РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 336/7027/14-ц

Провадження 2/336/3038/2014

13 листопада 2014 р.
м.
Запоріжжя

Шевченківський районний суд у складі
головуючого - судді Іжевської Н.Г., при
секретарі Падалка А.Р., за участю
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання квартири спільною
сумісною власністю, визнання права
власності на ? частину квартири, як
об'єкту спільної сумісної власності

В с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з
позовом, у якому зазначила, що вона
перебувала з відповідачем у фактичних
шлюбних відносинах з 2006 року, має сина
ОСОБА_5, батьком якого відповідач не
записаний.

У 2012 році на спільні кошти вони
купили квартиру АДРЕСА_1. На час
оформлення купівлі-продажу вона із
сином знаходилась в селі у її батьків.
Відповідач оформив право власності на
квартиру на своє ім'я . В квартирі вони
спільно зробили ремонт. Але в травні 2013
року їхні відносини погіршились,
відповідач вигнав її з дитиною з
квартири, зняв їй квартиру АДРЕСА_2.

Вважаючи, що спірна квартира куплена
на спільні кошти, позивачка просить
визнати дану квартиру спільним майном
її та відповідача, та визнати за нею
право власності на ? частину квартири.

В судовому засідання позивачка
підтримана свої вимоги та пояснила, що
в позовній заяві вона помилково
записана, що квартира куплена в 2012 році.
Познайомилась вона з відповідачем в 2006
році, вони спільно проживали по АДРЕСА_3
з її сестрою, потім вони зняли квартиру
по АДРЕСА_4, в 2007 р. народився син. ЇЇ
батьки їм допомагали грошима, харчами,
дитячими речами. З 2009 по 2010р. вони
проживали у її батьків в селі, де
вирощували живність, щоб зібрати гроші
на квартиру. На початку 2011 року вона
проживала на «Песках». В квітні 2011 р,
відповідач на спільні гроші купив
спірну квартиру. В період оформлення
договору купівлі-продажу вона
знаходилась у батьків в селі. Вона
вважала, що відповідач оформить
квартиру на них двох, але він право
власності зареєстрував не себе. Після
покупки квартири вона проживала з
відповідачем в спірній квартирі,
комунальні послуга вона не платила, а
платив відповідач. Але відповідач став
гуляти, а потім зняв для неї та дитини
квартиру по АДРЕСА_5 і перевіз їх туди.
Вважає, що має право на половину
спірної квартири, оскільки квартира
куплена гроші її батьків, грошів від
продажу продажу її золота та машини.

Відповідач проти позову заперечує та
пояснив, що дійсно від зустрічався з
позивакою, вони спів мешкали с 2006 по 2010
рік. В 2006 році проживали спільно із
сестрою позивачки. Потім позивачка
його повідомила що вона вагітна, після
чого вони орендували квартиру на
АДРЕСА_4 в місті Запоріжжі і деякий час
прожили в цієї квартирі. З 2010 році вони
проживали у батьків позивачки в селі,
але в нього стали пропадати гроші, і
після того, як у нього з машини пропали
10000 гривень, він залишив позивачку и
став проживати окремо у свої тітки. Він
робив и збирав гроші на квартиру. Також
його матір йому надавала гроші на
покупку квартири, і в квітні 2011 року він
купив спірну квартиру і робив ремонт зі
своєю дівчиною ОСОБА_10. На початку 2012 р.
позивачка попросила його пустити
тимчасово пожити в його квартирі, він
її пожалів і пустив. Вони з дитиною
прожили деякий час, після чого він зняв
для них квартиру на АДРЕСА_5, оскільки в
нього була інша дівчина, з якою він
зустрічався. Факт виклику швидкої
допомоги дитині не заперечує. Матір
позивачки постійно приходила і стукала
у двері його квартири, при цьому
кричала, а також вона постійно просила
в нього гроші. Він не мав наміру
одружитися з позивачкою, але допомагав
їй та дитині з почуття обов'язку .
Інколи його матір надсилала позивачці
гроші для дитини.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, свідків,
доводи адвокатів, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона
сусідка по спірній квартирі, бачила, що
в квартиру поселився відповідач сам,
ремонт він робив з дівчиною на ім'я
ОСОБА_11. На початку 2012 р. деякий час вона
бачила в квартирі позивачку з дитиною,
але після цього в квартирі знов
появилася ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що коли її
сестра (позивачка) зійшлася з
відповідачем, вони втрьох деякий час в
2006 році проживали спільно в квартирі на
АДРЕСА_3. Позивачка і відповідач жили
однією сім'єю. Після того, як сталися
скандали, вони орендували квартиру на
АДРЕСА_6. Її батьки їм допомагали і
надавали гроші на квартиру. В період
покупки квартири відповідач проживав в
селі.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що позивачка
є її дочкою. Сторони з 2006 року проживали
в найманих квартирах. Після народження
дитини вони проживали у селі в її
будинку, вирощували свиней для покупки
квартири. Також її дочка продала машину
для покупки квартири. Квартира куплена
за спільні гроші, а також вона надавала
їм гроші. Однією сім'єю вони проживали
до 2013 року. Вони мали машину, але
відповідачу треба було строчно продати
машину, і вони поміняли на іншу машину.
На день покупки квартири сторони
проживали на «Песках» .

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що
відповідач є її племінником. Він
проживав у неї, а коли почав
зустрічатися з позивачкою, він
проживав в найманих квартирах з нею до
2010 року. Після розлучення з кінця 2010
року він знов проживав у неї в квартирі
до літа 2011 року, без позивачки, оскільки
він зустрічався з ОСОБА_10. Матір
відповідача є її сестрою, і вона
запропонувала їй купити в Запоріжжі
квартиру і переїхати сюди, оскільки її
син і дочка проживають в Запоріжжі. Для
покупки квартири її сестра надавала
гроші. Позивач ї розказував, що матір
позивачки займала в нього гроші і не
віддавала, і коли в нього пропали гроші,
він залишив позивачку і перейшов до
неї, а потім заселився у спірну
квартиру. Також їй відповідач говорив,
що він пускав позивачку деякий час
пожити в його квартирі.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що його дочка
ОСОБА_12 проживала з відповідачем
однією сім'єю. Жили в найманих
квартирах. В 2010-2011 роках вони жили в
їхньому будинку у селі. Вони вирощували
живність, щоб зібрати гроші на
квартиру. В 2012 році вони купили
квартиру. На день покупки квартири вони
проживали у них в селі. Оформляли
куплю-продажу позивачка і відповідач
разом, хоча він точно не пам'ятає.

З пояснень свідків вбачається, що
вони не всі узгоджуються з поясненнями
сторін, а також ніхто із свідків не
підтвердив, що саме на момент покупки
квартири 14 квітня 2011 року сторони
проживали однією сім'єю і спірна
квартира куплена на спільні гроші
сторін.

На момент купівлі-продажу квартири
ОСОБА_3 і її син ОСОБА_5 були
зареєстровані в АДРЕСА_7 (а.с. 45 довідка).
Відповідно цієї довідки ОСОБА_4 також
проживав у тому будинку однією сім'єю з
ОСОБА_3 в 2010-2011 роках , де вони
вирощували свиней, курей, уток, бичків і
збирали гроші на покупку квартири. Але
в довідці не зазначені місяці
проживання в селі ОСОБА_4 , довідка
носить загальний характер і не
конкретна, і не може бути визнана
належним доказом.

Відповідно довідки Слободзейського
філіалу ВАТ «Ексимбанк» (а.с.35)
починаючи з травня 2007 року матір
відповідача ОСОБА_6 оформляла кредити
і отримала доларі США: 2007 р. -700 дол., 2008
р. 1300 дол., 2010 р. 2000 дол., 2012р. 700 дол.
Зазначений доказ суд вважає належним
письмовим доказом і приймає його до
уваги.

Також відповідно довідки (а.с.36)
23.03.2011р. матір відповідача ОСОБА_6
продала належний їй гараж шляхом
переоформлення, вартість якого
відповідно висновку (а.с.37) на той час
знаходилася на рівні 5500 - 6500 доларів
США. Зазначений доказ суд вважає
належним письмовим доказом і приймає
його до уваги.

Відповідно до ст. 74 СК України, за
якої заявлено позов, якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою, майно,
набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 СК.

Законодавець передбачив
можливість набуття права спільної
власності на майно осіб, які не
перебувають у шлюбі, в разі коли вони
проживають однією сім'єю, між ними
склалися стабільні відносини, що
притаманні подружжю. Відповідно до ч. 2
ст. 3 СК України сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки

Отже, майно, набуте під час спільного
проживання особами, які не перебувають
у зареєстрованому шлюбі між собою, є
об'єктом їхньої спільної сумісної
власності, якщо: 1) майно придбане
внаслідок спільної праці таких осіб, як
сім'ї (при цьому спільною працею осіб
слід вважати їхні спільні або
індивідуальні трудові зусилля,
унаслідок яких вони одержали спільні
або особисті доходи, об'єднані в
майбутньому для набуття спільного
майна, ведення ними спільного
господарства, побуту та бюджету); 2) інше
не встановлено письмовою угодою між
ними.

Тобто позивачка повинна була довести
не лише обставини щодо факту спільного
проживання сторін, а й ті обставини, що
спірне майно було придбане сторонами
внаслідок спільної праці. Сам факт
перебування у фактичних шлюбних
відносинах без установлення ведення
спільного господарства, побуту та
бюджету не є підставою для визнання
права власності на половину майна за
кожною зі сторін. Зазначена правова
позиція висловлена Верховним Судом
України у постанові № 6-66 цс 13 від 18
березня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для судів.

Той факт, що відповідач на день
покупки квартири не проживав з
позивачкою однією сім'єю зазначений в
п. 6 Договору купівлі-продажу квартири,
а саме: «покупець довів до відома
продавців, а продавці прийняли до
уваги, що він в зареєстрованому шлюбі
не перебуває та однією сім'єю без
укладення шлюбу ні з ким не проживає,
грошові кошти, що втрачаються на
купівлю квартири, не є спільною
сумісною власністю» (а.с.50 - зв.)

Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК
України визначено, що доказування (а,
отже, і рішення суду) не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка не дала суду доказів, що
спірна квартира куплена на спільні
кошти, що під час покупки квартири вона
проживала з відповідачем однією сім'єю,
що квартира куплена внаслідок
спільної праці її та відповідача.
Вимоги про встановлення факту
проживання однією сією позивачка не
заявляла.

Керуючись ст. ст. 10,60, 209-215
ЦПК України, ст. 74 СК України, суд

В и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання квартири
спільною сумісною власністю, визнання
права власності на ? частину квартири,
як об'єкту спільної сумісної власності
.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
протягом десяти днів.

Суддя