Придніпровський районний суд
Справа № 711/4531/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

12 серпня 2014 року
м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого - судді
Позарецької С.М.

при секретарі
Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13
листопада 2013 року відповідач по справі,
ОСОБА_2 взяв у неї - ОСОБА_1, в борг 4800,00
грн., що підтверджується розпискою і
зобов'язався повернути грошові кошти
до 01 лютого 2014 року. У вказаний строк
відповідач борг не повернув. На її
прохання про добровільну сплату боргу
відмовився. Факт передання грошових
коштів підтверджується розпискою, яку
власноручно написав ОСОБА_2 13 листопада
2013 року. Основна сума боргу становить
4800,00 грн.

На сьогодні, боржник прострочив
виконання зобов'язання на 94 дні.

Відповідно до вимог ст. 625ЦК України,
розрахунок відсотків проводиться
наступним чином: 4800*3 %/365*94=37,09 грн.

Розрахунок заборгованості з
урахуванням індексу інфляції:

Рік, місяцьРозмір заборгованості на
кінець місяцяОфіційний індекс
інфляції*Розмір заборговансті з
урахуванням індексу інфляціїСумма
збільшення за індексом інфляції2014
лютий4800,00100,60%4828.8028,802014
березень4800,00102,20%4905,60105,602014
квітень4800,00103,30 %4958.40158,40Всього 292.80

На підставі викладеного, просить
суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її
користь борг у розмірі 4800,00 грн., 3 %
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання у розмірі 37,09
грн., суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення виконання грошового
зобов'язання у розмірі 292,80 грн., судові
витрати у розмірі 243,60 грн. та витрати на
правову допомогу у розмірі 2500,00 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилася, хоча про дату, час та місце
слухання справи була повідомлена
належним чином. До початку слухання
справи надано заяву з проханням
проводити розгляд справи за її
відсутності за наявними у справі
матеріалами.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився, про причини неявки суду не
повідомив, був належним чином
повідомлений про місце, дату та час
слухання справи рекомендованим листом,
які повернулися на адресу суду з
відміткою про неотримання "за
закінченням терміну зберігання", що
відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є
належним повідомленням сторони про
день та час розгляду справи.

Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК
України ухвалив про заочний розгляд
справи на підставі наявних в справі
доказів.

Враховуючи думку позивача, дослідивши
письмові матеріали справи та докази в
їх сукупності, на підставі повного,
об'єктивного та всебічного
дослідження, суд приходить до
наступного:

встановлено, що згідно розписки про
отримання коштів від 13.11.2013 року, ОСОБА_2
(паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Придніпровським РВ УМВС України в
Черкаській області 29 березня 2011 року),
проживаючий за адресою: м.Черкаси, вул
Чигиринська, 48/2, отримав суму коштів в
розмірі 4800,00 грн. від ОСОБА_1 (паспорт
серії НОМЕР_2), проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1

Крім того, ОСОБА_2 зобов'язався
повернути отримані кошти в строк до 01
лютого 2014 року, про що зазначено у
вищевказаній розписці від 13.11.2013 року,
яка підписана відповідачем
власноручно.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15
ЦК України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України (ст. 4 ЦПК
України). Способи захисту визначені ст.
16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Докази
надаються сторонами та іншими особами,
що беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України).
Крім того, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК
України).

Як передбачено ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК
України, - за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає другій
стороні (позичальникові) у власність
гроші, або речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути таку ж суму грошей або рівну
кількість речей того ж роду і якості. На
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання позикодавцем визначеної
грошової суми або визначеної кількості
речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одноособова
відмова від виконання зобов'язань і
одноособова зміна умов договору не
припустимі, якщо інше не встановлено
договором чи законом.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений строк у
відповідності з умовами договору та
вимогами цивільного кодексу та інших
актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч.1 ст. 530 ЦК України).

Як передбачено ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання чи
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Крім того, якщо за порушення
зобов'язання встановлено неустойку, то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків (ч.1 ст.624 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України, - позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Боржник, як зазначає ст. 625 ЦК України,
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлено договором або
законом.

В судовому засіданні встановлено, що
фактично між сторонами відбувся
договір позики, який містить суттеєві
умови такого договору і в зв'язку з
невиконанням зобов'язання,
відповідачем порушені права позивача.

Оскільки зобов'язання відповідач не
виконав, суд вважає, що борг підлягає до
стягнення. За таких обставин, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути борг в сумі 4800 грн. 00 коп., 3%
річних - в сумі 37 грн. 09 коп. та
інфляційні в сумі 292 грн. 80 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
судові витрати, понесені нею і
документально підтверджені. Отже, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судовий збір в розмірі 243 грн.
60 коп., що підтверджується квитанцієб
№8268.8.2 від 07.05.2014р. Що стосується
стягнення витрат, понесених позивачем
на правову допомогу в розмірі 2500грн., то
в цій частині необхідно відмовити,
оскільки відсутні підтверджуючі дані,
що ТОВ «Юридична компанія «Ваше право
та закон» має право на надання такої
допомоги. Крім того, не надано доказів
укладення відповідного договору між
позивачем та ТОВ та не обгрунтовано
розмір таких витрат.

На підставі викладеного та,
керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 624,
625, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 58-61,
79, 88, 209, 212, 213, 215, 223, 225, 226 ЦПК України,
суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг в сумі 4800 грн. 00 коп., 3% річних - в
сумі 37 грн. 09 коп., інфляційні в сумі 292
грн. 80 коп., судовий збір в розмірі 243
грн. 60 коп., а всього - 5373 грн. 49 коп.

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2
судових витрат - витрат на правову
допомогу в сумі 2500 грн. 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька