АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ апеляційного провадження: №
22-ц-796/13357/14 Справа №
756/3694/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Васалатій К.А.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Семенюк
Т.А.

5 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Ратнікової В.М., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ШулікиАліни Володимирівни -
представника Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 26 вересня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до Держави в особі
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва, ОСОБА_5,
третя особа: Відділ державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 26 вересня 2014 року позов
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі, вважаючи його таким, що
винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча були повідомлені про
час та місце розгляду справи належним
чином, про причини неявки суду не
повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів вважає за
можливе слухати справу у відсутність
осіб, які не з'явилися. Колегія
суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що у березні 2014 року
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про звільнення майна
з-під арешту, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що 23
березня 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено
договір застави автотранспорту №
KILOАК00475191 і у відповідності до умов
якого відповідач передав в заставу
позивачу автомобіль «Ссанг Йонг Курон»
2007 р.в., № кузову НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1.

15.04.2011 р, ст. державним виконавцем ВДВС
Оболонського РУЮ в м. Києві Кравець В.В.
при примусовому виконанні виконавчого
листа № 1-693, виданого 7 березня 2011 року
Печерським районним судом м. Києва про
конфіскацію з ОСОБА_5 на користь
держави всього майна, яке йому належить
на праві власності та накладено арешт
на вищевказаний автомобіль, належний
на праві власності відповідачу.
Зазначає, що постанова про накладення
арешту була винесена 15 квітня 2011 року,
тобто пізніше ніж було укладено
договір застави. Крім того, станом на 6
березня 2014 року заборгованість
відповідача перед позивачем складає
52079,22 дол. США, що значно перевищує
вартість предмету застави. У зв'язку із
викладеним просив суд звільнити з-під
арешту, накладеного 15 квітня 2011 року
ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, майно,
належне на праві власності ОСОБА_5, а
саме автомобіль марки SSANG YONG, модель KYRON
М200XDI, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий
автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, заборонити
органам ДВС вчиняти будь-які дії,
пов'язані з обмеженням ПАТ КБ
«ПриватБанк» права розпоряджатися
відносно вищезазначеного автомобіля.

Як вбачається з матеріалів справи, 23
березня 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» ОСОБА_5 було укладено
договір застави автотранспорту,
відповідно до умов якого, останній
передав позивачу в заставу автомобіль
«Ссанг Йонг Курон» 2007 р.в, № кузову
НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1.

Печерським районним судом м. Києва 6
грудня 2010 року постановлено вирок про
засудження ОСОБА_5 із конфіскацію на
користь держави всього майна, яке йому
належить на праві власності.

15 квітня 2011 року старшим державним
виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.
Києві КравецьВ.В. при примусовому
виконанні виконавчого листа № 1-693,
виданого 7 березня 2011 року за вироком
Печерського районного суду м. Києва на
користь держави про конфіскацію на
користь держави всього майна, яке
належить ОСОБА_5 на праві власності, та
накладено арешт на вищевказаний
автомобіль, належний на праві
власності відповідачу.

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
23 липня 2012 року позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
Комерційного Банк «ПриватБанк»
задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором KILO AK 0047 5191 від 23
лютого 2007 року в сумі 23 2068 грн. 63 коп.
звернуто стягнення на предмет застави:
автомобіль SSANG YONG, модель KYRON М200XDI, рік
випуску 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль,
№ кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить на праві
власності ОСОБА_5 шляхом продажу
вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват
Банк» з укладенням від імені ОСОБА_5
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою - покупцем із
зняттям вказаного автомобіля з обліку
в органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Статтею 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
право заставодержателя звернутися до
суду про звільнення заставленого майно
з-під арешту.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.08.76 року
№26 «Про судову практику в справах про
виключення майна з опису» за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються як на праві
власності на описане майно, так і на
праві володіння ним і відповідачами в
справі суд притягує боржника, особу, в
інтересах якої накладено арешт на
майно.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що позивач не набув
права власності на спірний автомобіль,
а тому не має підстав для вимоги про
зняття арешту з нього.

Згідно правового висновку Верховного
Суду України у спорі про звільнення
майна з-під арешту (справа № 6-26 цс 13 від
15 травня 2013 року), вимоги особи, що
ґрунтуються на її праві власності на
арештоване в процесі кримінального
провадження майно, розглядаються за
правилами, установленими для розгляду
позовів про звільнення майна з-під
арешту. В інших випадках заяви про
правильність арешту майна повинні
розглядатися в порядку, передбаченому
кримінальним процесуальним
законодавством.

Доводи апеляційної скарги, що він
просить скасувати арешт не як власник,
а як заставодержатель , який має
переважне перед іншими кредиторами
право у разі невиконання боржником
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна, не є підставою для
звільнення майна з-під арешту,
оскільки при зверненні стягнення на
предмет застави, позивач не буде
позбавлений переважного права саме як
заставодержатель перед іншими
кредиторами на задоволення його вимог,
тому право позивача як
заставодержателя, який ще не набув
права власності, не порушено.

Колегія суддів також не може
погодитися з доводами апеляційної
скарги, що оспорюване рішення суду
перешкоджає виконанню рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 23 липня 2012 року,
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, арешт на вищезазначений
автомобіль було накладено на виконання
вироку Печерського районного сувду м.
Києва від 6 грудня 2010 року, тобто до
винесення рішення Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно з'ясував обставини справи,
зібраним доказам дав належну оцінку та
прийшов до правильного висновку про не
доведеність позовних вимог позивачем.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни - представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 26 вересня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді