Справа № 201/4763/13ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл домоволодіння, та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою та по зустрічному
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа
управління Держкомзему у м.
Дніпропетровську про визнання
незаконними державного акту,
встановлення юридичних фактів та
усунення перешкод,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з вказаним позовом. З урахуванням
уточнених позовних вимог посилався на
те, що домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську належить на праві
спільної часткової власності позивачу
та відповідачу, а саме ОСОБА_1 133/200
частини та ОСОБА_2 67/200 частини. Спірне
домоволодіння разом з господарськими
приміщеннями розташовані на земельній
ділянці площею 0,0432 га. Дана земельна
ділянка також знаходиться в спільній
частковій власності відповідно ОСОБА_1
133/200 частини та ОСОБА_2 67/200 частини та
має кадастровий номер :03:131:0008.
Оскільки між сторонами останнім часом
стали виникати сварки стосовно
користування домоволодінням та
земельною ділянкою, позивач звернувся
до суду та просить суд винести рішення
котрим розподілити спірне
домоволодіння та відповідно до часток
кожного співвласника виділити частки
в натурі, окрім того позивач просить
суд стягнути на користь відповідача
грошову компенсацію, встановити
порядок користування земельною
ділянкою, зобов'язати відповідача
отримати дозвіл на переобладнання
домоволодіння та стягнути судові
витрати по справі.

ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом. З урахуванням
уточнених позовних вимог просить суд
визнати незаконним державний акт
виданий на ім*я ОСОБА_1 на земельну
ділянку по АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську скасувавши його,
окрім того позивач по зустрічному
позову просить суд встановити факт, що
має юридичне значення, та усунути
перешкоди у володінні, користуванні
власністю шляхом заборони ОСОБА_1 та
членам його родини закривати вікна
будинку та вхід до підвалу.

В судовому засіданні
представники ОСОБА_1 підтримали
заявлені позовні вимоги та просили їх
задовольнити в повному обсязі, в
задоволенні зустрічних позовних вимог
просили відмовити, пояснивши що акт
виданий на ім*я ОСОБА_1 є законний та що
на даний час ніяких перешкод у
користуванні ОСОБА_2 його власністю
вони не чинять.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представники в судовому засіданні
заперечували проти задоволення
первісних позовних вимог, пояснивши, що
порядок користування як
домоволодінням так і земельної
ділянкою вже давно визначено, та виділ
в натурі часток є неможливим.
Наполягали на задоволенні своїх
позовних вимог.

Представник управління Держкомзему у
м. Дніпропетровську в судове засідання
не з*явився про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 такими,
що підлягають частковому задоволенню,
а зустрічні позовні вимоги не
обґрунтованими та такими що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Відповідно до положень ст. 41
Конституції України, кожен має право
володіти, користуватися
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Виходячи з положень частини першої ст.
356 ЦК України право спільної часткової
власності - це право двох або більше
осіб за своїм розсудом володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним їм в певних частках майном,
яке становить єдине ціле. Кожен учасник
спільної часткової власності володіє
не часткою майна в натурі, а часткою у
праві власності на спільне майно в
цілому. Ці частки є ідеальними і
визначаються відповідними відсотками
від цілого або в дробовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦПК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦПК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки з майна, що є у спільній
частковій власності.

У разі недосягнення згоди про спосіб і
умови виділу в натурі із спільного
майна учасники спільної часткової
власності вправі звернутися з
відповідним позовом до суду.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 04 жовтня 1991 року № 7, при
вирішенні справ про виділ в натурі
часток жилого будинку, що є спільною
частковою власністю, судам належить
мати на увазі, що це можливо, якщо
кожній із сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом (квартиру).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності, право
користування земельної ділянки, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника / землекористувача/.

Відповідно ст. 89 ЗК України земельна
ділянка може належати на праві
спільної сумісної власності лише
громадянам. Співвласники земельної
ділянки, що перебуває у спільній
сумісній власності, мають право на її
поділ або на виділення з неї окремої
частки. Поділ земельної ділянки, яка є
у спільній сумісній власності, з
виділенням частки співвласника, може
бути здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток,
які є рівними, якщо інше не передбачене
законом або не встановлено судом.

Згідно з висновком Верховного Суду
України у постанові від 03 квітня 2013
року у справі № 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК
регулює саме порядок здійснення права
часткової власності, тобто порядок
користування спільною частковою
власністю без її поділу в натурі,
наслідком якого є припинення права
спільної часткової власності.
Установлення співвласниками порядку
користування будинком з виділенням
конкретних приміщень у натурі не
припиняє право спільної часткової
власності, тому що такі частини не
перетворюються на об'єкт самостійної
власності кожного з них. Визначальним
для виділу частки або поділу будинку в
натурі, який перебуває у спільній
частковій власності, є не порядок
користування будинком, а розмір часток
співвласників та технічна можливість
виділу частки або поділу будинку
відповідно до часток співвласників.

Судом встановлено, та матерілами
справи підтверджено, що домоволодіння
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську належить
на праві спільної часткової власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Так, ОСОБА_1 належить на праві
власності 133/200 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську, на
підставі договору дарування частки
домоволодіння /ВКТ № 747299 реєстр 713 / 05
липня 2008 року / посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
а ОСОБА_2 на праві власності належить
67/200 частин спірного домоволодіння,
згідно свідоцтва про право власності
на житловий будинок виданого відділом
комунального господарства Жовтневого
райвиконкому народних депутатів м.
Дніпропетровська від 04 травні 1989 року,
реєстр 222 /т. 2 а.с. 7-15/.

Спірне домоволодіння розташоване на
земельній ділянці площею 0,0432 га., яка
розташована на території Жовтневого
району в м. Дніпропетровську, її
цільове поризначення - обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. Кадастровиц номер
ділянки - :03:131:0008.

Дана земельна ділянка знаходиться в
спільній власності ОСОБА_1 відповідно
133/200 частини та ОСОБА_2 відповідно 67/200
частини.

Право власності на земельну ділянку
ОСОБА_2 підтверджується рішенням
виконкому Дніпропетровської міської
ради від 20 травня 1999 року за № 978 /т.2 а.с.
17-20/, а ОСОБА_1 договором дарування
земельної ділянки від 05 листопада 2008
року, зареєстрований приватним
нотаріусом ОСОБА_3 серія ВТК № 748300 /т. 2
а.с. 16/.

Кожним зі співвласників було отримано
державний акт на право власності на
земельну ділянку. ОСОБА_2 отримав
державний акт 05 вересня 2001 року серія
ЯЛ № 045028, а ОСОБА_1 - 16 вересня 2011 року
серія ЯЛ № 926636 /т.2 а.с.21-24/. Акти
зареєстровані в книзі записів
державних актів на право власності на
землю. До державного акту на землю
наданий додаток серія ЯЛ № 926636 в якому
вказаний список співвласників
земельної ділянки з зазначенням частки
у спільній власності.

Право користування та порядок
користування земельною ділянкою є
абсолютно протилежними поняттями.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року за № 7
зазначено, у випадках, передбачених
статтями 86-89 ЗК, володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, яка перебуває в
спільній частковій власності,
здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, у
разі недосягнення згоди - за рішенням
суду.

В абз. 1 п. 19 вказаної постанови Пленуму
Верховний Суд України роз'яснив, що у
справах за позовом учасників спільної
власності на землю про встановлення
порядку володіння й користування
спільною земельною ділянкою, на якій
розташовані належні їм жилий будинок,
господарські будівлі та споруди, суд
з'ясовує і враховує можливість
нормального користування будинком і
здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування плодово-
ягідних насаджень співвласників,
можливість проходу з вулиці на подвір'я
тощо. Враховуються також вимоги
санітарних правил і правил
протипожежної безпеки. В разі
неможливості перенесення
співвласником господарських будівель
і насаджень на надану в його
користування частину ділянки суд має
обговорити питання про відповідну
грошову компенсацію.

Також, у відповідності до абз. 2 п. 19 цієї
Постанови, при пред'явленні вимог
кожним з учасників спільної власності
про встановлення порядку користування
спільною земельною ділянкою суд може
залишити в спільному користуванні лише
ділянки, роздільне користування якими
встановити неможливо.

13 червня 2013 року ухвалою суду по справі
було призначено будівельно - технічну
та земельно- технічну експертизи.
Після отримання висновку в судовому
засідання, додатково було надано
пояснення експертом.

Згідно висновку судової будівельно -
технічної експертизи
Дніпропетровського науково-
дослідного інституту судових
експертиз № 1607/1608/1609/1610-13 від 25 квітня
2014 року, проведеної за ухвалою суду,
експертом надано два варіанти розділу
домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську.

Серед запропонованих експертом
варіантів розподілу домоволодіння
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську варіант
1 розподілу домоволодіння є найбільш
відповідний, оскільки згідно даного
варіанту розподілу як житлового
будинку так і господарських споруд
частки співвласників змінюються
мінімально. Згідно варіанту 1
пропонується:

Виділити ОСОБА_1 в натурі та визнати
право власності на 134/200 частини в
домоволодінні А-1 та в житловій
прибудові А1-1, яке складається з
квартири № 2 загальною площею 83,8 кв.м.,
а саме: 2-1 санвузол площею 3,3 кв.м., 2-2
коридор площею 4,1 кв.м., 2-3 житлова
кімната площею 11,1 кв.м., 2-4 житлова
кімната площею 15,5 кв.м., 2-5 (помилково
вказано як 7-5) коридор площею 10,0 кв.м., 2-6
кухня площею 10,7 кв.м., 2-7 житлова кімната
площею 10,2 кв.м., 2-8 житлова кімната
площею 9,3, кв.м. та на частку квартири 1
приміщення 1-7 площею 9,6 кв.м. Окрім того
будівлі і споруди: ганок літ. «а1»,
козирок над літ. «а1», підвал під літ.
«А1-1», гараж літ. «Б», оглядова яма під
літ. «Б», вхід до погребу літ. «Д», душ
літ. «Е», погреб літ «Ж», вхід до погребу
літ « 3», хвіртка № 1 та 11, огорожі № 2,
№7, №10, №12, сходи № 8, 8,89 м.п. огорожі
№3, та 9,62 м.п. огорожі №6, ?? колодязю № 9,
вимощення 1, розташовані по АДРЕСА_1

Виділити ОСОБА_2 в натурі та
визнати право

власності на 66/200 частини
домоволодіння А-1 та в житловій
прибудові

А1-1, яка складається з квартири № 1
загальною площею 41.5 кв.м., а саме
приміщення 1-1 житлова кімната площею
11, 0 кв.м., приміщення 1-2 житлова кімната
площею 12.1 кв.м,, 1-4 житлова кімната
площею 8.5 кв.м. 1-5 коридор площею 6,5 кв.м.
1-6 санвузла площею 3.4 кв.м. Будівлі та
споруди: відкрита веранда літ. «а-1»,
ґанок літ. «а», убиральня літ. «В», гараж
літ. «Г», хвіртка № 4 , ворота №5,
вимощення 1 та 11, 12 колодязю № 9; 6,71 м.п.
огорожі № 3 та 11,81 м.п. огорожі № 6,
розташовані по АДРЕСА_1

Оскільки частка ОСОБА_1 була
збільшена, в судовому засіданні
представники ОСОБА_1 не заперечували
проти стягнення грошової компенсації,
тому суд вважає за можливе стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 745 грн.
грошової компенсації.

Згідно наданого варіанту 1 в житловому
будинку необхідно переобладнати у ж/б
прим. 1-4 переобладнати під кухню, у ж/б
прим. 1-7 провести демонтаж
сантехнічного та газового обладнання,
у ж/б між приміщенням 2-5 (помилково
вказано як 7-5) і прим. 1-7 пробити дверний
отвір, у ж/б прим. 1-1 і прим. 1-2 розібрати
перегородку.

Згідно висновку судової
будівельно - технічної експертизи
Дніпропетровського науково-
дослідного інституту судових
експертиз № 1607/1608/1609/1610-13 від 25 квітня
2014 року, серед запропонованих
варіантів встановлення порядку
користування земельною ділянкою
доцільним є той для ОСОБА_1, який
повністю відповідає вищевказаному
варіанту виділу в натурі
домоволодіння, та включає в себе
наступне: ОСОБА_1 (133/200 частки) земельну
ділянку окрашену на плані в жовтий
колір (287,28 кв.м), а ОСОБА_2 земельну
ділянку на плані окрашену в зелений
колір (144,72 кв.м). Границі між земельними
ділянками обох співвласників на плані
земельної ділянки домоволодіння
визначено червоною лінією. При цьому
земельна ділянка площею 7,56 кв.м, яка
заштрихована, виділяється і
враховується в площу земельної
ділянки співвласника ОСОБА_1, але у
випадку необхідності обслуговування
стін житлового будинку і колодязю № 9,
співвласник ОСОБА_2 має право
отримувати доступ до даної земельної
ділянки для проведення ремонтних
робіт по житловому будинку і колодязю
№ 9. в загальному користуванні обох
співвласників залишається земельна
ділянка окрашена на плані в червоний
колір площею 6 кв.м..

При встановлених обставинах,
відповідно до вимог чинного
законодавства суд прийшов до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 про виділення йому в
натурі належної частини домоволодіння
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську з
визнанням за ним права власності на
виділені об*єкти нерухомості,
визначення порядку користування
земельною ділянкою за вказаною адресою
згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 25
квітня 2014 року.

Разом з тис суд не знаходить підстав
для задоволення позовних вимог
стосовно зобов'язання ОСОБА_2 отримати
дозвіл на переобладнання
домоволодіння, оскільки вони є
передчасними. Окрім того суд відмовляє
в задоволенні позовною вимоги ОСОБА_1
стосовно стягнення з відповідача
вартості за проведення судової
будівельної експертизи, яка
проводилася за ухвалою суду, та
гіодезйомки, оскільки позивачем не
надано належним доказів оплати
вказаних послуг.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, підлягають присудженню з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Стосовно зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2.

Стаття 15 ЦК України передбачає право
на захист цивільних прав та інтересів: "
1. Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання…".

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовною
вимогою про усунення перешкод у
володінні та користуванні власністю,
не надав суду належних доказів, що
дійсно порушено його право як власника,
окрім того в судовому засіданні як
ОСОБА_2 так і його представники
пояснили, що на даний час перешкод у
користуванні та володінні власністю не
існує, а позовна вимога заявлена на
майбутнє.

Стосовно визнання незаконним
державного акта серія ЯА № 926636 про
право власності ОСОБА_1 на земельну
ділянку по АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську, суд також не
знаходить підстав для задоволення
оскільки вказаний акт видано на
підставі договору дарування земельної
ділянки від 05 листопада 2008 року,
зареєстрований приватним нотаріусом
ОСОБА_3 серія ВТК № 748300, а дарувальнику
вказана земельна ділянка належала на
підставі Дублікату Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії № 107445, виданого 05 вересня 2001 року
Дніпропетровської міської радою на
підставі рішення виконкому
Дніпропетровської міської ради від 20
травня 1999 року за № 978, зареєстрованого
в книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за №
036824, що відповідає вимогам діючого
законодавства.

В зв'язку з задоволенням позовної
вимоги ОСОБА_1 про розподіл та виділ в
натурі часток зустрічна позовна
вимога ОСОБА_2 стосовно встановлення
юридичних фактів про здійснення
виділу в натурі кожному із
співвласників відокремленого майна за
угодою не підлягає задоволенню.

У відповідності до положень
статті 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір, а саме
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи викладене суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що
підлягають частковому задоволенню, а
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не
обґрунтованими та такими що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл домоволодіння, та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою - задовольнити
частково.

Виділити ОСОБА_1 в натурі та визнати
право власності на 134/200 частини в
домоволодінні А-1 та в житловій
прибудові А1-1, яке складається з
квартири № 2 загальною площею 83,8 кв.м.,
а саме: 2-1 санвузол площею 3,3 кв.м., 2-2
коридор площею 4,1 кв.м., 2-3 житлова
кімната площею 11,1 кв.м., 2-4 житлова
кімната площею 15,5 кв.м., 2-5 коридор
площею 10,0 кв.м., 2-6 кухня площею 10,7 кв.м.,
2-7 житлова кімната площею 10,2 кв.м., 2-8
житлова кімната площею 9,3, кв.м. та на
частку квартири 1 приміщення 1-7 площею
9,6 кв.м. Окрім того будівлі і споруди:
ганок літ. «а1», козирок над літ. «а1»,
підвал під літ. «А1-1», гараж літ. «Б»,
оглядова яма під літ. «Б», вхід до
погребу літ. «Д», душ літ. «Е», погреб
літ «Ж», вхід до погребу літ « 3»,
хвіртка № 1 та 11, огорожі № 2, №7, №10, №12,
сходи № 8, 8,89 м.п. огорожі №3, та 9,62 м.п.
огорожі №6, ? колодязю № 9, вимощення 1,
розташовані по АДРЕСА_1

Виділити ОСОБА_2 в натурі та
визнати право

власності на 66/200 частини
домоволодіння А-1 та в житловій
прибудові

А1-1, яка складається з квартири № 1
загальною площею 41.5 кв.м., а саме
приміщення 1-1 житлова кімната площею
11, 0 кв.м., приміщення 1-2 житлова кімната
площею 12.1 кв.м,, 1-4 житлова кімната
площею 8.5 кв.м. 1-5 коридор площею 6,5 кв.м.
1-6 санвузла площею 3.4 кв.м. Будівлі та
споруди: відкрита веранда літ. «а-1»,
ґанок літ. «а», убиральня літ. «В», гараж
літ. «Г», хвіртка № 4 , ворота №5,
вимощення 1 та 11, 12 колодязю № 9; 6,71 м.п.
огорожі № 3 та 11,81 м.п. огорожі № 6,
розташовані по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 5 745 грн. грошової компенсації.

В зв'язку з розподілом
домоволодіння змінити розмір часток
та визнати за ОСОБА_1 право власності на
134/200 частини в домоволодінні 5 по вул.
Танкістів в м. Дніпропетровську, за
ОСОБА_2 право власності на 66/200 частини
в домоволодінні АДРЕСА_1

Встановити порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську по
варіанту 1 висновку № 1607/1608/1609/1610-13
судової будівельно - технічної
експертизи від 25 квітня 2014 року ОСОБА_1
(133/200 частки) земельну ділянку окрашену
на плані в жовтий колір (287,28 кв.м), а
ОСОБА_2 земельну ділянку на плані
окрашену в зелений колір (144,72 кв.м).
Границі між земельними ділянками обох
співвласників на плані земельної
ділянки домоволодіння визначено
червоною лінією. При цьому земельна
ділянка площею 7,56 кв.м, яка
заштрихована, виділяється і
враховується в площу земельної
ділянки співвласника ОСОБА_1, але у
випадку необхідності обслуговування
стін житлового будинку і колодязю № 9,
співвласник ОСОБА_2 має право
отримувати доступ до даної земельної
ділянки для проведення ремонтних
робіт по житловому будинку і колодязю
№ 9. в загальному користуванні обох
співвласників залишається земельна
ділянка окрашена на плані в червоний
колір площею 6 кв.м..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 552,15
грн.

В задоволенні інших
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в
повному обсязі

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О. Демидова