Гайворонський районний суд
Кіровоградської області
м.Гайворон, вул.Воровського, 3
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2014 року Гайворонський
районний суд Кіровоградської області в
складі:

головуючого - судді Поліщук В.В.

при секретарі - Діхтяренко М.Ф.,

з участю представника відповідача -
адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Гайворон
цивільну справу за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до
Гайворонського районного суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Позов мотивований тим, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 11.07.2007
року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі
7800.00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму,
залишку заборгованості за кредитом.

На порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України та умов договору відповідач
зобов'язань за вказаним договором не
виконав, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка станом на 30.09.2014
року становить - 14193,60 грн., яка
складається з наступного:

- 07800 грн. - заборгованість за кредитом;

- 5141.52 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

- 100 грн. - заборгованість за комісіями
за користування кредитом:

а також штрафи відповідно до пункту 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг:

- 500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 652.08 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує
ухилятись від виконання зобов'язання і
заборгованість за договором не
погашає, що є порушенням законних прав
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Представник позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» в судове зсідання не
з'явився, направив до суду заяву з
проханням розглянути справу без його
участі, позовні вимоги підтримує
повністю (а.с. 27-29).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином.
Надіслала до суду письмове заперечення
в якому вказала, що з позовними
вимогами вона не згодна зі слідуючих
підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст.60 ЦПК „кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається! як на підставу
своїх вимог і заперечень",
„доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях".

11.07.2007 року поміж ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«Приватбанк» було укладено договір б/н
про надання кредиту у вигляді
встановленого кредитного ліміту па
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом у розмірі 250 грн., а не 7800
грн., як це вказує в своїй позовній
заяві позивач. Про це свідчить заява
підписана ОСОБА_2 11.07.2007 року.

Позивачем, на підтвердження своїх
позовних вимог, не надано суду доказів
чим обґрунтовується розмір основної
кредитної заборгованості в сумі 7800
грн., на яку позивачем здійснено і інші
нарахування заборгованості, а саме:

Заборгованості про процентам за
користування кредитом, яка становить
-5141.52 грн.;

Заборгованості по комісії за
користування кредитом, яка становить
-100 грн.

Штрафи: 500 грн. (фіксована частина)

652.08 грн. (процентна складова).

Всього - 6393,60грн.

Також позивачем не надано доказів на
який термін надано цей кредит, а саме не
надано кредитної картки, з якої б видно
було термін дії цієї кредитної картки
відповідно і термін дії вищевказаного
Договору про надання кредиту,
укладеному поміж ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«Приватбанк. З вищевказаного
унеможливлюється встановити можливий
перерив строку позовної давності.

Постановою Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 року,
враховуючи положення пункту 7 частини 13
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів» передбачено, що суди мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Позивачем не надано також доказів про
особисте підписання ОСОБА_2 умов і
правил надання банківських послуг, на
порушення яких посилається в своєму
позові позивач, вказавши що ПАТ КБ
«Приватбанк письмово ознайомив ОСОБА_2
з цими Умовами кредитування і вона з
ними погодилася.

А тому вона вважає, що позивачу має бути
відмовлено в частині стягнення з
ОСОБА_2 основної кредитної
заборгованості в сумі 7800 грн. та
заборгованості про процентам за
користування кредитом, яка становить -
5141.52 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом, яка становить
-100 грн. всього - 13041.52 грн.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_2
штрафів.

Згідно зі ст.256 ЦК України «позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу».

Відповідно до ст.257 ЦК України
«загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
«позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог: про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно пункту 2 вищевказаного договору
сам договір складається з: заяви,
пам'ятки клієнта, умов і правил надання
банківських послуг, тарифів.

Згідно пункту 5.4. Пам'ятки клієнта
«термін погашення по кредиту по
платіжним карткам виконується в
наступному порядку: термін погашення
відсотків по Кредиту - щомісячно за
попередній місяць. Термін погашення
Кредиту в повному обсязі, не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці.

Відповідно до п..8.6 вищевказаного
договору «при порушенні клієнтом
термінів сплати платежів по любому з
грошових зобов'язань, передбачених
вищевказаним договором більше чим на 120
днів, Клієнт зобов'язаний сплатити
штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми
позову.

Останній платіж, а саме, внесення
коштів на платіжну картку, був
зроблений мною 23.02.2013 року. Відповідно
ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 28.02.2013
року мав інформацію щодо
заборгованості. І після спливу 120 днів
ПАТ КБ «Приватбанк не повідомив ОСОБА_2
про заборгованість, про штраф, який
ОСОБА_2 мала би сплатити.

Згідно розрахунку заборгованості за
кредитом термін нарахування штрафу
(після спливу 120 днів) - 28.06.2013 року. Ця
дата являється початком перебігу
спеціальної позовної давності, термін
якої сплив 28.06.2014 року, а позивач з
вимогою про стягнення заборгованості
за кредитом та штрафу звернувся до суду
лише 03 листопада 2014 року.

А тому вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк»
втратило своє право на стягнення суми
штрафу, яка складає 1152.08 грн., а тому в
цій частині позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанку також має бути
відмовлено.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не
визнала посилаючись на його
необґрунтованість, а також просила
застосувати наслідки пропуску
позивачем строку позовної давності для
звернення до суду із позовом та
відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника
відповідача адвоката ОСОБА_1, вивчивши
матеріали справи суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 11.07.2007 року ОСОБА_2 отримала
кредит у розмірі 7800.00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36.00 %
на рік на суму, залишку заборгованості
за кредитом

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір, що
підтверджується підписом у заяві від
11.07.2007 року, якою, зокрема визначено, що
строк дії кредитного ліміту відповідає
строку дії карти; порядок погашення
заборгованості - щомісячними
платежами, (а.с. 8).

Відповідно до пункту 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, договір
діє протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично дотується на
такий самий термін.

Кредитну картку ОСОБА_2, виписку по
розрахунку та пам'ятку клієнта, позивач
суду не надав, а тому суд виходить з
того, що строк дії карточки закінчився
11 липня 2009 року, тобто після того як
вона автоматично пролонгувалась ще на
рік.

За таких обставин суд приходить до
висновку. Що у банка виникло право на
звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості з ОСОБА_2 з 12
липня 2009 року.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові, Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності порушене право підлягає
захисту (ч, 5 ст. 267 ЦК України) ЦК України
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
позовної давності.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 266 ЦПК України зі
спливом позовної давності за основною
вимогою позивача спливла позовна
давність і до додаткових вимог.
Укладений між сторонами договір не
містить умов про збільшення
встановленої ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України позовної давності.

Згідно ст.88 ЦПК України, у разі відмови
в задоволенні позову не підлягають
стягненню з відповідача судові витрати
по справі в сумі - 243 гривні 60 копійок.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 213-215, ЦПК
України

ст.ст. 257, 267 ЦК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості у розмірі 14193 гривень 60
копійок за кредитним договором без
номера від 11.07.2007 року відмовити.

В задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
судових витрат у розмірі 243 гривні 60
копійок відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції (Гайворонський
районний суд), шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя:
В. В. Поліщук

Дата документу 23.12.2014