АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2182/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого -
судді Фанди В.П.,

суддів :
Пастощука М.М., Купельського А.В.,

при секретарі
: Дорощук О.М.

за участі: представника ОСОБА_1,
представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 21 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа - ОСОБА_6 про стягнення
коштів по праву на спадкування за
законом.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги

встановила
:

У вересні 2013 року позивач звернулася до
суду з зазначеним позовом, вказала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько
ОСОБА_4, спадкоємцями якого, окрім неї, є
відповідач та батько померлого. 26
вересня 2012 року у державній
нотаріальній конторі відкрито
спадкову справу. Спадкоємець ОСОБА_6
відмовився від своєї частки в спадщині
на її користь. При житті батько вніс
кошти у розмірі 45171 грн. на своє
лікування на рахунок медичної клініки
"Лісод", де лікувався від онкологічної
хвороби. Ці кошти батько зняв зі свого
рахунку в банку. Проте пролікувався
батько в клініці лише два дні та помер,
а тому медичним закладом повернуто
ОСОБА_5 42 000 грн. Вважає ці кошти
спільною сумісною власністю подружжя,
отже на ? їх частину відкрилася
спадщина, тому вона має право на
отримання 2/3 частин цих коштів, але
відповідач не бажає їй ці кошти
повернути. Просила стягнути з
відповідача на її користь 14 000 грн., як
спадкове майном після смерті батька.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 21 грудня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач не погодилася із таким
рішенням, подала апеляційну скаргу. На
апеляційному перегляді рішення
місцевого суду представник апелянта
підтримала апеляційну скаргу, вважає,
що її слід задовольнити, так як у
позасудовому порядку вирішити спір не
можливо. Спірна сума є спільним майном
подружжя, так як набута у період шлюбу,
тому увійшла до спадщини.

Представники відповідача заперечили
щодо задоволення апеляційної скарги,
вважають її безпідставною та не
конкретною, так як спірна сума не є
спільним майном подружжя, тому позивач
не має права на спадкування 2/3 її
частин.

Третя особа ОСОБА_6, в судове засідання
не з'явився, хоча був

________________________________________________________________________
______________ Головуюча в першій інстанції
- Заворотна О.Л.

Доповідач - Фанда В.П.

Категорія № 37

повідомлений належним чином про день,
час, місце слухання справи. Ухвалення
по справі будь-якого рішення не може
зачіпати права та інтереси третьої
особи, так як він відмовився від
спадкування на користь своєї онуки, яка
є позивачем у даній справі.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є,
в тому числі, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив із того, що
позивач не надала суду письмової
відмови нотаріуса у видачі свідоцтва
про право на спадщину на спірні кошти,
що є перешкодою для вирішення спору.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Судом встановлено, що 22 травня 2008 року
ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у
відділі РАГСу міста Хмельницького. У
зв'язку із захворюванням ОСОБА_4 на
важку хворобу, його дружиною 18.09.2012 року
було укладено із ТОВ "Медікс-рей
Інтернешнл Груп" договір № 9369 31158 про
наданням платних медичних послуг по
обстеженню та лікуванню і поміщено
хворого до приватної медичної клініки
"Лісод".

На виконання умов договору 17 вересня 2012
року з особового карткового рахунку
ОСОБА_4 № НОМЕР_1 знято 45000 гривень та 18
вересня 2012 року внесено на рахунок ТОВ
"Медікс-рей Інтернешнл Груп" в сумі 45171
грн., як плату за медичні послуги, які
надаватимуться при лікуванні. Однак на
другий день перебування у клініці,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_4 помер.

Кошти за ненадані медичні послуги в
сумі 42000 грн товариством, відповідно до
укладеного договору від 18.09.2012 року, за
заявою дружини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року було перераховано на її картковий
рахунок .

Вказанні обставини підтверджуються
договором про надання платних медичних
послуг в клініці "Лісод" (а. с. 108-113),
виписками ПАТ КБ "Приватбанк" по
картковому рахунку ОСОБА_4, з яких
вбачається, що напередодні поміщення
спадкодавця на лікування в приватну
клініку "Лісод" ним 17 вересня 2012 року з
власного карткового рахунку знято
кошти в сумі 45 000 гривень (а.с.83-107);
листом ТОВ "Медікс-рей Інтернешнл Груп"
№ 05-30-308 від 30.05.2013 року про те, що плата
за лікування була внесена пацієнтом
ОСОБА_4 на рахунок товариства 18 вересня
2012 року в сумі 45171 гривень.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємці першої
черги за законом подали до
нотаріальної контори відповідні заяви
про прийняття спадщини: дружина
ОСОБА_5,; донька спадкодавця від першого
шлюбу ОСОБА_4. Батько ОСОБА_6 подав заяву
про відмову від спадкування своєї
частки у спадковому майні на користь
онуки ОСОБА_4. Внаслідок цього, доля
ОСОБА_5 - склала 1/3, доля ОСОБА_4 - 2/3 (1/3+1/3)
від розміру спадкового майна.

Вказані обставини підтверджуються
свідоцтвом про смерть від 22 вересня 2012
року, свідоцтвом про право на спадщину
за законом виданому: 25 березня 2013 року
ОСОБА_5 на 1/3 частку у квартирі АДРЕСА_1;
25 березня 2013 року ОСОБА_4 на 2/3 частки
цієї ж квартири; 07 червня 2013 на грошові
вклади з усіма процентами та
компенсаціями у відділенні ПАТ КБ
«Приватбанк» міста Хмельницького
(картковий рахунок НОМЕР_1 від 08.12.07 року
з залишком -1,25 грн., договір від 24.11.11
року на рахунок НОМЕР_2 з залишком - 0,84
дол. США) та ? частини грошових вкладів з
усіма процентами та компенсаціями
(депозитний рахунок №1016 з
залишком - 27902,09 грн. ).

Відсутність правовстановлюючих
документів на спірні кошти (42 000 грн.)
унеможливило видачу відповідного
свідоцтва про право на спадщину
нотаріальною конторою, що доводиться
листом Першої Хмельницької державної
нотаріальної контори від 15.01.14 року
(а.с.110). Крім цього, поза увагою
місцевого суду залишився факт
наявності спору щодо самої
приналежності спадкодавцю цих коштів;
знаходження їх на банківському
картковому рахунку відповідача, яка
заперечувала щодо їх розподілу. Тому
висновки суду першої інстанції, на
підставі яких відмовлено позивачу у
задоволенні позову, спростовуються
зазначеними доказами і суперечать
встановленим обставинам справи,
оскільки сторонами дотримано
нотаріального порядку прийняття та
оформлення спадщини.

Приймаючи рішення щодо спірних коштів
в розмірі 42 000 гривень, колегія суддів
виходить із наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 60, ч. 1 ст. 61, ч.
1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно,
нажите подружжям під час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один із них не
мав з поважної причини самостійного
заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини і чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Ураховуючи презумпцію спільності
нажитого під час шлюбу майна, в тому
числі і коштів, у випадку виникнення
спору один із подружжя, якщо він вважає,
що нажите за час шлюбу майно належить
лише йому на праві особистої приватної
власності, повинен довести належними і
допустимими доказами цю обставину.

В іншому випадку вважається що майно
належить подружжю на праві спільної
сумісної власності.

Із дослідженої судом виписки ПАТ КБ
"Приватбанк" щодо руху коштів по
рахунку ОСОБА_4 (а. с. 105) слідує, що в
період шлюбу з 01.05.11 року по 20.09.2012 року
на даному рахунку станом на 17.09.12 року
накопичилося 45021,25 грн. за рахунок
надходжень заробітної плати
спадкодавця, його пенсійних виплат.
17.09.12 року спадкодавець з даного
рахунку зняв 45000 грн. і вніс їх
наступного дня 18 вересня 2012 року, на
рахунок ТОВ "Медікс-рей Інтернешнл
Груп" для лікування.

Заповідальне розпорядження щодо
спадкування цих коштів спадкодавець не
вчиняв.

Не заслуговує на увагу посилання
представника ОСОБА_2 щодо відсутності
доказів спрямування цих коштів саме на
лікування, а у відповідності із ч.1 ст.60
ЦПК України відповідач належними та
допустимими доказами не спростував
використання цих коштів саме на інші
цілі.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як заробітна плата такі пенсійні
виплати, покладенні спадкодавцем за
життя на вказаний рахунок у банку, у
відповідності із ч.2 ст.61 СК України є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а тому спірні 42 000
грн. входять до спадкової маси і
підлягають розподілу між спадкоємцями
ОСОБА_4 - 14000 гривень (2/3 частин
спадкового майна), ОСОБА_5 - 7000 гривень
(1/3 частина спадкового майна). Крім того,
із цих коштів 21000 грн. належать ОСОБА_5
як 1/2 частка в спільному майні подружжя.

Голослівним є посилання представників
відповідача на те, що спірна сума не є
спільним майном подружжя, оскільки
ними не надано доказів, у відповідності
із ст. 57 СК України, які б вказували на
те, що ці кошти були особистою
приватною власністю відповідача. При
цьому колегія суддів виходить із того,
що спільна сумісна власність на майно
набуте у період шлюбу презюмується.

Колегія суддів не бере до уваги надану
розписку від 12.09.2012 року у
відповідності із якою ОСОБА_5 взяла у
ОСОБА_3 в борг 30 000 грн.. Вказана
розписка подана суду на підтвердження
отримання коштів для лікування
спадкодавця у лікарні. При цьому
колегія суддів звертає увагу на те, що
стороною цієї угоди не був
спадкодавець, предметом даного спору є
кошти (42000 грн.) спадкодавця, які
перебували на банківському рахунку,
тому суд, виходячи із вимог ст.11 ЦПК
України не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами не регулюються ст. 1219 ЦК
України, тому посилання представників
відповідача на цю норму є
безпідставними, оскільки пенсійні
виплати, з яких в тому числі
складається спірна сума, вже були
отримані спадкодавцем з відповідного
підрозділу Пенсійного фонду, стали
спільним майном подружжя.

На виконання ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, колегія суддів детально
допитавши учасників судового розгляду,
дослідивши всі матеріали даної
цивільної справи, встановила, що спірні
кошти на банківський рахунок
зформувалися за рахунок надходжень
заробітної плати, пенсії спадкодавця, а
тому є спільним майном подружжя. Як
спільне майно подружжя 45000 грн. було
перераховано на виконання договору про
надання медичних послуг на рахунок ТОВ
"Медікс-рей Інтернешнл Груп". Після
смерті спадкодавця їх частина
приватною клінікою "Лісод" повернута
відповідачу, як невикористанні 42000 грн.,
тому не змінився їх статус спільного
майна подружжя. З врахуванням цього,
після смерті спадкодавця відкрилася
спадщина, в тому числі і на ? частину цих
коштів.

Дослідивши укладений 18.09.2012 року між
ОСОБА_5 та ТОВ "Медікс-рей Інтернешнл
Груп" договір № 9369 31158 про наданням
платних медичних послуг по обстеженню
та лікуванню, колегія суддів
встановила, що повернення коштів за
ненадані послуги замовнику (ОСОБА_5.)
може мати місце у разі: відмови від
отримання ще не наданих послуг, п.3.1.6,
п.4.5; неможливості продовження надання
послуг після початку їх надання
виключно з медичних обставин
(алергічна реакція, анатомічні чи
фізіологічні особливості організму,
раптова зміна стану здоров'я пацієнта,
тощо), п.4.4.. Таким чином, у кожному із
випадків лікарня мала право повернути
дані кошти тільки стороні договору
(замовнику), тобто ОСОБА_5, однак дана
обставина ніяким чином не вплинула на
визначення статусу цих грошей, як
спільне майно подружжя.

Неправильне застосування місцевим
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Судове рішення в цій частині не можна
визнати законним та обґрунтованим, в
зв'язку з чим його слід скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Позивачем при подачі позову сплачено
судовий збір на загальну суму 344,1 грн.
(229,40 та 114,70 гривень). Відповідно до
нотаріально посвідченого доручення
правову допомогу позивачу надавала
адвокат ОСОБА_1 і за надання таких
послуг позивач несла витрати в сумі 1400
грн. (а.с.1, 24-26, 90), які підлягають
стягненню із відповідача на користь
позивача у зв'язку із задоволенням
позову.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 21 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 14
000 грн. - спадкових коштів, 344,1 грн. -
сплаченого судового збору, 1400 грн. -
витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис
Судді: підписи

З оригіналом згідно : суддя
апеляційного суду
В.П. Фанда