Єдиний унікальний номер 205/7148/14-ц
Справа № 2/205/3890/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при
секретарі Давиденко Я.Є.

за участю позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зобов'язання не
чинити перешкоди у користуванні
власністю, відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2014 року позивачка звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2, про
зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні власністю, відшкодування
шкоди (а.с.2-3).

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона є власницею 1/2
частини домоволодіння АДРЕСА_1, а
відповідач є також власником 1/2 частини
цього ж домоволодіння.

Позивачка маючи намір належним чином
зареєструвати право власності на
зазначене домоволодіння, звернулась до
ФОП ОСОБА_3 для проведення технічної
інвентаризації та виготовлення
технічного паспорту на домоволодіння,
але з причини перешкоди доступу до
будинку відповідачем, обмірювальні
роботи для проведення технічної
інвентаризації та виготовлення
технічного паспорту так і не були
проведені.

Відповідач постійно чинить перешкоди
позивачці у користуванні
домоволодінням, тим самим порушує її
права як власника частини
домоволодіння, у зв'язку із чим,
позивачка вимушена була звернутися до
суду з даним позовом, просила суд
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
для проведення технічної
інвентаризації з виготовленням
технічного паспорта на домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
забезпечення доступу техніка до
приміщень домоволодіння для
проведення замірів з метою
виготовлення технічного паспорта на
домоволодіння; стягнути із ОСОБА_2 на
свою користь понесені нею витрати в
сумі 350,00 грн.; стягнути із відповідача
на свою користь моральну шкоду в сумі 1
000,00 грн.

Позивачка в судовому позовні вимоги
підтримала. Просила суд задовольнити
позов у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував у повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошені в судовому засіданні,
повний текст складений 31 жовтня 2014
року.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.

Вибір громадянами способу захисту
своїх прав і свобод від порушень та
протиправних посягань гарантовано ч.4
ст.55, ст.124 Конституції України,
відповідно до якої кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань
та закріплено статтями 7, 12 Загальної
декларації про права людини, ст.13
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, що згідно зі статтею 9
Конституції України є складовою
національного законодавства.

Згідно ст. 41 Конституції України, право
власності є непорушним. Кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю і ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом, зокрема із
правочинів, вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(ст.328 ЦК України).

Підставою звернення до суду
співпозивачів є захист немайнових прав
та інтересів, пов'язаних із реалізацією
права спільної сумісної власності на
приміщення загального користування у
багатоквартирному житловому будинку.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню за наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власницею 1/2 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, власником іншої 1/2 частини
цього ж домоволодіння є ОСОБА_2 (а.с.4-6).

На підставі рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
24.04.2014 року було усунуто перешкоди
ОСОБА_1 в користуванні власністю шляхом
вселення в домоволодіння АДРЕСА_1
(а.с.8,23).

Між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 було укладено
договір про надання послуг №00851 від
25.07.2014 року, на проведення
інвентаризації домоволодіння АДРЕСА_1,
з виготовленням технічного паспорту.
Вартість даних послуг за договором
становить 1 300,00 грн., з яких ОСОБА_1 було
сплачено 350,00 грн. за вихід інженера на
об'єкт (а.с.9-10,12,13). 06.08.2014 року інженером
з ІНМ було зроблено вихід на об'єкт
(домоволодіння АДРЕСА_1), але доступ до
будинку йому надано не було, у зв'язку
із цим, виконати умови договору №00851
від 25.07.2014 року було неможливо (а.с.11).

В своїх запереченнях ОСОБА_2 зазначив,
що приходив чоловік, який
відрекомендував себе як працівник БТІ
та намагався пройти до будинку з метою
провести технічну інвентаризацію. Але
через відсутність документів, що
підтверджували б його повноваження
відповідач не допустив його до будинку
(а.с.24).

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

За ст.. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
та аналізуючи здобуті по справі докази,
суд приходить до висновку, що вимоги
позивачки законні, обґрунтовані і
підлягають задоволенню, внаслідок чого
слід зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди ОСОБА_1 у проведенні
технічної інвентаризації
домоволодіння, розташованого за
адресою : АДРЕСА_1.

За змістом ст.ст.626, 632 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямованих на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків, а ціна
договору встановлюється за
домовленістю сторін.

Отже, вимоги позивачки щодо
відшкодування коштів, пов'язаних із
викликом інженера з ІНМ для проведення
обмірювальних робіт, є безпідставними
та не підлягають задоволенню, так як
сплачена нею сума коштів у розмірі 350,00
грн., передбачена умовами укладеного
договору про надання послуг №00851 від
25.07.2014 року, та узгоджена під час його
укладання.

Щодо заявлених вимог позивачки в
частині відшкодування моральної шкоди
суд виходить із наступного.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України,
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою, згідно Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.95 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

За змістом зазначених положень, єдиною
підставою цивільно-правової
відповідальності за заподіяння
моральної шкоди - є правопорушення, яке
включає в себе: шкоду, протиправну
поведінку заподіювача шкоди, причинний
зв'язок між ними, а також вину
заподіювача шкоди.

Аналізуючи доводи позивачки щодо
завданої їй діями відповідача
моральної шкоди, суд вважає, що
позивачка взагалі не довела жодними
письмовими доказами ні порушення
звичного способу її життя, ані
необхідності докладання додаткових
зусиль для його нормалізації, у зв'язку
із чим, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивачки в частині
відшкодування моральної шкоди є
такими, що ґрунтуються виключно на
припущеннях, тому задоволенню не
підлягають.

Крім того, вирішуючи питання щодо
судових витрат, згідно статті 88 ЦПК
України, із позивачки належить
стягнути на користь держави судовий
збір в сумі 243,60 грн. за вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного Кодексу
України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні власністю, відшкодування
шкоди, - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у проведенні технічної
інвентаризації домоволодіння,
розташованого за адресою : АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. (двісті
сорок три грн.. 60 коп.)

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя В.С.
Шавула