Дата документу 17.11.2014
Справа № 320/6463/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого – судді Купавської Н.М.

при секретарі – Добровольській О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу кредитором зі
спадкоємця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві просить
стягнути з відповідача суму боргу за
договором позики від 20 березня 2012 року
у розмірі 93760 грн., що був укладений між
ним та батьком відповідача ОСОБА_3, який
помер 29 листопада 2014 року., а також
стягнути витрати по справі.

В судове засідання позивач не з'явився,
будучи належним чином повідомлений про
дату, час та місце слухання справи.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов підтримала у повному
обсязі та пояснила, що 20 березня 2012 року
ОСОБА_1 уклав договір позики за яким
ОСОБА_2 отримав від нього у борг 8000
доларів США на умовах повернення в
строк до 11 грудня 2012 року. Кошти
надавались на ремонт квартири. Дану
суму ОСОБА_3 отримав в присутності
свідка ОСОБА_5 Позивач звертався до
відповідача щодо повернення суми
боргу, однак, у встановлений договором
строк позика повернута не була. ОСОБА_2
помер. Відповідач після смерті батька
прийняв спадщину, йому видано
свідоцтва на нерухоме майно та грошові
кошти в банку.

Оскільки на день розгляду справи курс
долару за відомостями НБУ збільшено,
тому представник позивача просить
стягнути суму боргу в розмірі 123299 грн. 20
коп. та судові витрати.

Відповідач в судове засідання не
з’явився, однак його представник
ОСОБА_6, який діє на підставі
нотаріально посвідченої довіреності, у
судовому засіданні позов не визнав,
надавши суду письмові заперечення та
пояснив, що померлий ОСОБА_3 є батьком
відповідача. Однак, він вважає, що його
батько гроші у борг не брав, оскільки
розписка, на яку посилається позивач
надана у печатній формі, в ній
неправильно зазначені реквізити
паспорту громадянина ОСОБА_7, у ОСОБА_3
матеріальних складнощів не було,
коштів він не потребував, мав гідну
пенсію, мав депозитні банківські
вклади, декілька об’єктів нерухомості,
які успадковані відповідачем. Крім
того, представник відповідача вважає,
що позивач, як кредитор, у визначений
ст.1281 ч.2 ЦК України строк не звернувся
із вимогою до спадкодавця. Про смерть
ОСОБА_3 він міг бути обізнаний, так як
ОСОБА_1 був чоловіком рідної племінниці
померлого. Навіть якщо позивач і не
знав про смерть позичальника
відповідно до ст.1281 ч.3 ЦК України, то
мав право протягом року пред’явити
вимоги до спадкоємців від дня настання
строку вимоги. А тому, вимоги позивача
необґрунтовані та є незаконними, а тому
задоволенню не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, допитавши свідка
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи,
вважає, що в позові слід відмовити з
наступних підстав.

Позивач посилається на те, що він з
відповідачем уклав договір позики на
суму 8000 доларів США строком повернення
до 11 грудня 2012 року. На підтвердження
укладеного договору позики ОСОБА_1
надано розписку /а.с.7/.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менше як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян.

Оскільки у даному випадку позивач
вказує розмір боргу, який значно
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, договір позики повинен бути
укладений у письмовій формі.

Сторони договір позики, який би за
змістом відповідав вимогам ст.ст.628, 638
ЦК України, у письмовій формі не
укладали.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Позивач в підтвердження укладення з
відповідачем договору позики надав
суду розписку від 20 березня 2012 року.

Під час розгляду справи представник
відповідача клопотання про
призначення судово-почеркознавчої
експертизи не заявляв.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
підтвердила, що була присутня при
передачі грошей. На той час вона
проживала з ОСОБА_3 у цивільному шлюбі
по вул.Костенко, 70 в м.Мелітополі. За
життя ОСОБА_3 був заможною людиною, мав
депозитні вклади у банку. Оскільки
строк депозиту у ОСОБА_3 закінчувався в
грудні 2012 року та йому дуже хотілося
зробити наружний ремонт будинку, щоб
святкувати там 60 років, він вирішив
взяти у борг гроші у ОСОБА_1, оскільки це
був чоловік їхньої рідної племінниці,
вони зналися, і на той час у ОСОБА_1
зірвалася угода купівлі квартири.
ОСОБА_3 після 08 березня 2012 року вже
прийшов із розпискою і передав її
ОСОБА_1, а останній прийшов вже з
грошима. Де надрукував ОСОБА_3 розписку
вона не знає, оскільки в будинку ані
комп’ютера, ані печатної машинки
немає. Однак, 29 листопада 2012 року ОСОБА_3
помер. До неї позивач із вимогою про
повернення коштів не звертався. На
похованні ОСОБА_3 його не було.

Відповідно до ст.1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей.

Наявність оригіналу розписки в
кредитора свідчить про існування
невиконаного зобов'язання (постанова
Верховного Суду України від 25 квітня 2012
р. у справі № 6-24 ц 12).

Факт передання грошей в судовому
засіданні встановлено.

Однак, як вбачається з копії свідоцтва
про смерть серії І-ЖС №251279 ОСОБА_3 помер
29 листопада 2012 року /а.с.9/.

Після його смерті відкрилась спадщина
на належне йому майно. Згідно
інформації, наданої приватним
нотаріусом Мелітопольського міського
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_8, після смерті ОСОБА_3
заводилась спадкова справа №76/2012 року.
Спадкоємцем є ОСОБА_3, який 11 грудня 2012
року подав заяву про прийняття
спадщини. Свідоцтва про право на
спадкування за законом видані 02 серпня
2013 року сину спадкодавця ОСОБА_2
/а.с.53-55/.

За положеннями ст.1281 ЦК України
спадкоємці зобов’язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред’явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, йому належить
пред’явити свої претензії до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги.

Аналіз указаної норми дає підстави для
висновку, що строки пред’явлення
кредиторами спадкодавця вимоги до
спадкоємця є обмежувальними
(преклюзивними), тобто їх пропущення
припиняє права кредиторів, а тому ці
строки не призупиняються, не
перериваються й не поновлюються.

У своїх поясненнях представник
позивача зазначила, що про смерть
ОСОБА_3 позивачу стало відомо лише
навесні 2014 року коли він приїжджав до
м.Мелітополя від колишньої своєї
дружини, яка доводилась рідною
племінницею ОСОБА_3 На похованні ОСОБА_3
його не було, про смерть він не знав,
весь цей час він знаходився по роботі в
РФ, що підтверджується довідкою з місця
роботи м.Нефтеюганськ
Ханти-Мансійського Автономного округу
Тюменської області РФ. До нотаріальної
контори він не звертався, оскільки
відразу подав позов до суду з того часу
як йому стало відомо про смерть
боржника.

Однак, дані обставини суд не приймає до
уваги, оскільки в розписці від 20.03.2012
року строк виконання зобов’язання
закінчився 11 грудня 2012 року, тому саме з
цього часу настав строк вимоги у
зобов’язальних правовідносинах
сторін. Протягом року з цієї дати
позивач повинен був пред'явити
претензії до відповідача. Але, з
позовом до суду позивач звернувся лише
24 червня 2014 року.

Непред’явлення кредитором
спадкодавця претензій до спадкоємців,
які прийняли спадщину, погашає його
право вимоги.

Відповідно до частини 4 статті 1281 ЦК
України кредитор спадкодавця, який не
пред'явив вимоги до спадкоємців, що
прийняли спадщину, у строки,
встановлені частинами другою і третьою
цієї статті, позбавляється права
вимоги.

Таким чином, недодержання правил,
передбачених цією статтею, тягне за
собою втрату кредиторами належних їм
прав на вимоги.

Строк для пред'явлення вимог
кредиторами спадкодавця до
спадкоємців є обмежувальним, тобто
присічним і не поновлюється.

Виходячи із встановлених фактів,
наданих сторонами доказів, та вимог
закону суд вважає, що законних підстав
для задоволення позову у даному
випадку немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.1281
ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу кредитором зі
спадкоємця відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги в
Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ: