Номер провадження: 22-ц/785/2920/14
Головуючий у першій інстанції Драніков
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Кравця Ю.І.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Ерсте Банк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Біляївського районного
суду Одеської області від 18 серпня 2010
року,

встановила:

В жовтні 2009 року ПАТ «Ерсте Банк»
звернулося до суду з позовом та просило
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
солідарно на користь ПАТ «Ерсте Банк»
заборгованість за кредитним договором
з фізичною особою № 014/1388/2/17919 від 17.06.2008
року в сумі 25 974,70 дол. США, що на день
розрахунку заборгованості 22.09.2009 року
за офіційним курсом Національного
банку України складало гривневий
еквівалент в розмірі 207 906,29 грн.

Зазначило, що 10 вересня 2007 року між ВАТ
«Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір з фізичною особою №
014/1388/2/17919, відповідно до умов якого
банком надано ОСОБА_2 кредит в сумі 23
400,00 доларів США строком до 16 червня 2018
р. на споживчі потреби.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ОСОБА_4,
виступивши майновим поручителем
передав банку в іпотеку на підставі
договору іпотеки від 17.06.2008 року
земельну ділянку, загальною площею 0,0674
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору поруки № 014/1388/2/17919/2 від
17.06.2008 року укладеного між ВАТ «Ерсте
Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3, остання
виступила поручителем та зобов'язалася
солідарно з позичальником відповідати
перед банком за виконання зобов'язань
по вищезазначеному кредитному
договору, в тому числі повернення суми
кредиту, нарахованих процентів,
комісій та неустойки (штрафу, пені) та
витрат банку пов'язаних із стягненням
заборгованості.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору
ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно до 15
числа кожного місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту, здійснювати
часткове погашення кредиту та
відсотків згідно з графіком визначеним
в додатку до кредитного договору, однак
свої зобов'язання не виконує в зв'язку з
чим позивач просить стягнути з нього,
поручителя ОСОБА_3 та майнового
поручителя ОСОБА_4 достроково повну
суму заборгованості за кредитним
договором.

Заочним рішенням Біляївського
районного суду Одеської області від 18
серпня 2010 року позов ПАТ «Ерсте Банк»
було задоволено.

Стягнуто на користь ПАТ «Ерсте Банк»
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
заборгованість у сумі 207 906,29 грн.

Звернуто стягнення при виконанні
рішення відносно ОСОБА_4 на земельну
ділянку загальною площею 0,0674 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,

Вирішено питання судових витрат.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі з
посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення на направлення справи
на новий розгляд до того ж суду першої
інстанції.

Інші сторони рішення суду не
оскаржували.

Апелянт ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися.
Про час та місце розгляду справи в
апеляційному суді повідомлялися
належним чином. Від ОСОБА_3 надійшла
заява про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи не перешкоджає розглядові
справи.

Справа розглянута апеляційним судом на
підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст.305 ЦПК
України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 17.06.2008 року ВАТ «Ерсте
Банк» укладено кредитний договір №
014/1388/2/17919 з громадянином ОСОБА_2,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
отримав кредит в сумі 23 400,00 дол. США на
строк користування кредитними коштами
до 16 червня 2018 року включно зі сплатою
14,5 % річних.

Факт отримання кредитних коштів
підтверджується заявою на видачу
готівки №1388/265906 від 17.06.2008 року.
Кредитні кошти повинні були бути
направлені на споживчі потреби.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, відповідно до
іпотечного договору, укладеного між
банком та майновим поручителем - ОСОБА_4
17.06.2008 року та посвідчений того ж дня
приватним нотаріусом Біляївського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_6 за реєстровим
№ 779, позичальником було передано в
іпотеку ВАТ «Ерсте Банк» - земельну
ділянку, загальною площею 0,0674 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору поруки № 014/1388/2/17919/2 від
17.06.2008 року укладеного між ВАТ «Ерсте
Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3, остання
виступила поручителем та зобов'язалася
солідарно з позичальником відповідати
перед банком за виконання зобов'язань
по вищезазначеному кредитному
договору, в тому числі повернення суми
кредиту, нарахованих процентів,
комісій та неустойки (штрафу, пені) та
витрат банку пов'язаних із стягненням
заборгованості.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору
позичальник зобов'язався щомісячно, до
15 числа кожного місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту, здійснювати
часткове погашення кредиту та
відсотків відповідно до затвердженого
графіку, однак порушив вказані умови
договору та виконував взяті на себе
зобов'язання неналежним чином, що
випливає з невідповідності здійснених
платежів зазначених в розрахунку
заборгованості та графіку платежів за
договором.

25.03.2009 року ОСОБА_2 у встановленому
порядку була направлена
повідомлення-вимога за № 23.9.0-06/06 з
вимогою дострокового погашення
кредитної заборгованості, аналогічні
листи за № 23.9.0-06/7 від 25.03.2009 року були
направлені поручителю ОСОБА_3, а за №
23.9.0-06/8 від 25.03.2009 року - майновому
поручителю ОСОБА_4, тому доводи скарги
щодо неповідомлення банком апелянта
про погашення кредитної
заборгованості є безпідставними. (а.с.
38, 40)

Згідно п. 6.5. кредитного договору з
фізичною особою № 014/1388/2/17919 від 17.06.2008
року, кредитор має право достроково
вимагати погашення заборгованості
позичальника за кредитом або стягнути
таку заборгованість, включаючи
нараховані відсотки за користування
кредитом, комісії та штрафні санкції у
випадках порушення позичальником
пунктів 5.1, 5.2, 5.4-5.7 кредитного договору.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору
за порушення строків повернення
кредитної заборгованості та відсотків
за користування кредитом ОСОБА_2
зобов'язаний сплатити банку пеню в
розмірі 0,1% від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення.
Прострочення виконання відповідачкою
умов кредитного договору почалось 16
грудня 2008 року.

Заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Ерсте
Банк» за кредитним договором становить
25974,70 дол. США, що за курсом НБУ
встановленим на 22.09.2009 року 8,0042 грн. за 1
дол. США склало 207 906,29 грн., що
підтверджено відповідним розрахунком.

Згідно зі ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідносини, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (сплатити гроші), а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а статтею 525 Цивільного
кодексу України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки та відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку зібраним
доказам, дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову.
Вказані висновки суду відповідають
зібраним у справі доказам, яким судом
дана належна оцінка, правильно
визначена юридична природа
правовідносин що виникли і закон, який
їх регулює. Докази та обставини, на які
посилається апелянт в скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Посилання скарги на те, що апелянт не
повідомлявся про судове засідання,
спростовується матеріалами справи.
(а.с.118)

Вимоги апеляційної скарги про
направлення справи на новий розгляд не
заслуговують на увагу, оскільки це не
передбачено діючим
цивільно-процесуальним
законодавством.

Одночасно, висновок суду першої
інстанції про стягнення в солідарному
порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
судових витрат в розмірі 1820 грн. є
помилковим, оскільки ст. ст. 79, 88 ЦПК
України не передбачено стягнення
судових витрат у солідарному порядку,
тому рішення суду першої інстанції в
цій частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
стягнення з відповідачів на користь
позивача судових витрат, понесених
позивачем при звернені до суду в
розмірі 1820 грн. в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п. 4,
313, 314, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Біляївського районного
суду Одеської області від 18 серпня 2010
року в частині стягнення з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 судових витрат в
солідарному порядку скасувати та в цій
частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
рівних частках на користь Публічного
акціонерного товариства «Ерсте Банк»
судові витрати в сумі 1820 грн.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

Ю.І.Кравець