АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.

при секретарі: Троц
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «КБФ» на
ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 18 липня 2014 року у справі за
заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «КБФ» про перегляд
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 22 січня 2013 року за
нововиявленими обставинами у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «КБФ» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/11041/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Морозов М.О.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Невідома Т.О.в с т а н о в и л
а :

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 18 липня 2014 року залишено
без задоволення заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «КБФ» (далі
- ТОВ «КБФ») про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 22 січня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «КБФ» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись із постановленою
ухвалою, ТОВ «КБФ» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просило ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
вирішити питання по суті. Зазначає, що
після ухвалення Святошинським
районним судом рішення йому стало
відомо, що первинною профспілковою
організацією ТОВ «КБФ» не була
здійснена державна реєстрація шляхом
легалізації, вона не набула цивільної
правоздатності відповідно до чинного
законодавства України. А тому, її
діяльність була незаконною. Таким
чином, ТОВ «КБФ» мало законні підстави
для звільнення з роботи ОСОБА_1 за п. 1
ст. 40 КЗпП України без згоди виборного
органу первинної профспілкової
організації в зв'язку з її відсутністю
на підприємстві.

В судовому засіданні Ткаченко О.В. в
інтересах ТОВ «КБФ» апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити з
наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної
скарги заперечував, посилаючись на
законність та обґрунтованість
постановленої ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та оговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, наказом ТОВ «КБФ» №
143-к від 18 серпня 2003 року ОСОБА_1 був
прийнятий на посаду логістика в ТОВ
«КБФ», наказом № 204-к від 04 листопада 2004
року переведений на посаду начальника
відділу експортно-імпортних операцій
(т. 1, а. с. 29).

Наказом ТОВ «КБФ» № 104-к від 07 травня 2012
року ОСОБА_1 був звільнений з роботи за
п. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1, а. с. 28).

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «КФБ» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 22 січня 2013 року ОСОБА_1
було поновлено на посаді начальника
відділу експортно-імпортних операцій в
ТОВ «КБФ», стягнуто з ТОВ «КФБ» на
користь ОСОБА_1 заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 08 травня 2012 року
по 22 січня 2013 року в розмірі 22 057,86 грн.
(т. 1, а. с. 167-168).

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того,
що позивач був звільнений з роботи в
порушення ч. 1 ст. 43 КЗпП України без
згоди профспілкового органу на його
звільнення, а тому він підлягає
поновленню на роботі. Крім того, при
звільненні позивачу не було
запропоновано іншої роботи відповідно
до вимог ст. 49-2 КЗпП України, в
повідомленні про звільнення не було
зазначено про відсутність на
підприємстві вакантних посад.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 23 травня 2013 року рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 22 січня 2013 року скасовано та
ухвалено нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено (т. 1, а. с. 217-221).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року
рішення Апеляційного суду міста Києва
від 23 травня 2013 року скасовано, а
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 22 січня 2013 року залишено в
силі (т. 2, а. с. 87-88).

В квітні 2014 року ТОВ «КБФ» звернулося
до суду з заявою про перегляд у зв'язку
з нововиявленими обставинами рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 22 січня 2013 року.

Як на нововиявлені обставини ТОВ «КБФ»
посилалося на те, що після ухвалення
вказаного рішення товариству з листа
Ради Київської міської профспілки
працівників агропромислового
комплексу України № 24 від 21 березня 2014
року стало відомо, що первинна
профспілкова організація ТОВ «КБФ»,
створена в квітні 2009 року як
організаційна ланка Київської міської
професійної спілки працівників
агропромислового комплексу, на момент
звільнення позивача була знята з
профспілкового обліку з 15 червня 2010
року, самостійно не була легалізована і
не набула цивільної дієздатності, що
виключало правомочність її рішень та
необхідність погодження питання про
звільнення працівника.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення заяви ТОВ «КБФ».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України у
зв'язку з нововиявленими обставинами
можуть бути переглянуті рішення або
ухвала суду, якими закінчено розгляд
справи, що набрали законної сили, а
також судовий наказ.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є:
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до ново виявлених
обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Однією з необхідних умов нововиявлених
обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України, є те, що вони існували на час
розгляду справи, а також, що
ціобставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, первинна профспілкова
організація ТОВ «КБФ» здійснювала свою
діяльність в межах товариства, яке мало
можливість здійсненні перевірки її
правового статусу та правомочності у
здійсненні покладених на неї завдань.

Натомість, 02 лютого 2012 року ТОВ
«КБФ»зверталося до первинної
профспілкової організації ТОВ «КБФ» з
повідомленням про прийняття рішення
про скорочення штату працівників. 12
квітня 2012 року відповідач направив
письмове подання до первинної
профспілкової організації ТОВ «КБФ» з
приводу надання згоди на звільнення
ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку зі скороченням штату ТОВ «КБФ»
(т. 1, а. с. 14, 23).

Таким чином, у суду відсутні підстави
вважати, що ТОВ «КБФ» не знало та не
могло знати, що на момент звільнення
позивача була знята з профспілкового
обліку.

Відтак, викладені ТОВ «КБФ» обставини
не можуть бути підставою для перегляду
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 22 січня 2013 року за
правилами, визначеними ст. ст. 361-365 ЦПК
України. Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про залишення
заяви ТОВ «КБФ» без задоволення.

Крім того, як вбачається зі змісту
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 22 січня 2013 року однією із
підстав для поновлення ОСОБА_1 на
посаді слугувало те, що при звільненні
йому не було запропоновано іншої
роботи відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП
України, переглядаючи справу в
касаційному порядку Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ залишив
вказане рішення в силі та не було
зазначено про помилковість таких
мотивів.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права
та підстав для скасування оскаржуваної
ухвали. Враховуючи вищевикладене,
апеляційна скарга ТОВ «КБФ» підлягає
відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «КБФ»
відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 18 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги до цього
суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов