У х в а л а

іменем україни

05 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - орган опіки і
піклування міста Івано-Франківська,
третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_6, про
закріплення житлової площі у квартирі
АДРЕСА_1 та усунення перешкод у
користуванні, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 10 квітня 2014 року та рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 16 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що він разом із
ОСОБА_5 та неповнолітніми дітьми
ОСОБА_4, ОСОБА_7, а також сином ОСОБА_5 від
попереднього шлюбу - ОСОБА_6 проживають
в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка
згідно з рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 22
жовтня 2012 року належить їм на праві
спільної часткової власності, а саме:
позивачу 3/5 частки та відповідачу 2/5
частки. Позивач з відповідачем шлюб
розірвали.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 27 листопада 2012 року, залишеним
без змін апеляційним судом
Івано-Франківської області від 11
березня 2013 року, зобов'язано ОСОБА_5 не
чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні
квартирою по вул. Хіміків, 6 та вселено
ОСОБА_4 в дану квартиру. Проте,
відповідач продовжує чинити позивачу
перешкоди в користуванні його часткою
квартири, при цьому в коридорі та кухні
встановила відеокамери.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4
просить закріпити за ним кімнату № 3
площею 18.1 кв. м та № 5 площею 13.4 кв. м
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, зобов'язати відповідача
звільнити кімнати від її та дитячих
речей, зобов'язати не чинити перешкоди
позивачу у користуванні цими кімнатами
та приміщеннями загального
користування.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 10
квітня 2014 року позов задоволено
частково. Встановлено порядок
користування квартирою АДРЕСА_1, а саме:

закріплено за ОСОБА_4 право
користування кімнатами площею 18. 1 кв. м
(№ 3 за технічним паспортом) та площею 13.
4 кв. м (№ 5 за технічним паспортом);

закріплено за ОСОБА_5 право
користування кімнатою площею 18.2 кв. м
(№ 2 за технічним паспортом);

визнано примішеннями загального
користування: коридор площею 8. 3 кв. м (№
1 за технічним планом), кладова площею 2.
6 кв. м (№ 4 за технічним планом), кухня
площею 7. 6 кв. м (№ 6 за технічним планом),
туалет і ванна.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_4 у користуванні кімнатами площею
18. 1 кв. м (№ 3 за технічним паспортом) та
площею 13. 4 кв. м (№ 5 за технічним
паспортом);

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16
червня 2014 року рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 10
квітня 2014 року в частині закріплення за
ОСОБА_4 житлових кімнат площами і 8, 1 кв.
м та 13, 4 кв. м у квартирі АДРЕСА_1
скасоване і в цій частині ухвалено
нове. Встановлено порядок користування
за ОСОБА_4 кімнатою житловою площею 13, 4
кв. м, а за ОСОБА_5 разом з дітьми ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 право користування
житловими кімнатами площами 18, 2 та 18, 1
кв. м. У решті рішення −? залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанцій та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свої доводи порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині закріплення житлових кімнат, з
врахуванням встановлених під час
розгляду справи обставин, а також того,
що позивач проживає в іншому місці та з
урахуванням ч. 2 ст. 18 Закону України
«Про охорону дитинства», відповідно до
якої діти - члени сім'ї власника мають
право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником,
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що порядок користування, який пропонує
позивач є не прийнятний.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк