У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
Суддів:Гончара В.П.,Карпенко С.О.,
Фаловської І.М.,Штелик С.П., розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Київської міської ради
визначення додаткового строку,
достатнього для подання заяви для
прийняття спадщини, за касаційною
скаргою ОСОБА_7 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 14 лютого 2014
року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 29 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до
Київської міської ради визначення
додаткового строку, достатнього для
подання заяви для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог
вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_8 Відповідно до заповіту від 07
квітня 2010 року, який посвідчено
державним нотаріусом П'ятої київської
державної нотаріальної контори
Войстрік О.В., ОСОБА_8 заповіла належну
їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_6

Посилаючись на те, що нею було
пропущено строк для прийняття
спадщини, оскільки на момент смерті
заповідача ОСОБА_6 проживала в іншому
місті і не знала про смерть ОСОБА_8,
позивач просила суд на підставі
частини 3 статті 1272 ЦК України
визначити їй додатковий строк для
прийняття спадщини за заповітом
тривалістю у три місяці.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 14 лютого 2014 року позов
задоволено частково.

Встановлено додатковий строк в один
місяць з дня набрання рішенням
законної сили для подання ОСОБА_6 заяви
про прийняття спадщини.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
29 липня 2014 року змінено рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 14 лютого 2014 року.

Збільшено додатковий строк, протягом
якого ОСОБА_6 може подати заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини з одного місяця до трьох
місяців.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 14 лютого 2014 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 29 липня
2014 року і направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
на таких підставах.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_8, що підтверджено
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1.

Відповідно до заповіту від 07 квітня 2010
року, який посвідчено державним
нотаріусом П'ятої київської державної
нотаріальної контори Войстрік О.В.,
ОСОБА_8 заповіла належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України
за позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що позов підлягає
частковому задоволенню, оскільки
ОСОБА_6 з поважних причин пропустила
визначений законом шестимісячний
строк для прийняття спадщини, а тому
суд встановив позивачу додатковий
строк в один місяць з дня подання заяви
про прийняття спадщини.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
погодився з висновками місцевого суду
щодо обґрунтованості позову та
поважності причин пропуску ОСОБА_6
строку для прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_8 та збільшив додатковий
строк, протягом якого позивач може
подати заяву про прийняття спадщини з
одного місяця до трьох місяців.

Проте, з вказаними висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
відповідають з огляду на наступне.

Загальні положення про спадкування
визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Крім того, главою 87 ЦК України
визначено процедуру здійснення права
на спадкування.

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Аналізуючи положення даних норм, можна
виділити два способи продовження
строку для прийняття спадщини -
позасудовий і судовий. Позасудовий
порядок прийняття спадщини після
пропущення строку застосовується за
наявності згоди на це усіх інших
спадкоємців, які прийняли спадщину.
Така згода спадкоємців повинна бути
викладена у письмовій формі і подана
нотаріусу до видачі свідоцтва про
право на спадщину (абзац другий пункту
211 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України).

Судовий порядок продовження даного
строку застосовується у випадках, коли
інші спадкоємці, які прийняли спадщину,
або хоча б один із них, заперечують
проти вступу у спадщину особи, що
пропустила вказаний строк; якщо
спадщина перейшла до територіальної
громади і немає інших спадкоємців; або
усі спадкоємці, крім позивача,
відмовилися від спадщини.

Підставою для прийняття судом рішення
про визначення спадкоємцеві, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, додаткового строку,
достатнього для подання заяви про
прийняття спадщини, є визнання причин
пропуску строку на прийняття спадщини
поважними.

При розгляді таких справ суди мають
встановлювати, зокрема, коло
спадкоємців, які прийняли спадщину.

Обставини, які входять до предмета
доказування (частина 1 статті 179 ЦПК
України) у зазначеній категорії справ,
можна встановити лише при дослідженні
документів, наявних у спадковій справі.
Належними доказами щодо фактів, які
необхідно встановити для вирішення
спору про право спадкування, є копії
документів відповідної спадкової
справи, зокрема, поданих заяв про
прийняття спадщини, виданих свідоцтв
про право на спадщину, довідок
житлово-експлуатаційних організацій,
сільських, селищних рад за місцем
проживання спадкодавця.

Крім того, при вирішенні справ про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
слід також враховувати, що додатковий
строк визначається у разі, якщо суд
визнає причини пропуску строку для
прийняття спадщини поважними. У
зазначеній категорії справ є
обов'язковим обґрунтування в
мотивувальній частині судового
рішення поважності причин пропуску
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» судам роз'яснено, що,
вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

З огляду на зазначене, заслуговують на
увагу доводи касаційної скарги
відносно того, що судами першої та
апеляційної інстанцій, при вирішенні
спору не визначено коло спадкоємців,
які прийняли спадщину та не досліджено
матеріали спадкової справи, а
мотивувальна частина судових рішень не
містить обґрунтування поважності
причин пропуску строку для подання
заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, вирішуючи спір, суди
першої та апеляційної інстанцій
допустили порушення статей 213, 214, 303, 316
ЦПК України.

Відповідно до частин 2 і 3 статті 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення, зазначені у частинах першій
і другій цієї статті, допущені тільки
цим судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

За таких обставин, рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 14 лютого 2014 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 29 липня
2014 року підлягають скасуванню з
підстав, передбачених статтею 338 ЦПК
України, з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 14 лютого 2014 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
29 липня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суд першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Судді:В.П. Гончар
С.О. Карпенко І.М. Фаловська С.П. Штелик