Справа № 362/4243/14-ц
Провадження № 2/362/2235/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
головуючого - судді Кравченко Л.М.,
при секретарях: Яренко Н.М., Стукаловій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Василькові
Київської області справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Васильківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
про зняття арешту з майна,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ВДВС Васильківського МРУЮ Київської
області та просила звільнити з під
арешту майно, що належить їй на
підставі рішення Васильківського
міськрайонного суду від 04.03.2014 р. майно,
а саме: автомобіль марки Ауді 80,
державний номер НОМЕР_1, 1988 року випуску
та причеп до автомобіля Кама 500 «Случ»
державний номер НОМЕР_2, на які
постановою відділу державної
виконавчої служби Васильківського
міськрайонного управління юстиції
серії ВП № 41622575 від 28.03.2014 р. накладено
арешт та заборону відчуження. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що рішенням
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 04.03.2014 р., що
набрало законної сили, було розділено
спільне майно подружжя, за яким ОСОБА_1,
було виділено та визнано право
власності на автомобіль Ауді 80,
державний номер НОМЕР_1, 1988 року випуску
та причіп до автомобіля Кама 500 «Случ»
державний номер НОМЕР_2, а також
(двадцять шість тисяч сімсот двадцять)
грн. 00 коп. компенсації за більшу частку
у спільному майні та 120,00 грн. сплачених
витрат на ІТЗ розгляду справи.
Позивачем до ВДВС Васильківського МРУЮ
на виконання було подано два виконавчі
листи про визнання за позивачем права
власності на автомобіль Ауді 80,
державний номер НОМЕР_1, 1988 року випуску
та причіп до автомобіля Кама 500 «Случ»
державний номер НОМЕР_2 та стягнення з
Васильківського МРУЮ було відмовлено у
відкритті виконавчого провадження за
цими виконавчими листами і лише після
звернення позивача до суду зі скаргою
на бездіяльність виконавця, ухвалою
суду від 22.04.2014 р. виконавче провадження
було відкрито. Однак державним
виконавцем 28.03.2014 р. винесено постанову
серії ВП № 41622575 про арешт рухомого
майна боржника та заборону його
відчуження. На виконання рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 04.03.2014 р., яким за
позивачем визнано право власності на
вказане майно, позивач звернулась до
УДАІ ГУ МВС України для здійснення
державної реєстрації за собою права
власності на автомобіль Ауді 80 та
причіп «Случ» та провела оплату за
проведення процедури реєстрації. Однак
їй повідомили, що зазначене майно
перебуває під арештом, а тому будь які
операції з приводу перереєстрації
неможливі. 07.07.2014 р. позивачем було
направлено заяву до ВДВС
Васильківського міськрайонного
управління юстиції з проханням
звільнити майно з під арешту та
роз'ясненням, що вказане майно належить
їй на праві власності на підставі
рішення Васильківського
міськрайонного суду і жодного
відношення до боргових зобов'язань
колишнього чоловіка не має. На що ВДВС
Васильківського міськрайонного
управління юстиції листом-відповіддю
від 20.08.2014 року за № Н-03.11, посилаючись
на п. 1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», відмовило у
здійсненні вказаної дії та одночасно
повідомлено що згідно з нормами
зазначеної статті, особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт належить
їй, а не боржникові, може звернутись до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Таку відповідь позивач вважає
абсурдною та незаконною оскільки, як
вже зазначалось, рішенням
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 04.03.2014 р. за
позивачем визнано право власності на
арештоване майно, а в силу п. 3 ст. 61 ЦПК
України - обставини, встановлені
судовим рішенням в цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Позивач вважає, що
державним виконавцем не було виконано
норми ст. 50 ЗУ «Про виконавче
провадження», він не взяв до уваги
вказані документи, що позбавило її
права скористатися її правами, які
визначені даною статтею, саме отримати
копії постанови, для їх пред'явлення до
органів, що здійснюють реєстрацію
майна або ведуть реєстр заборони на
його відчуження, для зняття арешту,
накладеного на майно.

Позивач в судове
засідання не з'явилася, про день, час і
місце слухання справи судом
повідомлена належно. До суду надіслала
заяву про слухання справи у її
відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день, час і
місце слухання справи судом
повідомлений належно.

Дослідивши письмові матеріали справи,
матеріали виконавчого провадження
№41622 про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 04.03.2014 р., що
набрало законної сили, було розділено
спільне майно подружжя та ОСОБА_1, було
виділено та визнано право власності на
автомобіль Ауді 80, державний номер
НОМЕР_1, 1988 року випуску та причіп до
автомобіля Кама 500 «Случ» державний
номер НОМЕР_2, а також стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 26720 (двадцять шість
тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп.
компенсації за більшу частку у
спільному майні та 120,00 грн. сплачених
витрат на ІТЗ розгляду справи.

Позивачем до ВДВС Васильківського МРУЮ
на виконання було подано два виконавчі
листи про визнання за позивачем права
власності на автомобіль Ауді 80,
державний номер НОМЕР_1, 1988 року випуску
та причіп до автомобіля Кама 500 «Случ»
державний номер НОМЕР_2 та стягнення з
ОСОБА_2 боргу в сумі 26840,00 грн.

ВДВС Васильківського МРУЮ було
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження за цими виконавчими
листами, у зв'язку з чим позивач
звернулася до суду зі скаргою на
бездіяльність державного виконавця і
ухвалою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 22.04.2014 р. ВДВС Васильківського МРУЮ
зобов'язано відкрити виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа №2/362/50/13.

Постановою державного виконавця серії
ВП № 41622575 про арешт рухомого майна
боржника та заборону його відчуження
від 28.03.2014 р. накладено арешт на все
рухоме майно, що належить ОСОБА_2

Позивач звернулась до УДАІ ГУ МВС
України для здійснення державної
реєстрації права власності на
автомобіль Ауді 80 та причіп «Случ» та
провела оплату за проведення процедури
реєстрації. Однак їй було відмовлено з
посиланням на те, що зазначене майно
перебуває під арештом, а тому будь-які
операції з приводу перереєстрації
неможливі.

07.07.2014 р. позивачем було направлено
заяву до ВДВС Васильківського
міськрайонного управління юстиції з
проханням звільнити майно з під арешту
та роз'ясненням, що вказане майно
належить їй на праві власності на
підставі рішення Васильківського
міськрайонного суду і жодного
відношення до боргових зобов'язань
колишнього чоловіка не має.

Листом ВДВС Васильківського МРУЮ від
20.08.2014 р. № Н-03.11 з посиланням на п. 1 ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження» було відмовлено у
здійсненні вказаної дії та одночасно
повідомлено, що згідно з нормами
зазначеної статті, особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт належить
їй, а не боржникові, може звернутись до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче
провадження», у разі закінчення
виконавчого провадження арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення.

Відповідно до п. 2. ст.
50 ЗУ «Про виконавче провадження», у
разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Ст. 59 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачає, що особа яка
вважає, що майно на яке накладено арешт,
належить, їй, а не боржнику, може
звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту. У разі
прийняття судом рішення про звільнення
майна з-під арешту або сплати боржником
повної суми боргу за виконавчим
документом до реалізації арештованого
майна боржника, майно звільняється
з-під арешту постановою державного
виконавця.

Так, підставою для зняття арешту з
вказаного майна є вищезазначене
рішення суду та виконавчий лист
відповідно до яких автомобіль Ауді 80,
державний номер НОМЕР_1, 1988 року випуску
та причіп до автомобіля Кама 500 «Случ»
державний номер НОМЕР_2 є власністю
позивача.

Таким чином, враховуючи, що для
забезпечення виконання рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 04.03.2014 р. про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
26720,00 грн., постановою відділу державної
виконавчої служби Васильківського
міськрайонного управління юстиції
серії ВП № 41622575 від 28.03.2014 р. накладено
арешт та заборону відчуження на майно,
яке відповідно до даного рішення
належить позивачу, тобто арешт
накладено на мано, що не належить
боржнику, тому зазначене майно
необхідно зняти з-під арешту.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 59 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст.224-226 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Звільнити з-під арешту майно, що
належить ОСОБА_1 на праві власності на
підставі рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04.03.2014 р., а саме з: автомобіль Ауді 80,
державний номер НОМЕР_1, 1988 року випуску
та причіп до автомобіля Кама 500 «Случ»
державний номер НОМЕР_2.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.М.Кравченко