АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк
І.М.,

секретар: Данилко О.А.

за участю: позивачки ОСОБА_1,
представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Чернівці про
стягнення щомісячних страхових сум у
зв'язку зі смертю годувальника, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Садгірського районного суду м.
Чернівці від 18 вересня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Чернівці про
стягнення щомісячних страхових сум у
зв'язку зі смертю годувальника за
минулий період.

Посилалася на те, що 21.08.2010 року з її
чоловіком ОСОБА_2, який працював
продавцем-консультантом, стався
нещасний смертельний випадок. На
момент його смерті позивачка була
вагітна їхньою спільною дитиною. В
подальшому, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народився їхній син - ОСОБА_3.

За результатами проведеного
спеціального розслідування нещасного
смертельного випадку, що стався з
ОСОБА_2, 17.03.2011 року було складено акт №1
форми НПВ, в якому причиною нещасного
випадку було визначено «травмування
внаслідок протиправних дій інших
осіб». Однак, 10.02.2014 року рішенням
Першотравневого районного суду м.
Чернівці смертельний випадок, який
стався з чоловіком позивачки визнано
таким, що пов'язаний з виробництвом. Цим
же рішенням акт №1 форми НПВ від 17.03.2011
року скасовано.

Внаслідок скасування вищезазначеного
акту територіальне управління
Держгірпромнагляду у Чернівецькій
області провело спеціальне додаткове
розслідування смертельного випадку, що
мав місце з ОСОБА_2 і даний випадок
визнано таким, що пов'язаний на
виробництві.

06.03.2014 року матеріали додаткового
спеціального розслідування
вищевказаного нещасного випадку
направлено відповідачу по справі та в
подальшому, а саме 05.05.2014 року ним було
винесено постанову про призначення
щомісячної страхової виплати особам,
які мають на неї право у разі смерті
потерпілого, якою призначив дитині
померлого - ОСОБА_3 щомісячні страхові
виплати, починаючи нарахування таких
виплат з 25.04.2014 року.

Позивачка вважає, що право на отримання
щомісячної страхової виплати виникло з
моменту народження спільного з
померлим сина - ОСОБА_3, а саме з
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а не з 25.04.2014 року.

Просила зобов'язати відповідача
донарахувати та стягнути щомісячні
страхові суми у зв'язку зі смертю
годувальника за період з ІНФОРМАЦІЯ_1
року до 24.04.2014 року в сумі 25 689,48 гривень.

Рішенням Садгірського районного суду
м. Чернівці від 18 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню з постановленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог. При цьому колегія
суддів виходить з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з положень ч.3
ст.40 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» про те, що якщо справи
про страхові виплати розглядаються
вперше по закінченні трьох років з дня
втрати потерпілим працездатності
внаслідок нещасного випадку або з дня
смерті годувальника, то такі страхові
виплати провадяться з дня звернення.
Оскільки позивачка вперше звернулася
до відділення Фонду після трьох років з
часу смерті її чоловіка, то підстав для
нарахування та виплати страхових
виплат, пов»язаних зі смертю
годувальника, за минулий період немає.

Проте повністю погодитися з таким
висновком не можна.

Судом було встановлено, що 21 серпня 2010
року з чоловіком позивачки - ОСОБА_2,
який працював продавцем-консультантом
в магазині «Bellomuro декорцентр» стався
нещасний смертельний випадок.

За вказаним фактом 21 серпня 2010 року
була порушена кримінальна справа
стосовно ОСОБА_4 за ознаками злочинів,
передбачених ч.2 ст.115, ст..348 КК України.

17 березня 2011 року був складений акт №1
про нещасний випадок на підприємстві,
не пов»язаний з виробництвом форми НВП
(а.с.8).

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 10 лютого 2014 року
визнано смертельний нещасний випадок,
який стався 21 серпня 2010 року з
продавцем магазину ОСОБА_2 таким, що
пов»язаний з виробництвом; скасовано
акт №1 про нещасний випадок на
підприємстві, не пов»язаний з
виробництвом від 17 березня 2011 року
форми НПВ; зобов»язано територіальне
управління Держгірпромнагляду у
Чернівецькій області скласти акт за
формою Н-1 про нещасний випадок на
виробництві, пов»язаний з виробництвом
(а.с.11-17).

На виконання рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 10 лютого
2014 року комісією територіального
управління Держгірпромнагляду у
Чернівецькій області було проведено
додаткове спеціальне розслідування та
28 лютого 2014 року був складений акт
спеціального розслідування
смертельного нещасного випадку за
формою Н-5, в якому визнано смертельний
нещасний випадок, який стався 21 серпня
2010 року з ОСОБА_2 таким, що пов»язаний з
виробництвом (а.с.18-23).

В цей же день, 28 лютого 2014 року було
складено акт про нещасний випадок,
пов»язаний з виробництвом за формою Н-1
(а.с.24-28).

25 квітня 2014 року позивачка в інтересах
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, звернулася
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві у
м.Чернівці із заявою про призначення
страхової виплати у зв»язку зі смертю
годувальника .

Постановою відділення Фонду від 05
травня 2014 року позивачці призначені
страхові виплати з дати звернення,
тобто з 25 квітня 2014 року (а.с.29).

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні одноразову допомогу в разі
стійкої втрати професійної
працездатності або смерті потерпілого.

Відповідно до ст. 33 вищезазначеного
Закону у разі смерті потерпілого право
на одержання щомісячних страхових
виплат (пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання, - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Згідно із ст. 40 цього Закону, страхові
виплати провадяться щомісячно в
установлені Фондом соціального
страхування від нещасних випадків дні
на підставі постанови цього Фонду або
рішення суду: особам, які мають право
на виплати у зв'язку із смертю
годувальника, - з дня смерті
потерпілого, але не раніше дня
виникнення права на виплати.
Одноразова допомога виплачується
потерпілому в місячний строк з дня
визначення МСЕК стійкої втрати
професійної працездатності, а в разі
смерті потерпілого - у місячний строк
з дня смерті застрахованого особам, які
мають на це право. Якщо справи про
страхові виплати розглядаються вперше
по закінченні трьох років з дня втрати
потерпілим працездатності внаслідок
нещасного випадку або з дня смерті
годувальника, страхові виплати
провадяться з дня звернення.

Статтею 35 Закону передбачено, що для
розгляду справ про страхові виплати до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків подаються акт
розслідування нещасного випадку або
акт розслідування професійного
захворювання за встановленими формами
та (або) висновок МСЕК про ступінь
втрати професійної працездатності
застрахованого чи копія свідоцтва про
його смерть.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків приймає рішення про
виплати у разі втрати годувальника за
умови подання таких документів, які
видаються відповідними організаціями
в триденний строк з моменту звернення
заявника: копії свідоцтва органу
державної реєстрації актів
цивільного стану про смерть
потерпілого;довідки
житлово-експлуатаційної організації,
а за її відсутності - довідки
виконавчого органу ради чи інших
документів про склад сім'ї померлого, в
тому числі про тих, хто перебував на
його утриманні, або копії відповідного
рішення суду; довідки
житлово-експлуатаційної організації, а
за її відсутності - виконавчого органу
ради про батьків або іншого члена сім'ї
померлого, який не працює та доглядає
дітей, братів, сестер чи онуків
померлого, які не досягли 8-річного
віку; довідки навчального закладу про
те, що член сім'ї потерпілого віком від
18 до 23 років, який має право на
відшкодування шкоди, навчається за
денною формою навчання; довідки
навчального закладу інтернатного типу
про те, що член сім'ї потерпілого, який
має право на відшкодування шкоди,
перебуває на утриманні цього закладу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка не могла вчасно зібрати
повний пакет документів, а відповідно
звернутися із заявою про виплату
страхових виплат до відділення Фонду
соцстраху з нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань не
із-за своєї вини, а по причині того, що в
судовому порядку оскаржувався акт про
нещасний випадок, що не пов»язаний з
виробництвом та що акт про нещасний
випадок, що пов»язаний з виробництвом
форми Н-1 був складений лише 28 лютого 2014
року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про
застосування ч.3 ст.40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» є безпідставним,
оскільки оскарження в судовому порядку
акту за формою НПВ унеможливлювало
подачу повного пакету документів,
передбачених ст..35 Закону.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
із постановленням нового рішення про
зобов»язання відповідача нарахувати
та виплатити позивачці страхові
виплати за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(дня народження дитини) по 24.04.2014 року.

Що стосується розміру суми, що підлягає
нарахуванню та виплаті, то колегія
суддів виходить з наступного.

З наданого відділенням Фонду соцстраху
в судовому засіданні апеляційної
інстанції розрахунку вбачається, що за
період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 24.04.2014 року
страхові виплати з врахуванням
коефіцієнту підвищення страхових
виплат становлять 25906,56 грн.

Позивачка в своїй позовній заяві
просила стягнути 25689,48 грн.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Оскільки позивачка просила стягнути з
відповідача на її користь страхові
виплати в сумі 25689,48 грн., а розрахунок,
наданий відповідачем, складає більшу
суму, вийти за межі позовних вимог суд
не може, то колегія суддів вважає, що
позов підлягає задоволенню саме на
суму 25689,48 грн.

Відповідно до ч.2 ст..88 ЦПК України за
рахунок держави підлягають стягненню
судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Садгірського районного суду м.
Чернівці від 18 вересня 2014 року
скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов»язати відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Чернівці
донарахувати ОСОБА_1 щомісячні
страхові суми у зв»язку зі смертю
годувальника за період з ІНФОРМАЦІЯ_1
року по 24.04.2014 року в сумі 25689,48 грн.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Чернівці на
користь ОСОБА_1 щомісячні страхові суми
у зв»язку зі смертю годувальника за
період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 24.04.2014 року
в сумі 25689,48 грн.

Стягнути за рахунок держави на користь
ОСОБА_1 судові витрати в сумі 385,34 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу його в законну
силу.

Головуючий: підпис

Судді: підписи