Ухвала

іменем україни

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік
О.М.,суддів:Маляренка А.В., Нагорняка
В.А.,Писаної Т.О.,Юровської
Г.В.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» до ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_8,
Публічне акціонерне товариство
«Фідобанк», про звернення стягнення на
предмет іпотеки, за касаційними
скаргами ОСОБА_7 та Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк» на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 16 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі
−? ПАТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося
до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи тим, що 18 лютого 2008 року
між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_8
було укладено кредитний договір №
-USD. Відповідно до п. 1.1 кредитного
договору банк, на умовах цього
договору, відкриває ОСОБА_8
поновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 70 000,00 доларів США зі
сплатою 14 % річних на споживчі цілі,
строком до 17 лютого 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 18 лютого
2008 року ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та
ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки №
180208-USD-ІП, згідно з яким остання
передала в іпотеку належну їй квартиру
АДРЕСА_2 у м. Одесі.

У зв'язку із порушенням ОСОБА_8 умов
кредитного договору станом на 25 липня
2013 року утворилась заборгованість на
загальну суму 760 094 грн 90 коп., з яких:
несплачена частка кредиту - 541 925 грн 40
коп.; несплачені відсотки за
користування кредитом - 91 144 грн 42 коп.;
пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 75
492 грн 94 коп., пеня за несвоєчасну сплату
відсотків за кредитом - 13 528 грн 55 коп.; - 3
% річних за несвоєчасну сплату кредиту -
29 928 грн 09 коп.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 21 листопада 2011 року
позов ОСОБА_9 задоволено. Встановлено
факт проживання ОСОБА_9 і ОСОБА_8 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу в період з
2006 року, визнано квартиру, яка
знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, об'єктом права спільної
сумісної власності ОСОБА_9 і ОСОБА_8,
визнано недійсним договір іпотеки від
18 лютого 2008 року.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 11 квітня 2012 року заочне
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 21 листопада 2011 року скасовано
та призначено справу до розгляду у
загальному порядку.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 12 грудня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8, ПАТ «Банк
Кредит Дніпро» про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
майна спільною сумісною власністю та
визнання договору недійсним залишено
без розгляду.

На підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу 13 грудня 2011 року,
спірна квартира була відчужена ОСОБА_10

14 лютого 2012 року відповідно до договору
купівлі-продажу спірну квартиру було
відчужено ОСОБА_7

З урахуванням наведеного та заяви про
зміну позовних вимог ПАТ «Банк Кредит
Дніпро» просило звернути стягнення на
предмет іпотеки в межах його вартості:
на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2
загальною площею 65,3 кв. м, що належить
на праві власності ОСОБА_7

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 27 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 16 червня 2014 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від
27 березня 2014 року скасовано, позов
задоволено.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_8 за кредитним договором від 18
лютого 2008 року № -USD у сумі 760 094
грн 90 коп., з яких: несплачена частка
кредиту - 541 925 грн 40 коп.; несплачені
відсотки за користування кредитом - 91 144
грн 42 коп.; пеня за несвоєчасну сплату
кредиту - 75 492 грн 94 коп.; пеня за
несвоєчасну сплату відсотків за
кредитом - 13 528 грн 55 коп.; 3 % річних за
несвоєчасну сплату кредиту - 29 928 грн 09
коп. Звернуто стягнення на предмет
іпотеки в межах його вартості: на
нерухоме майно - квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в
м. Одесі, загальною площею 65,3 кв. м,
яка належить на праві власності ОСОБА_7,
та вирішено застосувати спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
продажу майна на прилюдних торгах за
початковою ціною, не нижчою за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності, незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

У касаційних скаргах ОСОБА_7 та ПАТ
«Фідобанк» просять суд касаційної
інстанції скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої доводи порушенням
судами норм процесуального та
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції керувався
тим, що спірна квартира належить
ОСОБА_7, який не знаходився з позивачем
у договірних відносинах, та є предметом
іпотеки у Публічному акціонерному
товаристві «Ерсте Банк» (далі −? ПАТ
«Ерсте Банк»), правонаступником якого є
ПАТ «Фідобанк».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
керувався тим, що відповідно до ст. ст. 4,
5, 23, 33 Закону України «Про іпотеку»
незалежно від того, чи перейшло право
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи чи ні,
іпотека є дійсною для нового власника
майна, а тому вона поширюється на
спірну квартиру.

Такий висновок судів є правильним,
відповідає фактичним обставинам
справи та нормам матеріального права,
які правильно застосовані з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що 18 лютого 2008 року
між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_8
було укладено кредитний договір №
-USD. Відповідно до п. 1.1 кредитного
договору банк, на умовах цього
договору, відкриває ОСОБА_8
поновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 70 000,00 доларів США зі
сплатою 14 % річних на споживчі цілі,
строком до 17 лютого 2013 року (а. с. 7−?9).

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 18 лютого
2008 року ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та
ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки №
180208-USD-ІП, згідно з яким остання
передала в іпотеку належну їй квартиру
АДРЕСА_2 у м. Одесі (а. с. 10−?13).

У зв'язку із порушенням ОСОБА_8 умов
кредитного договору станом на 25 липня
2013 року утворилась заборгованість на
загальну суму 760 094 грн 90 коп., з яких:
несплачена частка кредиту - 541 925 грн 40
коп.; несплачені відсотки за
користування кредитом - 91 144 грн 42 коп.;
пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 75
492 грн 94 коп.; пеня за несвоєчасну сплату
відсотків за кредитом - 13 528 грн 55 коп.; 3 %
річних за несвоєчасну сплату кредиту -
29 928 грн 09 коп.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 21 листопада 2011 року
позов ОСОБА_9 задоволено. Встановлено
факт проживання ОСОБА_9 і ОСОБА_8 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу в період з
2006 року, визнано квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
об'єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_9 і ОСОБА_8, визнано
недійсним договір іпотеки від 18 лютого
2008 року.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 11 квітня 2012 року заочне
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 21 листопада 2011 року скасовано
та призначено справу до розгляду у
загальному порядку.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 12 грудня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8, ПАТ «Банк
Кредит Дніпро» про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
майна спільною сумісною власністю та
визнання договору недійсним, залишено
без розгляду.

На підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу 13 грудня 2011 року,
спірна квартира була відчужена ОСОБА_10

14 лютого 2012 року відповідно до договору
купівлі-продажу спірну квартиру було
відчужено ОСОБА_7

Стаття 23 Закону України «Про іпотеку»
передбачає, що в разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності
на предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця, має всі його права і несе
всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Отже, враховуючи вищенаведену норму
закону, ОСОБА_7 набуває статус
іпотекодавця, має всі його права та
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором від 18 лютого 2008 року №
180208-USD-ІП у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Крім того, судами було встановлено, що 14
лютого 2012 року між ОСОБА_7 та ПАТ «Ерсте
Банк» був укладений кредитний договір
№ 014/ZВ0FТХ/2/1, згідно з яким отримав
кредит у сумі 370 000 грн.

Згідно з п. 1.2 зазначеного договору
кредитні кошти призначені на придбання
житла на вторинному ринку, а саме:
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (а. с. 108−?117).

У той ж день між ОСОБА_7 та ПАТ «Ерсте
Банк» укладено іпотечний договір №
014/ZВ0FТХ/2/1/1, за умовами якого
вищевказана квартира передана в
іпотеку ПАТ «Ерсте Банк» (а. с. 103−?107).

Однак положеннями ст. 13 Закону України
«Про іпотеку» визначений правовий
режим нерухомого майна, що є предметом
декількох іпотек, зокрема передбачено,
що попередня іпотека має вищий
пріоритет над наступними іпотеками.

У разі звернення
стягнення на предмет іпотеки наступним
іпотекодержателем попередній
іпотекодержатель також має право
звернути стягнення на предмет іпотеки,
навіть якщо строк виконання основного
зобов'язання перед попереднім
іпотекодержателем ще не настав. Якщо
попередній іпотекодержатель не
скористався цим правом, попередня
іпотека є дійсною до повного
задоволення вимоги попереднього
іпотекодержателя за основним
зобов'язанням, а право власності на
предмет іпотеки переходить до нового
власника разом з обтяженням цього
майна попередньою іпотекою.

Попередній
іпотекодержатель має право на підставі
письмової заяви припинити звернення
стягнення на предмет іпотеки,
ініційоване наступним
іпотекодержателем, якщо таке стягнення
матиме наслідком неповне задоволення
вимог попереднього іпотекодержателя. У
цьому разі вимоги наступного
іпотекодержателя підлягають
задоволенню після звернення стягнення
на предмет іпотеки попереднім
іпотекодержателем і після повного
задоволення його вимог, забезпечених
іпотекою.

При зверненні
стягнення на нерухоме майно, що є
предметом декількох іпотек, вимоги
кожного наступного іпотекодержателя
задовольняються після повного
задоволення вимог кожного
попереднього іпотекодержателя згідно
з пріоритетом та розміром цих вимог.

Отже, наявність іншого
іпотекодержателя не позбавляє
можливості ПАТ «Банк Кредит Дніпро»
скористатись правом звернення
стягнення на предмет іпотеки,
передбаченим ст. 13 Закону України «Про
іпотеку».

Наведені у скаргах доводи не дають
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення
апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що оскаржуване судове
рішення відповідає вимогам закону й
підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7 та Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»
відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 16 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:
А.В. Маляренко В.А. Нагорняк Т.О. Писана
Г.В. Юровська