РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14252/14-ц

пр. № 2/759/5118/14

19 листопада 2014 року

Святошинський районний суд міста Києва
в складі

головуючого - судді Мазур І.В.

при секретарі
Сіряченко Я.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"ІНКОМСТРАХ" про відшкодування
майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової та
моральної шкоди. В обґрунтування
позовних вимог посилався на те, що
5.03.2014р. мала місце дорожньо-транспортна
пригода , о 6год.30хв. відповідач, керуючи
автомобілем «Фольксваген» д.р.н. НОМЕР_2
на вул.Кільцева дорога-вуд.Димитрова,8-А
в м.Києві, не вибрав безпечну швидкість
руху, не врахував дорожню обстановку,
стан дорожнього покриття, внаслідок
чого при виникненні перешкоди в русі,
не впорався з керуванням та здійснив
зіткнення за автомобілем, який рухався
попереду «Audi А-4», д.р.н. НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_3 Внаслідок ДТП
належний йому автомобіль, т.б. позивача
ОСОБА_3 марки «Audi А-4» був пошкоджений.
Постановою Святошинського райсуду
м.Києва від 21.05.2014р. відповідача ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КупАП. Вартість матеріального збитку
відновлювального ремонту складає
36071грн.39коп. , яку просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на його користь.,
відповідно стягнути 600грн. за оплату
проведення експертного огляду. Також
просив стягнути з відповідача завдану
моральну шкоду в розмірі 3928грн.61коп.,
посилаючись на те, що тривалий час був
позбавлений можливості користуватися
автомобілем. А також 400грн. сплаченого
судового збору.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав позовні
вимоги в повному обсязі, просив їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
вартість матеріального збитку
завданого автомобілю позивача повинна
відшкодувати страхова компанія
«ІНКОМСТРАХ», згідно полісу
обов'язкового страхування №АС/6032135
укладеного між ним та ПрАТ «Страхова
компанія «Інкомстрах». Об"єтом
страхування є автомобіль
«Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 строком дії
з 23.07.2013р. по 22.07.2014р. Крім того, страхову
компанію він протягом 3-х днів
повідомив про ДТП, шляхом направлення
рекомендованим листом всіх необхідних
документів, що підтверджується
квитанцією від 7.03.2014р.

Відповідач Приватне акціонерного
товариства "Страхова компанія
"ІНКОМСТРАХ" належним чином
повідомлявся про день слухання справи,
повідомлення повернулося за
закінченням строку зберігання. Суд,
керуючись вимогами ст.ст.74, 169 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу у відсутність ПрАТ «СК
«Інкомстрах».

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
встановив наступне.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно п.1) ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що відповідач
5.03.2014р. мала місце дорожньо-транспортна
пригода , приблизно о 6год.30хв.
відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем
«Фольксваген» д.р.н. НОМЕР_2 на
вул.Кільцева дорога-вуд.Димитрова,8-А в
м.Києві, не вибрав безпечну швидкість
руху, не врахував дорожню обстановку,
стан дорожнього покриття, внаслідок
чого при виникненні перешкоди в русі,
не впорався з керуванням та здійснив
зіткнення за автомобілем, який рухався
попереду «Audi А-4», д.р.н. НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_3, що призвело до
пошкодження вказаних транспортних
засобів.

Постановою Святошинського
районного суду м.Києва від 21.05.2014 року
відповідача ОСОБА_2 визнано винним у
скоєнні ДТП./а.с.2/

Внаслідок ДТП був пошкоджений
автомобіль марки RENAULT «Audi А-4», д.р.н.
НОМЕР_3, який згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
належить позивачу ОСОБА_3 Оригінал
свідоцтва був судом оглянутий в залі
судового засіданні під час дослідження
письмових доказів по справі.

Згідно звіту №11399 від 10.03.2014р. з оцінки
транспортного засобу матеріальний
збиток завданий в результаті ДТП
власнику транспортного засобу
автомобілю «Audi А-4», д.р.н. НОМЕР_3
складає 20045 грн.42коп. Вартість
відновлювального ремонту складає
36071грн.390коп./а.с.4-26/

У пункті 4 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних i кримінальних
справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснено, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Крім того, відповідно до ст. 3 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1 липня 2004 року обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого
страхування, Закон має на меті
захист не лише прав потерпілих на
відшкодування шкоди, але й
захист інтересів страхувальника -
заподіювача шкоди.

У частині 22.1 статті 22 Закону
зазначено, що при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третіх осіб.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
ПрАТ «СК «Інкомстрах» укладений поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/6032135 строком дії з 23.07.2013р.
по 22.07.2014р., відповідно до якого
застраховано цивільно-правову
відповідальність осіб, які керують
забезпеченим транспортним засобом
«Volkswagen CADDY», д.р.н. НОМЕР_2 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів./а.с.39/

За даним полісом страховим випадком є
подія, внаслідок якої заподіяно шкоду
третім особам під час ДТП, яка сталася
за участю забезпеченого транспортного
засобу і в наслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором. Даним
полісом забезпечений транспортний
засіб автомобіль «Volkswagen CADDY», д.р.н.
НОМЕР_2 та встановлено ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну (на одного потерпілого) - 50000 грн.

Відповідно до роз'яснень п. 16
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», відповідно до
статті 21 Закону № 1961-IV на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

В ході розгляду справи суд за
клопотанням відповідача ОСОБА_2
залучив у якості співвідповідача
Приватне акціонерне товариства
«Страхову компанію «Інкомстрах» Під
час розгляду позовних вимог у суді
позивачем ОСОБА_3 не було пред'явлено
вимог до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Інкомстрах".

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми у
відшкодування шкоди завданої в
результаті ДТП задоволенню не
підлягають.

З приводу позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача коштів у сумі
3928грн.61коп. у відшкодування моральної
шкоди, суд зазначає наступне. В
обґрунтування позовних вимог позивач
ОСОБА_3 посилався на те, що саме з вини
відповідача , який відмовився йому
відшкодувати збитки, він не мав
можливостей до рішення суду
відремонтувати автомобіль за
відсутності у нього коштів, залишився
без засобу пересування.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

При цьому, суд зазначає, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.
Зокрема, підлягають з'ясуванню
наступні обставини: чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору,
зокрема така правова позиція
відображена у п.5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Розмір відшкодування моральної
шкоди оцінюється самим потерпілим та
визначається у позовній заяві.

Наявність моральної шкоди
доводиться потерпілим, який в позовній
заяві має зазначити, які моральні
страждання та у зв'язку з чим він поніс
і чим обґрунтовується розмір
компенсації.

Судом встановлено, що внаслідок
винних дій відповідача позивачу
завдано шкоди через пошкодження його
майна у зв"язку з чим він був
позбавлений можливості користуватися
своєю власністю.

За таких обставин, аналізуючи зібрані
по справі докази, суд виходить з
принципів розумності і справедливості
та вважає, що стягнення з відповідача
коштів у сумі 1000 (одна тисяча) грн. у
відшкодування моральної шкоди є
достатнім для відновлення порушеного
права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у
зв'язку з частковим задоволенням
позовних вимог позивача, відповідно
пропорційно до задоволених вимог суд
стягує з відповідача на користь
позивача судові витрати по справі в
розмірі 243грн.60коп. (двісті сорок три
грн.60коп.) сплачений судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись
вимогами ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1188 ЦК
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 179, 209,
212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.н. НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_3, ід.н.НОМЕР_4 завдану
моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяч)
грн. та судові витрати по справі в
розмірі 243грн.60коп.(двісті сорок три
грн.60коп.), а всього 1243грн.60коп. (одна
тисяча двісті сорок три грн.60коп.).

В задоволенні позову в частині
відшкодування майнової шкоди
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя