Дата документу 17.11.2014
Провадження № 2/334/3558/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Єфремовій Д.Ю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом зняття з
реєстраційного обліку,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом в
якому просить усунути перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом
зняття з реєстраційного обліку місця
проживання громадянина ОСОБА_2, за
вищевказаною адресою.

В позовній заяві зазначено, що згідно
договору купівлі-продажу квартири від
08 серпня 2014 року, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
ОСОБА_1 купив у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1,
який був внесений до реєстру за № 1746,
також право власності зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно.

Відповідно до п. 6.1. договору
купівлі-продажу від 08 серпня 2014 року,
Продавець зобов'язався до 30.08.2014 року
звільнити квартиру від речей домашньої
обстановки та вжитку, передати покупцю
ключі від квартири і технічну
документацію на неї.

Проте громадянкою ОСОБА_4 було порушено
умови зазначеного договору та
приховано від Позивача, що її син
ОСОБА_2, на момент укладання договору
купівлі-продажу не був знятий з
реєстраційного обліку, та від
добровільного зняття з реєстраційного
обліку навмисно ухиляється.

Реєстрація відповідача позбавляє
ОСОБА_1 можливості повноправно
здійснювати свої права власника, на
власний розсуд володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном.

В зв'язку з вищевикладеним позивач
змушений звернутися до суду за
захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні представник
позивача уточнив позовні вимоги в
частині анкетних даних відповідача,
вказавши що прізвище та ім'я
відповідача є ОСОБА_2, що стосується
позовних вимог викладених в позовній
заяві підтримав в повному обсязі,
пояснивши, що реєстрація відповідача
чинить позивачу перешкоди у вільному
володінні, користуванні та
розпорядженні своїм майном, просив суд
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився за невідомих суду обставин,
причини неявки суду не повідомив,
заперечень на позов не надав, з заявою
про розгляд справи у його відсутність
до суду не звертався, про час і місце
розгляду справи повідомлявся
належним чином

Судом були використані всі можливі
способи сповіщення відповідача про час
та місце розгляду справи, але вони
виявилися марними. Неявка в судове
засідання відповідачів, судом
розцінюється, як зловживання
процесуальними правами та намагання
затягнути розгляд справи.

Згідно із положенням статті 169 ЦПК
України, суд відкладає розгляд справи
лише в разі першої неявки в судове
засідання належним чином повідомлені
сторони без поважних причин, з
урахуванням поважності або
неповажності явки сторін до суду
залежно від того, яке це судове
засідання: перше чи повторне. Отже,
згідно із вимогами ЦПК України суд не
повинен з'ясовувати причини повторної
неявки належним чином повідомленого
відповідача у судове засідання, тому на
підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд
ухвалює заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши надані докази і матеріали
справи, суд, дійшов висновку, що
заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку
встановленому цивільним процесуальним
кодексом звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст.. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, держані та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Зі змісту статей 11, 15 ЦК України
вбачається, що цивільні права і
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право
на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення
(визнання) порушених (оспорюваних)
прав та вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
викладено у ст.. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні правовідносини.

Позивач просить усунути перешкоди у
користуванні власністю шляхом зняття з
реєстраційного обліку. Суд вважає, що
позивачем обрано спосіб захисту
порушеного права, який передбачено
законом і відповідає змісту
порушеного права.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Так, ст.. 131 ЦПК України передбачає, що
сторони зобов'язані подати свої докази
чи повідомити про них суд до або під
час попереднього судового засідання у
справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів.
Докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачу на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 08.08.2014
року належить на праві приватної
власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.5).

Дії позивача не суперечать нормам
діючого цивільного законодавства,
зокрема ст.. 328 ЦК України, відповідно
до якої право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом.

Стаття 316 ЦК України визначає, що правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст.. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Аналогічні приписи містяться у ст.. 319
ЦК України, згідно якої власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Аналіз наведених норм діючого
законодавства дає суду підстави
вважати, що позивач набув право
власності на квартиру АДРЕСА_1, на
підставах не заборонених законом, і
згідно ст.. 321 ЦК України та ст.. 41
Конституції України його право є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування і
розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено,
що власник житлового будин ку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідач не є членом сім'ї позивача,
до говорів на право користування
будинком він з ним не укладав.

Відповідно до п. 6.1. договору
купівлі-продажу від 08 серпня 2014 року,
Продавець зобов'язався до 30.08.2014 року
звільнити квартиру від речей домашньої
обстановки та вжитку, передати покупцю
ключі від квартири і технічну
документацію на неї (а.с.7).

Проте Продавцем ОСОБА_4 було порушено
умови зазначеного договору та
приховано від Позивача, що її син
ОСОБА_2, на момент укладання договору
купівлі-продажу не був знятий з
реєстраційного обліку, та від
добровільного зняття з реєстраційного
обліку навмисно ухиляється, що
підтверджується довідкою з Єдиної
абонентської служби Центру
обслуговування абонентів № 0890 від
10.11.2014 року.

Вищевказана обставина чинить позивачу
перешкоди у користуванні власністю і
не дає можливості в повній мірі
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд.

Відповідач заперечень проти позову та
доказів в обґрунтування своїх
заперечень суду не надавав, що свідчить
про їх фактичне визнання.

Оцінивши у сукупності докази та
установленні фактичні обставини
справи, суд дійшов висновку, що
заявлені позовні вимоги ґрунтуються
на законі і доведені відповідними
доказами, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.. 41 Конституції України,
ст. ст. 3,4 10, 11, 57, 60, 61, 88, 131, 212, 213 ЦПК
України, ст.ст. 11, 15, 16, 316, 319, 321, 391 ЦК
України, ст.. 63, 104 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом зняття з реєстраційного обліку -
задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Н.Ю.Козлова