Справа№ 324/1200/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014

м.Пологи

Пологівський районний суд
Запорізької області у складі
головуючого судді Омельчука В.Є.,

при секретарі Савченко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Пологи справу за позовом
Публічного Акціонерного Товариства
ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у розмірі 29126,61 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернувся до суду із зазначеним
позовом в якому вказав, що відповідно
до укладеного договору № б/н від 11.10.2004
року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 7800
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з «Умовами та
правилами надання банківських послуг»,
«Правилами користування платіжною
карткою» та «Тарифами Банку» складає
між ним та банком договір, що
підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони
керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно з
якою договором приєднання є договір,
умови якого встановлені однією із
сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладеним лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
відсотків, комісії за користування
кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої
зобов’язання за договором та угодою
виконав в повному обсязі, а саме надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому договором.

Відповідно до п.6.5 Умов надання
банківських послуг, позичальник
зобов’язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
договором.

Згідно п.6.6 Умов надання
банківських послуг, у разі невиконання
зобов’язань за договором, на вимогу
банку виконати зобов’язання з
повернення кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту)
оплатити винагороду банку.

Відповідно до кредитного
договору, при порушенні позичальником
строків платежів за будь-яким з
грошових зобов’язань, передбачених
цим договором більш ніж на 120 днів,
позичальник зобов’язаний сплатити
банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми
позову.

Відповідач не надав своєчасно
банку грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, таким
чином порушивши умови кредитного
договору та ст. 509, 526, 527, 1054 ЦК України.

У зв’язку з зазначеними
порушеннями зобов’язань за кредитним
договором відповідач станом на 30.04.2014
року має заборгованість – 29126,61 грн.,
яка складається з наступного: 6082,50 грн.
– заборгованість за кредитом, 21419,03 грн.
– заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до умов кредитного
договору: 250 грн. – штраф (фіксована
частина), 1375,08 грн. – штраф (процентна
складова). На даний час відповідач
продовжує ухилятися від виконання
зобов’язання і заборгованість за
договором не погашає, а тому позивач
прохає суд стягнути з ОСОБА_2 зазначену
заборгованість та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 в
судове засідання не з»явився, але подав
до суду заяву в якій підтримав позовні
вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4
та відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнали у повному обсязі, та заявили, що
умови кредитного договору були
виконані в повному обсязі і з 2008 року
позивач не заявляв ніяких вимог.

ОСОБА_2М та його представник
ОСОБА_4 просять суд у задоволенні
позову відмовити у зв’язку з пропуском
строку позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення відповідача та
його представника, дослідивши докази,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 11.10.2004 року отримав кредит у
розмірі 7800 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Строк дії договору становить 12 місяців,
відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір, що
автоматично продовжується на той же
строк, якщо жодна із сторін не інформує
про припинення його дії.

На погашення заборгованості
здійснював платежі до 2008 року.

У судовому засідання відповідач
та його представник заявили клопотання
про застосування строку позовної
давності.

Згідно зі ст. 256, 257 ЦК позовна
давність – це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 7 ч.11 ЗУ "Про захист прав
споживачів", визначено, що у випадку,
якщо кредитодавець у позасудовому
порядку або до судового провадження
звертається з вимогою по повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов’язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю,
зокрема, забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Відповідно до п.3.1 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
зазначено, що враховуючи положення п.7
ч.13 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів",
суди мають право виходити з того, що у
спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв’язку з цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення п.7 ч.13 ст. 11 ЗУ "Про захист
прав споживачів" застосовується й до
додаткових вимог банку.

Згідно ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов’язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором б/н від
11.10.2004 відповідачем останній платіж
було сплачено у 2008 році, після чого він
платежі за даним кредитним договором
не вчиняв. Позивач звернувся до суду із
даним позовом 19.06.2014 року з пропуском
визначеного законом строку.

При цьому, згідно з вищевказаною
нормою матеріального права (п.7 ч.13 ст. 11
ЗУ "Про захист прав споживачів"),
відносно кредитодавця діє заборона
вимоги повернення споживчого кредиту
строк давності якого минув.

Доводи позивача про постійне
продовження строку дії договору з
посиланням на ст. 599 ЦК України щодо
припинення зобов’язання належним
виконанням не можуть бути застосовані
при вирішенні питання щодо строку дії
договору кредиту.

У даних правовідносинах не
йдеться про припинення зобов’язання
належним виконанням. Вирішується
питання строку дії кредитного
договору, що має значення для вирішення
питання обчислення строку позовної
давності.

Доводи позовної заяви
ґрунтуються на нормах матеріального
права щодо позики та кредитного
договору. За ст.1049 ЦК України, яка
згідно ч.2 ст. 1054 цього Кодексу
застосовується до відносин за
кредитним договором, позичальник
зобов’язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій саме сумі
або речі, визначені родовими ознаками,
у такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред’явлення
вимоги, позика має бути повернутою
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред’явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Договором між сторонами
встановлений строк дії у 12 місяців з
можливістю продовження його дії (п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг). При цьому банк пункотом.9.4.Умов
та правил надання банківських послуг,
які є невід'ємною частиною кредитного
договору, передбачено, що в разі
перевитрат платіжного ліміту та
непогашення його клієнтом протягом 6
місяців, картка закривається, наступне
поновлення дії картки можливе лише
після повного погашення
заборгованості клієнтом.

Судом встановлено, що строк дії
картки сплив, поновлення дії картки не
відбулося, погашення заборгованості
після отримання кредиту клієнт
останній раз здійснював у 2008 році. Такі
обставини виключають продовження дії
кредитного договору за кредитною
карткою. Та обставина, що зобов’язання
за кредитним договором не припинені
внаслідок того, що їх виконання не
відбулося, не тягнуть висновку про
продовження дії кредитного договору.

Строк дії договору сторін не
залежить від стану виконання
зобов’язань і не може вважатися
продовженим через невиконання
зобов’язань. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не
заявляв про наявність поважних причин
пропуску строку позовної давності, а у
відповідності до ст.256, 257 , 267 ЦК України
особа може звернутися до суду за
захистом порушеного права (стягнення
заборгованості за кредитним договором)
протягом визначеного строку, пропуск
якого тягне відмову у захисті
порушеного права та є підставою для
відмови у задоволені позову.

На підставі викладеного, ст. 256, 257,
267 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 57, 209, 212,
214, 215 ЦПК України, суд,-

В
И Р І Ш ИВ:

Відмовити Публічному Акціонерному
Товариству ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" у
задоволенні позову до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором без номеру від 11.10.2004 року у
розмірі 29126 (двадцять дев»ять тисяч сто
двадцять шість) грн. 61 коп..

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: