Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів:
Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду міста Києва
від 16 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ
«Альфа-Банк») звернулося до суду
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 21 серпня 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
«Альфа-Банк» (далі - ЗАТ «Альфа-Банк»),
правонаступником якого є ПАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір відповідно до умов
якого відповідач отримав 13 300 доларів
США на умовах сплати 11,5 % річних за
користування кредитними коштами та
кінцевим терміном повернення коштів не
пізніше 21 серпня 2013 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4
своїх зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором 21
серпня 2007 року між ОСОБА_5 та
ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Альфа-Банк»
було укладено договір поруки.

Посилаючись на те, що відповідач на
порушення умов кредитного договору
своєчасно й у повному обсязі не погашав
кредит та не сплачував проценти за
користування коштами, ПАТ «Альфа-Банк»
просило суд стягнути солідарно з
боржника та поручителя на його користь
10 052 грн 32 коп. заборгованості за
кредитом, 728 грн 26 коп. заборгованості
за процентами та 1 077 грн 16 коп. пені.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 19 березня 2014 року,
в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду міста Києва
від 16 липня 2014 року рішення місцевого
суду в частині відмови в задоволенні
позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення про задоволення
позову. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Альфа-Банк» 10 052 грн 32 коп.
заборгованості за кредитним договором,
728 грн 26 коп. заборгованості за
процентами, 1 077 грн 16 коп. пені та 229 грн
40 коп. сплаченого судового збору, а в
решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення місцевого суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
ухвалюючи нове рішення про часткове
задоволення позову, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
ОСОБА_4 на порушення умов кредитного
договору своєчасно й у повному обсягу
не погашав кредит та не сплачував
проценти за користування ним,
внаслідок чого виникла заборгованість
перед позивачем.

Проте погодитися з таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частинами 1, 2 ст. 303 ЦПК України
визначено, що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

При вирішенні справи судом першої
інстанції встановлено, що
між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір відповідно
до умов якого відповідач отримав 13 300
доларів США на умовах сплати 11,5 % річних
за користування кредитними коштами та
кінцевим терміном повернення коштів не
пізніше 21 серпня 2013 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом п. 6.2. укладеного між
сторонами кредитного договору банк має
право змінити розмір процентів за
користування кредитом в разі зміни
кон'юнктури ринку, облікової ставки
НБУ, індексу інфляції (споживчих цін),
загальновизнаних внутрішньодержавних
та/або міжнародних грошових та/або
фондових індексів тощо. Про зміну
розміру процентної ставки по кредиту
та внесення в зв'язку з цим змін в
додаток № 1 до цього договору банк
повідомляє позичальника за 7 днів до
моменту настання таких змін шляхом
направлення рекомендованого листа на
адресу позичальника.

Однак, апеляційний суд на порушення
вимог ст. ст. 213 і 214 ЦПК України не
з'ясовував на підставі чого відбулося
підвищення процентної ставки за
кредитним договором до 14,50 % річних, а
вказуючи, що про це було повідомлено
відповідача, не врахував, що в
матеріалах справи відповідні
підтвердження відсутні та не
спростував висновків місцевого суду
про те, що лише складений Товариством з
обмеженою відповідальністю «Еколл»
список згрупованих поштових
відправлень не може свідчити про те, що
ПАТ «Альфа-Банк» повідомляв ОСОБА_4
конкретно про зміну умов кредитного
договору.

Також посилання суду апеляційної
інстанції на те, що відповідач прийняв
пропозицію, так почав сплачувати
проценти за новою ставкою є
безпідставними та всупереч ст. 60 ЦПК
України ґрунтуються на припущеннях,
оскільки із розрахунку заборгованості
вбачається, що ОСОБА_4 проводив поточні
платежі, вносячи в касу банку різні за
розміром суми для часткового погашення
кредитної заборгованості та не
підтверджує той факт, що позичальник
міг знати про зміну процентної ставки,
оскільки в ньому не зазначається
процентна ставка.

Таким чином, допущені апеляційним
судом при вирішені цієї справи
порушення норм процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення.

З огляду на викладене, ухвалене у
справі рішення суду апеляційної
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4
не можна визнати законним й
обґрунтованим, тому воно підлягає
скасуванню з підстав, передбачених
ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з
передачею в цій частині справи на новий
розгляд.

В решті рішення в касаційному порядку
не оскаржується, відтак, відповідно до
ст. 335 ЦПК України судом касаційної
інстанції не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду міста Києва
від 16 липня 2014 року в частині
задоволення позову Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко В.І. Журавель