької
області у складі головуючого судді
Пантилус
О.П., при секретарі Орманджи Д.К., за
участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Приазовського районного
суду Запорізької області цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому
просить: розірвати шлюб між нею і
ОСОБА_1, зареєстрований 15 березня 2013
року у Жовтневому відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Маріупольського
міського управління юстиції у
Донецькій області, актовий запис № 124;
стягнути із відповідача на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ?
частини всіх видів його доходу;
стягнути на її утримання до досягнення
дитиною трьох років по 500 гривень
щомісячно; сина ОСОБА_3 залишити на її
вихованні.

В обґрунтування вимог в позовній заяві
зазначено, що 15.03.2013 року між позивачем
ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1
зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у
подружжя народився син - ОСОБА_3, який
проживає з позивачем і знаходиться на
її утриманні, а батько дитини
добровільно матеріальної допомоги на
утримання сина не надає. З 19.04.2014 року
шлюбні відносини між сторонами
припинені, із-за частих сімейних
сварок. Позивач не бажає зберегти
сімейні відносини та вважає за
необхідне залишити сина у себе на
вихованні. Вважає, що розмір аліментів
повинен складати ? частини доходів
відповідача, який працює та має
можливість також виплачувати
щомісячно 500 гривень на її утримання до
досягнення дитиною трьох років.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
прибула, при подачі позову до суду
надала заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснив, що визнає позовні вимоги
частково, а саме згоден на розірвання
шлюбу та стягнення з нього аліментів на
утримання дитини в указаному позивачем
розмірі - ? від доходу. Але, вказав, що не
визнає вимоги про стягнення з нього на
утримання дружини щомісячно 500 грн., так
як не має змоги надавати будь яку
допомогу із-за відсутності постійної
роботи та інших доходів. ОСОБА_1
пояснив, що він має непостійний
неофіційний заробіток близько 1200-1500
грн. на місяць, є працездатним, на
утриманні інших непрацездатних осіб та
інших стягнень, а також у власності
будь якого майна не має, проживає з
батьками в їх квартирі. Щодо місця
проживання сина пояснив, що з даного
питання спір між ним та позивачем
відсутній, він не заперечує проти того,
що дитина проживає з матір'ю.

Заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу (СК)
України, суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.

Відповідно до вимог ст. 180 СК, батьки
зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей до досягнення ними
повноліття. В силу ст. 181 СК, способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними, або
визначаються судом.

В судовому засіданні встановлено, що 15
березня 2013 року сторони уклали шлюб,
який зареєстрований Жовтневим
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області, актовий
запис № 124. У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син - ОСОБА_3, який проживає з
позивачем - ОСОБА_2 Спільне життя сторін
не склалося, у них виявилися різні
характери і погляди на життя, з 19 квітня
2014 року вони проживають окремо, шлюбні
відносини між ними припинені.

Зазначені обставини визнані сторонами
і не підлягають доказуванню, згідно
ч.1ст.61 ЦПК України.

Позивач в позовній заяві, а відповідач
в судовому засіданні наполягають на
розірванні шлюбу, клопотань про
надання строку для примирення не
надійшло.

За таких обставин збереження шлюбу та
подальше спільне життя суперечить
інтересам сім'ї.

Неповнолітня дитина знаходиться на
утриманні матері, батько дитини є
працездатним, на утриманні інших не
працездатних осіб чи будь яких
стягнень не має. Відповідач позовні
вимоги про стягнення з нього аліментів
в розмірі ? всіх його доходів визнав і
його визнання не суперечить закону та
не порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку про необхідність задоволення
позову в частині розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини.

За положеннями статей 160, 161 СК місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
сторін, та в разі відсутності такої
згоди між батьками, які проживають
окремо, спір між ними може вирішувати
суд.

У зв'язку з відсутністю спору між
подружжям щодо місця проживання дитини
та те, що відповідач не висловив жодних
заперечень проти місця проживання сина
з матір'ю, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позовних вимог
в частині визначення місця проживання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із-за
недоведеності обставини про наявність
предмету спору.

Згідно ст.84 СК дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років, незалежно від
того, чи вона працює, та незалежно від
її матеріального становища, але за
умови, що чоловік може надавати
матеріальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_1 вимоги про утримання
дружини не визнає, пояснюючи, що він не
може надавати матеріальну допомогу
із-за відсутності необхідного для
цього доходу.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК, кожна сторона
зобовязана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.

Позивачем будь які докази на
підтвердження обставини про наявність
у відповідача можливості надавати їй
допомогу, суду не надані. Тому, суд
відмовляє позивачу в задоволенні вимог
щодо стягнення з відповідача на
утримання дружини до досягнення
дитиною трьох років по 500 гривень
щомісячно.

На підставі заяви позивача ОСОБА_2, ст.82
ЦПК, ухвалою суду від 14.11.2014 року
відстрочена сплата судового збору за
даною позовною заявою до ухвалення
рішення у справі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд
стягує з відповідача в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 гривень 60
копійок - за немайнові вимоги про
розірвання шлюбу, а також в розмірі 243,60
грн. - за майнові вимоги про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 88, 209, 214, 215, 367 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 84, 110-112, 114,
180-183, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів,
задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1,
зареєстрований 15 березня 2013 року у
Жовтневому відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Маріупольського
міського управління юстиції у
Донецькій області, актовий запис № 124.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1, уродженця
м.Маріуполя Донецької області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
аліменти на користь ОСОБА_2,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_2, на
утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно починаючи з 10 листопада 2014
року і до його повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_1, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків - НОМЕР_1, на користь держави
судовий збір за позовні вимоги
немайнового характеру (про розірвання
шлюбу) - в розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 коп. та за вимоги майнового
характеру (про стягнення аліментів) - у
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
коп. на розрахунковий рахунок №0250
отримувач: УДКСУ у Приазовському
районі, 22030001, код 38042754, МФО 813015,
призначення платежу: судовий збір;
37370676.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Приазовський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.П. Пантилус