Справа № 2/325/ 323/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді Діоба Г.О.,

при секретарі Цукановій
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Приазовського
районного суду Запорізької області
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до дочірнього підприємства
(далі - ДП) «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
(далі - ПАТ) «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
третя особа: відділ Держкомзему у
Новоазовському районі Донецької
області, про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом, в якому просить визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки, укладений 05.05.2010 року між нею
та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча». Позов
обґрунтований тим, що позивач є
власником земельної ділянки площею 5,9757
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Самійлівської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області, на підставі державного акту на
праві власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 706478 від 18.12.2008 року. В 2009 році
позивачу повідомили, що для отримання
нею орендної плати в розмірі 2% вартості
земельної ділянки необхідно підписати
договір оренди, при цьому їй надали для
підписання роздруковані сторінки
договору, які вона підписала, з текстом
договору не ознайомлювалася. В 2010 році
позивачу повідомили, що для отримання
ним орендної плати в розмірі 3% вартості
ділянки необхідно підписати додаткову
угоду до договору оренди землі, копію
якої вона отримає після державної
реєстрації разом з договором. В 2011 році
працівники відповідача надали їй
примірник договору оренди без дати
підписання, укладеного строком на 13
років між позивачем та відповідачем, і
додаткову угоду, зареєстровані в
Держкомземі 05.05.2010 року. Ознайомившись
із текстом договору, позивач помітила,
що договір, який було підписано у 2009
році, зареєстровано лише 05.05.2010 року, і
він не містить всіх істотних умов, які
передбачені в ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», а саме, умов про передачу
в заставу і внесення в статутний фонд
права оренди земельної ділянки, що може
бути використано відповідачем у
власних потребах і є порушенням норм
закону. У зв'язку з цим, позивач просив
суд визнати договір оренди землі
недійсним.

Позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2,
представники відповідача та третьої
особи за викликом в судове засідання не
з'явились без повідомлення причин.

Приймаючи до уваги наявність заяв
вказаних учасників процесу про розгляд
справи за їх відсутності, суд знаходить
необхідним розглянути справу на
підставі наявних у ній даних.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на
праві приватної власності належить
земельна ділянка площею 5,9757 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташована на території
Самійлівської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області на підставі державного акту на
праві власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 706478 від 18.12.2008 року.

Між позивачем, як орендодавцем, та
відповідачем, як орендарем, було
укладено договір оренди землі,
відповідно до умов якого позивач
передав відповідачу в оренду земельну
ділянку площею 5, 9757 га, розташовану на
території Самійлівської сільської
ради Новоазовського району Донецької
області, із сплатою орендної плати в
розмірі 2 % вартості орендованої
земельної ділянки, строком на 13 років.

Додатковою угодою до договору оренди
земельної ділянки, укладеною між
позивачем та відповідачем, до
основного договору були внесені зміни,
а саме збільшено розмір орендної плати
до 3 % вартості земельної ділянки.

Вказаний договір оренди і додаткова
угода зареєстровані у встановленому
законом порядку у Новоазовському РВ ДП
"Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельним ресурсам", про що в Книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди вчинено записи за №
09 та № 10 відповідно.

Статтею 15 Закону України «Про
оренду землі» в редакції, чинній на час
укладення договору оренди, були
визначені наступні істотні умови
договору оренди землі: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Проте, згідно правової позиції
Верховного Суду України, висловленій у
постанові від 02 липня 2014 року № 6-88цс14,
відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України та
ст. 15 ЦК України в порядку цивільного
судочинства підлягає захисту порушене
право, а тому при розгляді справи про
визнання недійсним договору оренди
землі з підстав відсутності у договорі
передбаченої ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» такої істотної умови, як
умова передачі в заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, суду слід з'ясувати,
чи дійсно порушено права орендодавця
відсутністю такої умови, її істотність
та в чому полягає порушення законних
прав позивача.

Згідно правової позиції Верховного
Суду України, викладеної у постанові
від 25 грудня 2013 року № 6-94цс13, однією з
обов'язкових умов визнання договору
недійсним є порушення у зв'язку з його
укладенням прав та охоронюваних
законом інтересів позивача. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, а
позивач посилається на формальне
порушення закону у суду немає правових
підстав для задоволення позову.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_1
посилається лише на те, що спірний
договір оренди земельної ділянки не
містить усіх, передбачених ст. 15 Закону
України "Про оренду землі", істотних
умов. Зокрема, умови передачі в заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що ОСОБА_1 як
орендодавцем недоведений сам факт
порушення її законних прав та
охоронюваних законом інтересів
відсутністю в спірному договорі умови
передачі в заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, оскільки будь-яких
фактичних даних (доказів) на
підтвердження цього позивачем суду не
надано.

Отже, хоча в спірному договорі оренди
землі і не міститься такої істотної
умови, як передача в заставу і внесення
до статутного фонду права оренди
земельної ділянки, суд вважає, що таке
порушення має формальний характер.

З урахуванням викладених обставин суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
третя особа: відділ Держкомзему у
Новоазовському районі Донецької
області, про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
через Приазовський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Г.О. Діоба