Придніпровський районний суд
Справа № 711/4744/14-ц
Провадження №2711 167514
25 вересня 2014 року Придніпровський
районний суд м . Черкаси в складі :
- при секретарі - Туз
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м . Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3,
третя особа без самостійних вимог -
Друга Черкаська державна нотаріальна
контора про визнання договору
дарування квартири недійсним
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа - Друга Черкаська державна
нотаріальна контора про визнання
договору дарування квартири недійсним
, вказуючи , що до 2007 року їй на праві
приватної власності належала квартира
АДРЕСА_1 в м . Черкаси , що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно №14514272 від
11.05.2007 року. 6.06.2007 року між нею та ОСОБА_2
і ОСОБА_3 був укладений договір
дарування квартири, посвідчений
нотаріусом Другої Черкаської
державної нотаріальної контори Фіщук
С.О. та зареєстрований в реєстрі за
№2-978.
За умовами укладеного договору ОСОБА_2
отримала у дар 23 частини двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 в м . Черкаси, а ОСОБА_3
- 13 частини цієї квартири.
Вважає, що вищевказаний договір
дарування має бути визнаний недійсним
з наступних підстав.
Перед укладенням даного договору через
її похилий вік, стан її здоров'я почав
погіршуватися, більша частина її
пенсії витрачалася на придбання ліків.
У зв'язку з цим вона домовилася з
відповідачами, що вони будуть
допомагати їй як матеріально , так і по
господарству, на що взамін вона
перепише на них квартиру. Спочатку
відповідачі допомагали їй, проте , в
послідуючому , в результаті фінансових
труднощів перестали це робити.
Відповідачі являються її онуками , а
тому , вона з розумінням поставилася до
їх труднощів та не стала вимагати
виконання своїх зобов'язань.
Про той факт, що вона дійсно вважала
спірний договір договором довічного
утримання свідчить та обставина , що
після укладення договору вона
продовжувала бути зареєстрованою та
проживати у квартирі, сплачувати усі
Однак , на початку 2014 року відповідачі
повідомили їй, що їм необхідні кошти та
вони мають намір продати квартиру .
На ту обставину, що квартира є її єдиним
житлом та на запитання де вона буде в
подальшому жити відповідачі відповіли
, що це їх не цікавить та порадили
Лише тоді вона зрозуміла , що вона
помилилася щодо правової природи
укладеного спірного договору та це
спонукало її звертатися з даним
позовом до суду .
Відповідно до ст..203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною сторонами вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах ,
встановлених законом, такий право чин
може бути визнаний судом недійсним
оспорюваний правочин .
Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила право чин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення , такий правочин може
бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо
природи правочину прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якості
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням.
Помилка щодо мотивів правочину не має
істотного значення, крім випадків,
встановлених законом.
Відповідно до ст..177 ч.1 ЦК України за
договором дарування одна сторона
дарувальник передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні обдарованому
безоплатно майно дарунок у власність.
Разом з тим , згідно ст..744 ЦК України за
договором довічного утримання догляду
одна сторона відчужувач передає
другій стороні набувачеві у власність
житловий будинок, квартиру або їх
частину, інше нерухоме майно або рухоме
майно, яке має значну цінність, взамін
чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та або доглядом довічно.
Також, вважає, що мають бути визнані
поважними причини пропущення нею
позовної давності для звернення до
суду , оскільки до 2014 року вона вважала,
що спірний договір є договором
довічного утримання , так як
продовжувала бути прописаною та
проживала весь цей час в квартирі,
тобто , у відчуженій квартирі.
Вважала , що внуки можуть відчужити
квартиру лише після її смерті.
Та коли внуки на початку 2014 року
повідомили її про те , що мають намір
продати квартиру, вона звернулася до
юристів, які рекомендували їй
звернутися до суду з даним позовом.
Просила суд визнати поважними причини
пропущення позовної давності для
звернення до суду з даним позовом ,
визнати договір дарування квартири від
6.06.2007 року недійсним та визнати за нею
право власності на квартиру АДРЕСА_1 в м
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_8 позовні вимоги
Відповідачка ОСОБА_3, а на теперішній
час прізвище змінено у зв'язку з
реєстрацією шлюбу на ОСОБА_3 , в судове
засідання не з'явилася , надавши заяву
від 16.07.2014 року про те , що позовні
вимоги визнає та просила суд справу
розглядати у її відсутність.
Відповідачка ОСОБА_2 також до суду не
з'явилася , надавши письмову заяву від
14.07.2014 року про те , що позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнає, справу просила суд
розглядати у її відсутність.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_8, дослідивши
письмові матеріали справи , суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до
задоволення , виходячи з наступних
За обставинами справи , встановлено, що
позивачці ОСОБА_1 до 2007 року на праві
приватної власності належала квартира
АДРЕСА_1 в м . Черкаси , що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно №14514272 від
6.06.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3
був укладений договір дарування
квартири, посвідчений нотаріусом
Другої Черкаської державної
нотаріальної контори Фіщук С.О. та
зареєстрований в реєстрі за №2-978.
За умовами укладеного договору ОСОБА_2
отримала у дар 23 частини двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 в м . Черкаси, а ОСОБА_3
- 13 частини цієї квартири.
Також, встановлено , що з часу укладення
договору дарування та по теперішній
час ОСОБА_1 як була зареєстрована у
АДРЕСА_1 в м . Черкаси та проживає
постійно у цій квартирі, так є
зареєстрованою і проживає у квартирі
по теперішній час , що дає суду підстави
вважати , що фактично позивачка ОСОБА_1
дійсно хибно вважала, що укладений нею
6.06.2007 року договір є договором
довічного утримання.
За обставинами справи , позивачка
ОСОБА_1 до початку 2014 року вважала, що
спірний договір є договором довічного
утримання , так як продовжувала бути
прописаною та проживала весь цей час в
квартирі, тобто , у відчуженій квартирі
та вважала , що внуки можуть відчужити
квартиру лише після її смерті.
Та коли внуки повідомили її про те, що
вони мають намір продати квартиру, вона
звернулася до суду з даним позовом.
А тому враховуючи вищевикладене , суд
вважає, що у відповідності до ст..267 ЦК
України мають бути визнаними причини
пропуску терміну звернення до суду
поважними та порушене право має бути
поновлено, оскільки ОСОБА_1 про
порушення своїх прав дізналася лише на
Відповідно до ст..203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною сторонами вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах ,
встановлених законом, такий право чин
може бути визнаний судом недійсним
оспорюваний правочин .
Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила право чин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення , такий правочин може
бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо
природи правочину прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якості
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням.
Помилка щодо мотивів правочину не має
істотного значення, крім випадків,
встановлених законом.
Відповідно до ст..177 ч.1 ЦК України за
договором дарування одна сторона
дарувальник передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні обдарованому
безоплатно майно дарунок у власність.
Разом з тим , згідно ст..744 ЦК України за
договором довічного утримання догляду
одна сторона відчужувач передає
другій стороні набувачеві у власність
житловий будинок, квартиру або їх
частину, інше нерухоме майно або рухоме
майно, яке має значну цінність, взамін
чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та або доглядом довічно.
Узагальнюючи вищенаведене , суд вважає,
що позов ОСОБА_1 підлягає до
На підставі ст..ст.11,60, 213-215, 88 ЦПК
України , керуючись ст. ст. 203,215,717,744, 229
ЦК України , суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати поважними причини пропущення
ОСОБА_1 позовної давності звернення до
суду з даним позовом та поновити строк
звернення до суду.
Визнати недійсним договір дарування
квартири від 6 червня 2007 року, укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,
посвідчений нотаріусом Другої
Черкаської державної нотаріальної
контори Фіщук С.О. та зареєстрований в
реєстрі за №2-978.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в м . Черкаси.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в сумі 246,40 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи , які брали
участь у розгляді справи , але не були
присутні при проголошенні судового
рішення , можуть подати апеляційну
скаргу на протязі десяти днів з дня
отримання копії рішення суду.

Головуючий: О. В. Клочко