Головуючий у першій інстанції Мазун
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при
секретарі - Колмакові В.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду
Одеської області апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 05 листопада
2014р. по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про
розірвання мирової угоди, -

встановила:

13 січня 2014р. ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4
про розірвання мирової угоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказала,
що ухвалою Приморського районного суду
м. Одеси від 22 червня 2009р. була
затверджена мирова угода, укладена між
нею та ОСОБА_3, згідно якої було
визначено, що вона, ОСОБА_2,
відмовляється від поділу квартири
АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_3, який в свою
чергу до 01 серпня 2009р. зобов'язується
відчужити вказану квартиру на користь
доньки - ОСОБА_4, 1978р.н., за умови, що між
ОСОБА_3 та його донькою ОСОБА_4 буде
укладений договір довічного утримання.

Однак, в подальшому ОСОБА_3 відмовився
від виконання вказаного пункту мирової
угоди, а саме відчужити квартиру на
користь ОСОБА_4, а також відмовляється
від укладення з нею договору довічного
утримання. На численні прохання ОСОБА_4
відповідач відмовляється від
виконання умов мирової угоди, чим
завдає істотного порушення майновим
правам позивачки, оскільки вона за
умовами мирової угоди відмовилася від
поділу квартири, яку сторони набули у
шлюбі, та фактично домовилися передати
її доньки.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
просила розірвати мирову угоду, яка
була укладена між нею та ОСОБА_3, та
затверджена ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси від 22 червня
2009р. по справі за позовом ОСОБА_3 до неї,
ОСОБА_2, про поділ сумісного майна
подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та
стверджував, що позивачка сама не
виконала умов мирової угоди, а саме до 01
липня 2009р. не відчужила 137/1000 часток
квартири АДРЕСА_1, яка складається з
однієї кімнати житловою площею 16,8 кв.м.
на користь ОСОБА_4, від поділу якої він
відмовився. Також відповідач вказав, що
він не заперечує щодо переоформлення
квартири АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_4 за
умови нотаріально посвідченого
договору довічного утримання, який
повинен бути укладений між ним та
ОСОБА_4, однак ОСОБА_4 не зверталася до
нього з пропозицією укласти такий
договір, а вимагала лише
переоформлення на неї вказаної
квартири. У зв'язку з чим просив в
задоволенні позову відмовити.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 листопада 2014р. у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено
(а.с.90-95).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу про
скасування рішення суду з ухваленням
рішення про задоволення її позову,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції безпідставно не враховані
усі обставини по справі (а.с.98-100).

Заслухавши судді-доповідача,
представника ОСОБА_2 і ОСОБА_4, а також
заслухав ОСОБА_3, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Відповідно ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовивши у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що посилання позивача на ст.ст. 15,
611, 651, 654 ЦК України не розповсюджуються
на спірні правовідносини, так як мирова
угода це формальна письмова
домовленість сторін, а не договір в
цивільно-правовому розумінні, що
подання позову про розірвання мирової
угоди не є належним способом судового
захисту, виконання чи не виконання
мирової угоди це не предмет позову, а
питання примусового виконання ухвали
суду про затвердження мирової угоди, що
діючим законодавством не передбачено
скасування судом першої інстанції
ухвали суду про затвердження мирової
угоди.

Судова колегія, погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції, який відповідає матеріалам
справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Приморського районного суду
м.Одеси від 22 червня 2009р. у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
сумісного майна подружжя було
затверджено укладену між сторонами
мирову угоду, згідно якої:

1) відповідно до договору №957/97 від
21.08.1997р. купівлі-продажу нерухомого
майна, зареєстрованого на Одеській
Новій біржі, відповідачка ОСОБА_2 є
власником 137/1000 частин квартири
АДРЕСА_1, яка складається з однієї
кімнати житловою площею 16,8кв.м. ОСОБА_3
відмовляється від поділу 137/1000 частин
квартири АДРЕСА_1, яка складається з
однієї кімнати житловою площею 16,8кв.м
на користь ОСОБА_2, яка в свою чергу до 01
липня 2009р. зобов'язується відчужити
вищезазначену кімнату на користь
доньки ОСОБА_4, 1978р.н.; ОСОБА_3
зобов'язується знятися з реєстрації
місця проживання за адресою - квартира
АДРЕСА_1 у термін 30 днів з моменту
укладання та підписання сторонами цієї
мирової угоди.

2) ОСОБА_2 є власником автомобіля марки
«ВАЗ-2102», 1980р.в., двигун НОМЕР_3, шасі
НОМЕР_2, кузов НОМЕР_2, колір білий,
державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2
відмовляється від належного їй
автомобіля марки «ВАЗ - 2102», 1980р.в.,
двигун НОМЕР_3, шасі НОМЕР_2, кузов
НОМЕР_2, колір білий, державний номерний
знак НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 одразу
після виконання останнім ОСОБА_3 абз.3
п.3 угоди - (знятися з реєстрації місця
проживання за адресою - квартира
АДРЕСА_1 у термін 30 днів з моменту
укладання та підписання сторонами цієї
мирової угоди).

3) Відповідно до державного акту серії
1-ОД №080163 на право приватної власності
на землю, виданого 05.05.1998р.
Холоднобалківською сільською радою
Біляївського району Одеської області
на земельну ділянку площею 0,06га,
розташовану на території зазначеної
сільської ради, власником землі є
ОСОБА_2 Сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійшли
до згоди в питанні вищезазначеної
земельної ділянки державний акт серії
1-ОД №080163 таким чином після поділу: а)
ОСОБА_2 буде володіти 12 часткою
земельної ділянки, площею 0,06га,
державний акт 1-ОД №080163; б) ОСОБА_3 буде
володіти 12 часткою земельної ділянки,
площею 0,06га, державний акт 1-ОД №080163;

4) ОСОБА_2 також є власником садового
будинку АДРЕСА_9; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також
по цьому питанню дійшли до згоди про
поділ вищезазначеного садового
будинку АДРЕСА_9 таким чином: а) ОСОБА_2
буде володіти 12 часткою садового
будинку АДРЕСА_9; б) ОСОБА_3 буде
володіти 12 часткою садового будинку
АДРЕСА_9.

5) Сторони дійшли до згоди про умови
використання майна, зазначеного у п.3 та
п.4: а) кожен з власників майна,
зазначеного у п.3 та п.4 може
користуватися своєю частиною на рівних
умовах; б) витрати комунальних платежів
(вода, водовідведення, електроенергія,
опалення, газ, податок на землю тощо)
стосовно майна, зазначеного у п.3 та п.4
розподіляються між співвласниками у
рівних частках; в) усі витрати,
пов'язані з утриманням майна,
зазначеного у п.3 та п.4 мирової угоди у
належному стані, а також витрати,
пов'язані з реконструкцією та
технічним переоснащенням майна, що
зумовлює підвищення її вартості -
узгоджуються між сторонами у письмовій
формі з отриманням дозволу на
вищевказані роботи з обох сторін та
розподіляються між співвласниками
згідно з письмової домовленості до
якої прийдуть сторони; г) до початку
виконання робіт сторони зобов'язані
узгоджувати всю проектно-кошторисну
документацію з іншою стороною. Не
узгоджені з іншим власником
проектно-кошторисна документація,
роботи та витрати, пов'язані з
утриманням майна, зазначеного у п.3 та
п.4 - не компенсуються; д) ніхто із
співвласників майна, зазначеного у п.3
та п.4 цієї угоди - не має права на
укладання договорів купівлі-продажу,
дарування та закладання до банку для
отримання кредиту, окрім випадку,
зазначеного у п.п. (Е) п.5 цієї мирової
угоди - без письмової згоди іншого
співвласника; е) договір дарування може
бути укладений одним із співвласників
без згоди іншого співвласника у разі
дарування свої частки майна,
зазначеного у п.3 та п.4 лише на користь
доньки - ОСОБА_4, або онучці - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 чи онуку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

6) ОСОБА_2 є власником Малого приватного
підприємства «Будівельник-2»
(ідентифікаційний код зазначений у
позовній заяві ОСОБА_3, ).
ОСОБА_3 відмовляється від поділу МП
підприємства«Будівельник-2»
(ідентифікаційний код зазначений у
позовній заяві ОСОБА_3, )
на користь ОСОБА_2

7) ОСОБА_3 є власником квартири,
розташованої за адресою - АДРЕСА_6
згідно договору купівлі-продажу,
укладеного на Одеській товарній біржі,
договір №27842 від 21.12.2001р. ОСОБА_2
відмовляється від поділу
вищезазначеної квартири, розташованої
за адресою - АДРЕСА_6 згідно договору
купівлі-продажу, укладеного на
Одеській товарній біржі, договір №27842
від 21.12.2001р. на користь ОСОБА_3, який в
свою чергу до 01 серпня 2009р.
зобов'язується відчужити
вищезазначену квартиру на користь
доньки - ОСОБА_4, 1978р.н., за умови, що між
ОСОБА_3 та його донькою ОСОБА_4 буде
укладений договір довічного утримання.
Сторонам відомі і зрозумілі наслідки
визнання мирової угоди судом,
передбачені ст.ст.31, 175, 205, 206 ЦПК
України. В разі недобросовісного
виконання сторонами мирової угоди,
вона підлягає до примусового виконання
в порядку, встановленому виконавчим
провадженням відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження».

Судом першої інстанції було
встановлено, що сторони частково
виконали умови вищевказаної мирової
угоди, а саме - відповідач ОСОБА_3
10.06.2009р. знявся з реєстрації за адресою -
квартира АДРЕСА_1, про що свідчить копія
його паспорту та частково сплачував
встановлені податки та членські внески
за належну йому земельну ділянку
площею 0,04га, що розташована по АДРЕСА_9
за період 2012-2013р.р., про що свідчить
довідка Алтестовського садового масив
Холоднобалківської сільської ради
Біляївського району Одеської області
від 10 квітня 2014р.

Як пояснила в судовому засіданні
позивачка, вона сплачувала плату за
користування садовим будинком АДРЕСА_9
до 2012р., однак доказів вказаному не було
надано.

Позивач також визнала, що вона не
переоформила 137/1000 частин квартири
АДРЕСА_1, яка складається з однієї
кімнати житловою площею 16,8кв.м. на
користь ОСОБА_4, оскільки у цьому не
було необхідності.

Крім того, відповідач в судовому
засіданні вказував на те, що
автомобіль, який вказаний в мировій
угоді, знаходиться в гаражі, однак у
зв'язку з тим, що позивачка не надала
йому довіреності на право управляння
ним (на час коди така довіреність була
необхідна) він не міг належним чином
ним користуватися поки не відмінили
необхідність наявності довіреностей.
Також зазначав, що позивачка перша не
виконала умов мирової угоди та не
переоформила у строк до 01 липня 2009р.
137/1000 частин квартири АДРЕСА_1, що він не
заперечує проти відчуження належної
йому квартири АДРЕСА_6 на користь
доньки - ОСОБА_4, 1978р.н., якщо між ними
буде укладений та нотаріально
посвідчений договір довічного
утримання. Однак, третя особа у справі
ОСОБА_4 з приводу укладення договору
довічного утримання до нього не
зверталася, а лише вимагала іншим
шляхом повністю переоформити на неї
вказану квартиру.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що
мирова угода укладається сторонами з
метою врегулювання спору на основі
взаємних поступок і може стосуватися
лише прав та обов'язків сторін та
предмета позову. Сторони можуть
укласти мирову угоду і повідомити про
це суд, зробивши спільну заяву. Якщо
мирову угоду або повідомлення про неї
викладено в адресованій суду письмовій
заяві сторін, ця заява приєднується до
справи. До ухвалення судового рішення у
зв'язку з укладенням сторонами мирової
угоди суд роз'яснює сторонам наслідки
такого рішення, перевіряє, чи не
обмежений представник сторони, який
висловив намір вчинити ці дії, у
повноваженнях на їх вчинення. У разі
укладення сторонами мирової угоди суд
постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі. Закриваючи
провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди.

Якщо умови мирової угоди суперечать
закону чи порушують права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд постановляє
ухвалу про відмову у визнанні мирової
угоди і продовжує судовий розгляд. Суд
не визнає мирової угоди у справі, в якій
одну із сторін представляє її законний
представник, якщо його дії суперечать
інтересам особи, яку він представляє.

Тобто, мирова угода це досягнута між
сторонами в ході судового розгляду і
під контролем суду заснована на
взаємних поступках угода, яка по новому
визначає їх суб'єктивні права та
обов'язки. Метою такої угоди є
врегулювання спору між самими
сторонами, а її умови можуть
стосуватися лише прав та обов'язків
сторін та предмет спору, який
відповідно до позовної заяви
складається з суті та змісту
правовідносин сторін та є матеріально
правовою вимогою позивача до
відповідача, стосовно якої він просить
постановити судове рішення. Не може
визнаватися судом мирова угода, в якій
нічого не вирішено про долю заявлених
позивачем вимог і умови якої не
пов'язані зі спірними
правовідносинами, або яка зачіпає
права та інтереси інших осіб або
стосується інших правовідносин.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ОСОБА_2 і ОСОБА_4
фактично визнала, що мирова угода,
укладена між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не
коректна, та не відповідає вимогам
закону, та погодилася, що передбачений
інший порядок скасування ухвали про
затвердження мирової угоди, а
посилання представника на позицію,
викладену Верховним Судом України в
ухвалі від 05 грудня 2011р., не може бути
прийнято до уваги, оскільки вказана
позиція не може бути застосована до
виниклих між сторонами правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується поясненнями сторін,
ухвала Приморського районного суду
м.Одеси від 22 червня 2009р. про
затвердження мирової угоди між
сторонами ніким оскаржена не була та
набрала законної сили, до примусового
виконання виконавчий лист відносно
виконання умов мирової угоди,
затвердженої 22червня 2009 року
Приморським районним судом м.Одеси, між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, не надходив,
виконавче провадження не відкривалося,
про що свідчить лист Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 12 серпня 2013р.

Відповідно ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень. Суд, згідно
ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих судом сторонами
доказів.

На підставі ст.ст. 57- 60 ЦПК України,
кожна сторона, за допомогою належних та
допустимих доказів, зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.307,
308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 листопада 2014р. - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: