У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, «Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської обласної
спілки споживчих товариств, товариства
з обмеженою відповідальністю
«Мереф'янський технікс плюс»,
споживчого товариства «Єлизавета»,
ОСОБА_6, третя особа - Харківська
обласна спілка споживчих товариств,
про визнання правочинів недійсними,
визнання права власності та
витребування майна, за касаційними
скаргами представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7,
та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8, на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 13 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 18 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду із указаним позовом,
у якому з урахуванням уточнень просили
визнати недійсним рішення загальних
зборів учасників «Мереф'янський
міський ринок» підприємства
Харківської обласної спілки споживчих
товариств від 25 квітня 2012 року; визнати
недійсними договори купівлі-продажу
№ № 869, 872, 875, 878, 881, 884, 887, 890, 893
від 23 травня 2012 року, укладені між
«Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської обласної
спілки споживчих товариств та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Мерефянський
технікс плюс» (далі - ТОВ «Мереф'янський
технікс плюс») щодо відчуження
нерухомого майна - будівель ринкової
інфраструктури, та земельної ділянки
площею 1,5250 га, які розташовані по
АДРЕСА_1; застосувати наслідки
недійсності угод, повернувши сторони у
первісний стан, шляхом скасування
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, що набуто ТОВ
«Мереф'янський технікс плюс» на
підставі указаних договорів
купівлі-продажу, та поновлення права
власності за «Мереф'янський міський
ринок» підприємства Харківської
обласної спілки споживчих товариств
шляхом внесення запису у державний
реєстр прав на нерухоме майно;
скасувати державну реєстрацію права
власності за споживчим товариством
«Єлизавета» (далі - СТ «Єлизавета») на
земельні ділянки площею 0,0519 га, 1,4540 га
та 0,0191 га, що утворилися внаслідок
поділу земельної ділянки площею 1,5250 га,
які розташовані по АДРЕСА_1;
витребувати з чужого незаконного
володіння відповідачів спірне
нерухоме майно; визнати частково
недійсним іпотечний договір від 1
грудня 2012 року № 2821, укладений між
ОСОБА_6 та СТ «Єлизавета»; зняти
заборону на спірне нерухоме майно у
Державному реєстрі іпотек.

В обґрунтування позову зазначали, що
вони є співзасновниками «Мереф'янський
міський ринок» підприємства
Харківської облспоживспілки із
частками у статутному капіталі 38 % та 14 %
відповідно. Іншими співзасновниками є:
ОСОБА_5 із часткою 38 % та Харківська
облспоживспілка із часткою 10 %. На
загальних зборах учасників
підприємства Харківської
облспоживспілки «Мереф'янський
міський ринок» 25 квітня 2012 року було
прийнято рішення про продаж належного
їй нерухомого майна ТОВ «Мереф'янський
технікс плюс» за ціною 173 952 грн та
земельної ділянки площею 1,5250 га за
ціною 1 150 000 грн. Однак вони вважають, що
указані збори були проведені із
порушенням положень статуту
підприємства Харківської
облспоживспілки «Мереф'янський
міський ринок», оскільки вони не були
належним чином повідомлені про їх
проведення, а також на них не були
присутні 75 % від загальної кількості
учасників (засновників) або їх
представників, а тому рішення таких
зборів є недійсними, як і укладені на їх
підставі договори купівлі-продажу.
Таким чином, ОСОБА_5, як директор
підприємства Харківської
облспоживспілки «Мереф'янський
міський ринок», діючи при укладенні
спірних договорів купівлі-продажу без
згоди загальних зборів, не мав
необхідного обсягу цивільної
дієздатності, тому просили позов
задовольнити.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 13
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 18 лютого 2014 року, позов
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним рішення загальних
зборів учасників «Мереф'янський
міський ринок» підприємства
Харківської облспоживспілки від 25
квітня 2012 року.

Визнано недійсними договори
купівлі-продажу № № 869, 872, 875, 878, 881, 884, 887,
890, 893, укладені 23 травня 2012 року між
«Мереф'янський міський ринок»
підприємством Харківської
облспоживспілки та ТОВ «Мереф'янський
технікс плюс» щодо відчуження: будівлі
критого павільйону «А-1» загальною
площею 785,9 кв. м, з будівлями «Н» -
сміттєзбірник, «У» - вбиральня, що
знаходиться за адресою:
АДРЕСА_8; будівлі холодильника «А-1»
загальною площею 29,3 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_7;
будівлі контори ринку «А-1» загальною
площею 104,1 кв. м, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_4; будівлі магазину
«Сільгосппродукт» «А-1» загальною
площею 148,10 кв. м, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_5; будівлі гаража «А-1»
загальною площею 62,8 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_6;
будівлі нафтолавки «А-1» загальною
площею 28,6 кв. м, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1; будівлі складського
приміщення «А-1» загальною площею
52,9 кв. м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2; будівлі м'ясного магазину «А-1»
загальною площею 109,8 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; та
земельної ділянки площею 1,5250 га,
кадастровий № :00:084:0009, цільове
призначення для будівництва та
обслуговування будівель ринкової
інфраструктури, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Застосовано наслідки недійсності
указаних правочинів, повернувши
сторони у первісний стан шляхом
скасування за ТОВ «Мереф'янський
технікс плюс» державної реєстрації
права власності на нерухоме майно, що
набуте ним на підставі указаних
договорів купівлі-продажу.

Скасовано за СТ «Єлизавета» державну
реєстрацію права власності на земельні
ділянки, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, що утворились після розділу
земельної ділянки, кадастровий номер
:00:084:0009, площею 1,5250 га, а саме: на
земельну ділянку загальною площею 0,0519
га, кадастровий номер :00:084:0023
(державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯМ № 973406),
земельну ділянку загальною площею 1,4540
га, кадастровий номер :00:084:0021
(державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯМ № 973404),
земельну ділянку загальною площею 0,0191
га, кадастровий номер :00:084:0022
(державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 973405).

Витребувано з чужого незаконного
володіння у відповідачів спірне майно.

Визнано частково недійсним іпотечний
договір № 2821, укладений 1 грудня
2012 року між ОСОБА_6 та СТ «Єлизавета».
Знято (скасовано) заборону на нерухоме
майно та знято (скасовано) реєстраційну
заборону на нерухоме майно в
Державному реєстрі іпотек. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_7, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_8, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, виходив із встановлення
факту порушення вимог статуту
«Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської
облспоживспілки та ст. 15 Закону України
«Про кооперацію» під час проведення
зборів учасників підприємства
25 квітня 2012 року, а саме: відсутністю
повноважень у директора
ОСОБА_5 на укладення договорів з ТОВ
«Мереф'янський технікс плюс». За
висновком суду СТ «Єлизавета», яке
придбало спірне майно у «Мереф'янський
міський ринок» підприємства
Харківської облспоживспілки і
засновником якого є ОСОБА_5, було
обізнане про наявність спору, тому
майно, що є предметом договору
купівлі-продажу, підлягає витребуванню
від набувача.

Проте погодитися із такими висновками
судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Відповідно до п. 3.1. статуту
«Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської
облспоживспілки визначено, що
«Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської
облспоживспілки належить на праві
власності як юридичній особі майно, яке
складається із сукупності речей, з
виробничих і невиробничих фондів, а
також інших об'єктів нерухомості та
цінностей, вартість яких
відображається на самостійному
балансі підприємства, та які необхідні
для здійснення статутних завдань.

Об'єктами права власності підприємства
є майновий комплекс, будівлі, споруди,
устаткування, транспортні засоби,
грошові кошти, сировина і матеріали та
інше майно виробничого, споживчого,
соціального і культурного призначення,
продукти інтелектуальної власності та
творчої праці.

Згідно з п. 6.1. статуту «Мереф'янський
міський ринок» підприємства
Харківської облспоживспілки вищим
органом управління підприємства є
загальні збори засновників (учасників)
підприємства, що скликаються не рідше
одного разу на рік. Вони складаються з
засновників (учасників) підприємства
або призначених ними представників.
Пунктом 6.14.5 статуту «Мереф'янський
міський ринок» підприємства
Харківської облспоживспілки визначено
права та обов'язки засновників
(учасників) підприємства, зокрема,
прийняття рішення про передачу
основних засобів, які є власністю
підприємства, у заставу, їх продаж,
списання, безоплатну передачу, а також
про списання нереальної дебіторської
заборгованості згідно з
законодавством України на умовах
статуту підприємства.

Відповідно до п. 7.1 статуту
«Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської
облспоживспілки підприємство очолює
директор, який, згідно з п. 7.3 статуту
підзвітний загальним зборам
засновників (учасників) підприємства,
виконує їх рішення, несе
відповідальність перед ними за
діяльність підприємства згідно з
вимогами законодавства України.

Директором «Мереф'янський міський
ринок» підприємства Харківської
облспоживспілки являється учасник
підприємства Харківської
облспоживспілки «Мереф'янський
міський ринок» - ОСОБА_5

23 травня 2012 року між «Мереф'янський
міський ринок» підприємством
Харківської облспоживспілки в особі
директора ОСОБА_5 (продавець), та ТОВ
«Мереф'янський технікс плюс» (покупець)
було укладено договори купівлі-продажу
будівлі критого павільйону, будівлі
холодильника, будівлі контори ринку,
нежитлової будівлі, будівлі гаража,
будівлі нафтолавки, складського
приміщення, будівлі м'ясного магазину,
земельної ділянки.

Також 25 квітня 2012 року відбулись
позачергові збори учасників
«Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської
облспоживспілки, на яких було прийнято
рішення, враховуючи економічну
доцільність реалізації нерухомого
майна, що належить «Мереф'янський
міський ринок» підприємству
Харківської облспоживспілки, та з
огляду на необхідність налагодження
ефективності управління ринком,
відсутності можливості інвестування
значних коштів у відновлення та
реконструкцію ринку, забезпечення
раціональності використання ресурсів
ринку та подолання проблемних питань,
що виникають на підприємстві, продати
майно, що належить «Мереф'янський
міський ринок» підприємству
Харківської облспоживспілки, ТОВ
«Мереф'янський технікс плюс» та
встановити порядок розрахунків за
майно, що продається, а саме: протягом 24
місяців з моменту укладання договору
купівлі-продажу вищезазначеного майна;
у зв'язку з ухваленням рішення про
продаж об'єктів нерухомого майна та
земельної ділянки надати директору
підприємства Харківської
облспоживспілки «Мереф'янський
міський ринок» ОСОБА_5 повноваження на
укладення відповідних договорів
купівлі-продажу нерухомого майна, що
належить підприємству Харківської
облспоживспілки «Мереф'янський
міський ринок», та вище перелічених
земельних ділянок.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суди дійшли висновку про
фактичну відсутність під час загальних
зборів учасників «Мереф'янський
міський ринок» підприємства
Харківської облспоживспілки двох
учасників - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, підписи
яких містяться на наданих суду копіях
протоколу загальних зборів учасників
«Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської
облспоживспілки від 25 квітня 2012 року та
відповідного листа реєстрації
учасників.

Проте такого висновку суди дійшли
виходячи з факту ненадання
відповідачами - «Мереф'янський міський
ринок» підприємством Харківської
облспоживспілки та директором
вказаного підприємства ОСОБА_5,
оригіналів протоколу загальних зборів
учасників «Мереф'янський міський
ринок» підприємства Харківської
облспоживспілки та відповідного листа
реєстрації учасників від 25 квітня 2012
року.

Судами попередніх інстанцій у справі
було призначено судову почеркознавчу
експертизу, проведення якої за копіями
протоколу загальних зборів та листа
реєстрації виявилося неможливим,
оригіналів документів зазначеними
відповідачами суду надано не було, тому
судами застосовано положення ч. 1 ст. 146
ЦПК України, відповідно до якого у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Таким чином, передчасним є висновок, що
відповідач ОСОБА_5 своїм листом
повідомив про відсутність у нього
оригіналів зазначених вище протоколу
загальних зборів учасників
відповідача та відповідного листа
реєстрації.

Незважаючи на наявність листа
приватного нотаріуса ОСОБА_9 від 6
лютого 2013 року № 7/01-16 про повернення
оригіналів протоколу та листа
реєстрації саме «Мереф'янський міський
ринок» підприємства Харківської
облспоживспілки, суди попередніх
інстанцій дійшли передчасного
висновку про ухилення відповідача
ОСОБА_5 від подання експертам
необхідних матеріалів та застосували
положення ч. 1 ст. 146 ЦПК України як
підставу для висновку про відсутність
підписів позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
протоколі загальних зборів учасників
«Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської
облспоживспілки від 25 квітня 2012 року та
відповідному листі реєстрації
учасників.

Крім того, судами зазначено про
встановлення факту відсутності
позивачів на загальних зборах
учасників «Мереф'янський міський
ринок» підприємства Харківської
облспоживспілки і взагалі не зазначено
доказів, за результатами дослідження
яких встановлено таку обставину.

Враховуючи викладене вище, висновок
щодо відсутності кворуму під час
проведення загальних зборів учасників
«Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської
облспоживспілки не ґрунтується на
матеріалах справи та її фактичних
обставинах.

Таким чином, висновок суду про
задоволення вимог про визнання
недійсним рішення загальних зборів
учасників «Мереф'янський міський
ринок» підприємства Харківської
облспоживспілки від 25 квітня 2012 року є
передчасним.

Виходячи з викладеного вище, суди також
дійшли передчасного висновку про те, що
ОСОБА_5, який діяв від імені
«Мереф'янський міський ринок»
підприємства Харківської
облспоживспілки, під час укладення
спірних договорів купівлі-продажу
нерухомого майна та земельної ділянки
не мав необхідного обсягу цивільної
правоздатності.

Судами встановлено, що договір
купівлі-продажу між підприємством
Харківської облспоживспілки
«Мереф'янський міський ринок» та
ТОВ «Мереф'янський технікс плюс»,
тобто укладений між юридичними
особами, оспорений не стороною
договору, а учасниками підприємства,
яким повноважень від імені юридичної
особи на захист їх інтересів не надано.

Тобто фактично позивачі діють в
інтересах підприємства без належних
повноважень, на що суди уваги не
звернули.

Крім того, суди у порушення вимог ст. ст.
212-214, 315 ЦПК України не звернули уваги й
на таке. Позивачами також заявлено
вимогу про застосування наслідків
недійсності правочинів у вигляді
скасування за ТОВ
«Мереф'янський технікс плюс» державної
реєстрації права власності на майно, що
є предметом спірних угод, та поновлення
за «Мереф'янський міський ринок»
підприємством Харківської
облспоживспілки права власності на
вказане майно шляхом внесення у
державний реєстр прав власності запису
про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно.

Цивільні відносини щодо недійсності
правочинів регулюються Цивільним
кодексом України.

Як встановлено положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК
України, у разі недійсності правочину
кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину,
а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі,
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від
6 листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
реституція як спосіб захисту
цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України)
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину. Норма частини першої статті
216 ЦК України не може застосовуватись
як підстава позову про повернення
майна, переданого на виконання
недійсного правочину, яке було
відчужене третій особі. Не підлягають
задоволенню позови власників майна про
визнання недійсними наступних
правочинів щодо відчуження цього
майна, які були вчинені після
недійсного правочину. У цьому разі
майно може бути витребувано від особи,
яка не є стороною недійсного правочину,
шляхом подання віндикаційного позову,
зокрема, від добросовісного набувача з
підстав, передбачених частиною першою
статті 388 Цивільного кодексу України.

Як наслідок визнання недійсними
спірних правочинів (реституцію) судами
першої та апеляційної інстанцій
застосовано не положення
ст. 216 Цивільного кодексу України щодо
повернення сторін правочину у
первісний стан, а окремий спосіб
захисту порушеного права, що не має
відношення до правової природи
реституції - скасування за особою, яка є
набувачем майна за договорами, що не
визнані недійсними і не є предметом
судового розгляду у даній справі,
реєстраційних записів про право
власності на майно.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України встановлено,
що право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України, ст. 4
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»).

Судами попередніх інстанцій не
враховано, що вимога про скасування
реєстраційних записів у реєстрі прав
власності на нерухоме майно повинна
бути спрямована не до сторони
правочину, а до реєстраційного органу,
який згідно із законом наділений
повноваженнями щодо внесення таких
записів до відповідного реєстру.

За таких обставин судами попередніх
інстанцій передчасно задоволено
позовні вимоги про внесення у
державний реєстр прав власності запису
про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно за «Мереф'янський
міський ринок» підприємством
Харківської облспоживспілки.

При цьому реституцію судами не
застосовано.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, що
має підстави передбачити можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Одним з основних способів захисту
права власності є віндикаційний позов,
який визначають як позов про
повернення свого майна з чужого
незаконного володіння. Це вимога
власника, який не володіє майном,
повернути останнє в натурі.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Крім того, враховуючи те, що станом на
дату звернення позивачів до суду з
даним позовом спірні угоди не були
визнані недійсними, рішення суду з
цього приводу, що набрало законної
сили, відсутнє, а СТ «Єлизавета»
правомірно володіло спірним майном,
позивачі передчасно заявили вимогу
також про витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Вказане є підставою для скасування
судових рішень судів попередніх
інстанцій у частині задоволення
позовних вимог про витребування
спірного майна з чужого незаконного
володіння та направлення справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного як похідні
від основної вимоги судам при новому
розгляді справи слід також перевірити
обґрунтованість позовних вимог про
визнання недійсним іпотечного
договору від 01 грудня 2012 року № 2821,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського районного нотаріального
округу ОСОБА_10, укладеного між ОСОБА_6
та СТ «Єлизавета», і про зняття
(скасування) реєстраційної заборони на
майно, що є предметом договору іпотеки.

За таких обставин не можна вважати
доведеними позовні вимоги ОСОБА_3,
ОСОБА_4, тому суди дійшли передчасного
висновку про задоволення позову.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України
суди на вказані вимоги закону та
обставини справи уваги не звернули та
не врахували їх при вирішенні спору по
суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, судові
рішення підлягають скасуванню із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції відповідно до
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7, та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8,
задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 13
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 18
лютого 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта