Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/5050/14
Головуючий у 1 інстанції: Мавроді Р.Ф .
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі : Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Покровське» на
рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 03 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Шахтоуправління
«Покровське» про відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління
«Покровське» про відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач ОСОБА_3 вказав, що він з 13
лютого 2012 року перебував з
відповідачем у трудових відносинах,
працюючи на шахті в якості прохідника 5
розряду підземного з повним робочим
днем у шахті у шкідливих і небезпечних
умовах праці. 03 червня 2013 року під час
виконання трудових обов'язків з ним
стався нещасний випадок, внаслідок
якого він отримав травму - лівої ноги у
вигляді відкритого косо-осколкового
перелому обох кісток лівої гомілки зі
зміщенням, що підтверджується актом
розслідування нещасного випадку форми
Н-5 від 06.06.2013 року та актом №40 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом форми Н-1 від 06.06.2013 року.
Первинно висновком МСЕК від 27.01.2014 року
йому встановлено 20% втрати професійної
працездатності, але ж після погіршення
стану здоров'я, повторним висновком
МСЕК №246443 від 29.05.2014 року йому
встановлено 65% втрати професійної
працездатності та він визнаний
інвалідом 2-ї групи з черговим
переоглядом через один рік.

Після встановлення втрати професійної
працездатності він з усіма необхідними
документами звернувся до відділення
виконавчої дирекції ФСС від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Добропіллі для
відшкодування матеріальної шкоди, де
йому були призначені страхові виплати,
а саме: одноразова допомога і щомісячні
регресні виплати.

Позивач вважає, що внаслідок отриманої
травми йому заподіяні фізичний біль і
душевні страждання. Ушкодження
здоров'я призвело до порушення його
особистих немайнових прав, таких як,
право на охорону здоров'я, на безпечну
працю. У зв'язку з виробничою травмою
була порушена його нормальна
життєдіяльність, він тривалий час
знаходився на лікуванні. Йому важко
виконувати певні роботи у побуті.
Позивача постійно турбує біль у нозі,
яка посилюється при опорі та ходьбі, а
також при фізичних навантаженнях.
Тривалий час ходив у апараті Ілізарова,
потім за допомогою милиць та тростини.
Був змушений звільнитися з роботи за
станом здоров'я. Його турбує підвищена
втомленість, зниження працездатності,
порушення сну. Крім того, його
заробітна плата була єдиним джерелом
існування всієї його родини, тому що
його дружина також є інвалідом 2-ї
групи, не працює, на утриманні є
неповнолітня дитина., тому просив
стягнути на його користь 30000 гривень
моральної шкоди.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 03 жовтня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ
«Шахтоуправління «Покровське» в
рахунок відшкодування моральної шкоди
на користь ОСОБА_3,22000 (двадцять дві
тисячі ) гривень.Відмовлено в іншій
частині позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ
«Шахтоуправління «Покровське» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати.
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову або зменшити розмір
моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи
сторони були належним чином
повідомлені про час і місце слухання
справи. ПАТ " ШУ " Покровське" подало до
суду клопотання про розгляд
апеляційної скарги без участі
представника ( а.с. 48). ОСОБА_3 надав до
суду заяву, що він не з"явиться до
апеляційного суду за станом здоров"я.
Виходячи з положень 2 ч. ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
неявка сторін, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи. Крім
того, апеляційна скарга не містить
доводів щодо дослідження нових доказів
у справі. Викладені в ній доводи не
можуть бути доповнені на даний час,
оскільки це заборонено ст. 300 ЦПК
України.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_3 з 13 лютого 2012 року по 19.06.2014
року перебував з відповідачем у
трудових відносинах, працюючи на шахті
в якості прохідника 5 розряду
підземного з повним робочим днем у
шахті у шкідливих і небезпечних умовах
праці ( а.с. 17-20).

03 червня 2013 року під час
виконання трудових обов'язків з ним
стався нещасний випадок, внаслідок
якого він отримав травму - лівої ноги у
вигляді відкритого косо-осколкового
перелому обох кісток лівої гомілки зі
зміщенням, що підтверджується актом
розслідування нещасного випадку форми
Н-5 від 06.06.2013 року та актом №40 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом форми Н-1 від 06.06.2013 року (
а.с. 5-8)

Згідно з довідкою МСЕК від 27.01.2014
року позивачу встановлено 20% втрати
професійної працездатностя, а
повторним висновком МСЕК № 246443 від
29.05.2004 року позивачу встановлено 65%
втрати професійної працезтності та він
визнаний інвалідом другої групи з
черговим переглядом через один рік (
а.с. 15).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 173 КЗпП України
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, відшкодовується в
установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України
"Про охорону праці" роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом працівникові моральної шкоди.
Відшкодування такої шкоди провадиться
тоді, коли порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань, або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у п. п. 1-1, 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" (зі змінами),
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням його здоров'я
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання,
провадиться згідно із законодавством
про страхування від нещасного випадку.
Це законодавство складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV),
Закону від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII "Про
охорону праці" (у редакції Закону від 21
листопада 2002 року № 229-IV), КЗпП України,
а також законодавчих та інших
нормативно-правових актів. Спори про
відшкодування шкоди повинні
вирішуватися за законодавством, яке
було чинним на момент виникнення у
потерпілого права на відшкодування
шкоди. Право на відшкодування шкоди
настає з дня встановлення потерпілому
МСЕК стійкої втрати професійної
працездатності.

Згідно з роз'ясненнями,
визначеними у п. 13 (зі змінами,
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 2001
року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків що
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Відповідно до вимог ст. 173
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП України) шкода, заподіяна
працівникам каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Законом України від 23 лютого 2007
року № 717-V "Про внесення змін до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
внесені зміни до абз. 4 ст. 1, підп. "е" п. 1
ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, а також виключено ч. 3
ст. 34 Закону № 1105- XIV, скасовано право
потерпілих на виробництві громадян на
відшкодування їм моральної
(немайнової) шкоди за рахунок
Відділення.

Суди дійшли правильного
висновку про те, що у зв'язку із
отриманням за час роботи в ПАТ
«Шахтоуправління «Покровське»
професійне захворювання, позивач
втратив професійну працездатність
спочатку на 20 відсотків, а згодом на 65
%та став інвалідом другої групи - з
29.05.2014 року , в результаті чого зазнав
моральних страждань, для позивача
дійсно настали негативні наслідки,
значно змінився звичний стиль життя, а
тому обґрунтовано стягнув кошти на
відшкодування моральної шкоди, що
відповідає вимогам ст.ст. 153, 237-1 КЗпП
України, а також ст.ст. 23,1167 ЦК України.

У зв'язку зі змінами у Законі
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
23 вересня 1999 року, страхова виплата за
моральну шкоду провадиться за рахунок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань України лише щодо
вимог, заявлених з підстав втрати
працездатності, встановленої
висновком МСЕК до 1 січня 2006 року.
Відповідальність за моральну шкоду за
вимогами, заявленими щодо втрати
працездатності, встановленої після
зазначеної дати, несе особа, з якою
потерпілий перебував у трудових
відносинах, на підставі ст. 1167 ЦК
України.

Оскільки за час роботи в ПАТ «
Шахтоуправління « Покровське» "
позивачу вперше встановлена II група
інвалідності 29.05.2014 року з втратою
професійної працездатності 20 % та 65 % (в
тому числі 20 % первинно) в зв'язку з
нещасним випадком який стався 03.06.2013
року , суд правильно стягнув моральну
шкоду з ПАТ «Шахтоуправління
«Покровське» в розмірі 22000 грн.

Розмір моральної шкоди визначено
судом з урахуванням всіх обставин та
вимог закону, з дотриманням вимог
розумності, виваженості та
справедливості, врахувавши ступінь
втрати позивачем професійної
працездатності

Викладені в судових рішеннях
висновки відповідають фактичним
обставинам, встановленим на підставі
поданих сторонами доказів, і
ґрунтуються на нормах матеріального
права. Порушень норм процесуального
законодавства при проведенні оцінки
доказів не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи висновків суду не спростовують.

На підставі ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну к скаргу, якщо судове
рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Покровське»
відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 03 жовтня 2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: