Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4959/14
Головуючий у 1-й інстанції Пікалова Н.М.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Мануйлова Ю.С.,
Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
Акціонерного Товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» на ухвалу судді
Краматорського міського суду
Донецької області від 17 квітня 2014 року
про забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
Акціонерного Товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» про визнання права
на взаємозалік та зобов'язання
відповідача здійснити взаємозалік по
зустрічним зобов'язанням, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про
визнання права на взаємозалік та
зобов'язання відповідача здійснити
взаємозалік по зустрічним
зобов'язанням, який згодом було
уточнено.

Разом з уточненою позовною заявою
ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення
позову.

Ухвалою судді Краматорського міського
суду Донецької області від 17 квітня 2014
року задоволено заяву про забезпечення
позову.

Зобов'язано Публічне Акціонерне
Товариство "'ДТЕК Донецькобленерго» в
особі Краснолиманського РЕМ вчинити
певні дії, а саме: відновити
енергопостачання по договору № 230700007Ф
за адресою: АДРЕСА_1, та заборонити
припиняти енергопостачання на час
розгляду цивільної справи № 2/234/1727/14
року за позовом «ДТЕК
Донецькобленерго» про визнання права
на взаємозалік та зобов'язання
відповідача здійснити взаємозалік
зустрічних зобов'язань.

На зазначену ухвалу судді ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
невідповідність ухвали нормам
цивільно-процесуального
законодавства, просить ухвалу судді
першої інстанції скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволені заяви про
забезпечення позову.

За рекомендованим повідомленням
поштової кореспонденції, повернутим до
суду апеляційної інстанції, ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» отримало
повідомлення 06.11.2014 року про час
розгляду справу, призначеної в
апеляційній інстанції на 18.11.21014 року,
тобто за 12 днів, більше ніж завчасно, а
тому передача працівниками ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» повідомлення лише
17.11.2014 року представнику, який приймає
участь у справ на яку посилається
представник ОСОБА_3 не є поважною
причиною для відкладення розгляду
справи.

Враховуючи, що поважних причин неявки
сторонами не викладено, колегія судів
ухвалила розглядати справу без участі
сторін.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
судді першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши апеляційну скаргу
на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

З виділених матеріалів справи
вбачається, що позивач звернувся з
позовом про зобов'язання відповідача
здійснити взаємозалік по зустрічним
зобов'язанням.

За положеннями ст.ст. 151,152 ЦПК
України суд за заявою осіб, що беруть
участь у справі може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Перелік видів забезпечення
позову визначений ст. 152 ЦПК України,
однак він не є вичерпний.

У п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
№ 9 від 22.12.2006 року зазначено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Проте, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суддя суду першої
інстанції не вирішував питання з
урахуванням зазначених роз'яснень.

У відповідності до положень ч. 1
ст. 18, ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про
забезпечення позову має розглядатися
судом, а не суддею, як зазначено в
оскаржуваній ухвалі.

Також суддею порушено вимоги
ст.ст. 153, 209 ЦПК України, оскільки
оскаржувана ухвала не містить в собі
належно викладеної мотивувальної
частини, а саме, обґрунтування щодо
співмірності обраного виду
забезпечення позову із заявленими, а
відповідно і підстав його обрання.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Зобов'язання відповідача
відновити енергопостачання та
заборона припиняти енергопостачання є
неспівмірним, та невідповідним видом
забезпечення задля вирішення спору про
взаємозалік зустрічних зобов'язань.
Вжиття таких заходів забезпечення
позову фактично вирішує спір по суті
щодо правомірності припинення
енергопостачання, втручається у
господарську діяльність юридичної
особи.

Заявник, а також суд в своїй ухвалі
не обґрунтували в чому полягає реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
взаємозалік через припинення
енергопостачання.

Отже, доводи апелянтів щодо
неповного з'ясування суддею першої
інстанції обставин справи та порушення
норм процесуального права є
обґрунтованими, в зв'язку з чим ухвала
суду підлягає скасуванню.

Оскільки ухвала судді про
забезпечення позову не відповідає
вимогам процесуального закону, вона
підлягає скасуванню на підставі п. 2 ст.
312 ЦПК України з постановленням нової
ухвали про відмову в задоволенні заяви
про забезпечення позову, оскільки дане
воно є необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 307,312,313,314,315,317
ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
Акціонерного Товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» задовольнити.

Ухвалу судді Краматорського міського
суду Донецької області від 17 квітня 2014
року про забезпечення позову у цій
справі скасувати. В задоволенні заяви
ОСОБА_2 про забезпечення позову
відмовити.

Ухвала касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий

Судді