АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3118/14
І інстанції Гаврилов Д.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 17 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського
районного суду міста Херсона від 24
вересня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу
Херсонської області ОСОБА_5, про
визнання договору купівлі-продажу
удаваним, поділ спільного сумісного
майна подружжя, за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні приватною власністю
шляхом зняття особи з реєстраційного
обліку,

ВСТАНОВИЛА:

у червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до суду посилаючись на те, що з
04 вересня 2010 року перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, 02
жовтня 2012 року за спільні грошові кошти
в розмірі 35000 доларів США ними було
придбано квартиру АДРЕСА_1, однак за
певних обставин договір
купівлі-продажу спірної квартири було
укладено на ім'я матері її чоловіка
ОСОБА_3, 28 листопада 2012 року ОСОБА_2
зареєструвалась у спірній квартирі, з
моменту придбання даної квартири вона
разом із своїм чоловіком проживали в
ній, сплачувала всі комунальні та інші
платежі, у жовтні 2013 року чоловік
виїхав з квартири, після чого у грудні
2013 року вона запропонувала матері
чоловіка ОСОБА_3 оформити договір
дарування спірної квартири по 1/2
частині на ОСОБА_2 та ОСОБА_4, однак вона
відмовилася, у позові просила визнати
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений 02 жовтня 2012 року між
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
удаваним в частині покупця ОСОБА_3 з
моменту його укладання, визнати ОСОБА_2
та ОСОБА_4 покупцями за цим договором,
визнати спірну квартиру спільною
власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та
поділити її між ними в рівних частинах
з визнанням права за кожним на 1/2 її
частину.

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася
з позовом до суду посилаючись на те, що
їй на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1, 04 вересня 2010 року її
син ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_2, з метою
їх спільного проживання вона надала
згоду для реєстрації останньої в
спірній квартирі, однак близько року її
син ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не підтримують
сімейних стосунків та проживають
окремо, з цього часу ОСОБА_2 чинить
перешкоди в користуванні та
розпорядженні спірною квартирою, у
позові просила усунути перешкоди у
здійсненні права користування та
розпорядження спірною квартирою
шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного
обліку за вказаною адресою.

Рішенням Суворовського районного
суду міста Херсона від 24 вересня 2014
року у задоволенні позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на незаконність та
необґрунтованість рішення суду в
частині відмови у задоволенні її
позовних вимог просила його скасувати
в цій частині та ухвалити нове рішення
про задоволення її позову з підстав, що
у ньому зазначені, в решті рішення суду
залишити без змін.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи ОСОБА_2 та її
представник вимоги скарги підтримали,
ОСОБА_4 щодо її задоволення
заперечував, пояснив, що спірна
квартира була придбана його матір'ю за
власні кошти для себе, під час
подружнього життя він та ОСОБА_2 коштів
на купівлю квартири не мали і не
купували її.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 04
вересня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
зареєстровано шлюб, за договором
купівлі-продажу квартири від 02 жовтня
2012 року власником квартири АДРЕСА_1
виступає ОСОБА_3, в ній зареєстрована
ОСОБА_2 (а.с. 15-19).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Спірним моментом у даній справі є
питання про те, хто із сторін насправді
виступав покупцем вказаного будинку з
відповідними правами та обов'язками.

За ст. 1 Закону України «Про нотаріат»
нотаріат в Україні - це система органів
і посадових осіб, на які покладено
обов'язок посвідчувати права, а також
факти, що мають юридичне значення, та
вчиняти інші нотаріальні дії,
передбачені цим Законом, з метою
надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Пояснення сторін з цього приводу є
взаємно протилежними, кількість
наданих сторонами доказів є приблизно
рівною, проте докази, надані ОСОБА_2, не
спростовують умови спірного договору
купівлі-продажу, де в нотаріальній
формі посвідчено волевиявлення ОСОБА_6
та ОСОБА_7 продати, а ОСОБА_3 купити
спірну квартиру, в п. 5 договору
зазначено про розуміння його сторонами
умов і наслідків договору, який не є
фіктивним чи удаваним, п. 7 підтверджено
факт повного розрахунку покупцем з
продавцями.

Посилання ОСОБА_2 на розписку про
отримання грошових коштів від своїх
батьків не може бути прийняте до уваги,
оскільки оформлення такої розписки
можливе у будь-який час, не
спростовують умови договору і
свідчення її самої та свідчення її
батьків, оскільки ці особи не є
безсторонніми у даному спорі.

Згідно зі ст. 235 ЦК України,
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

За приведеною нормою права
заінтересована особа може ставити
питання про визнання договору
купівлі-продажу удаваним в частині
продавця, висновок суду першої
інстанції щодо обрання ОСОБА_2
неправильного способу захисту є
помилковим, проте така помилка не
вплинула на правильність вирішення
спору у даній справі.

На підставі наведеного колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не містить
обґрунтованих посилань на норми
чинного законодавства чи обставини у
справі, які б могли бути підставою для
її задоволення, скаргу слід відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду міста Херсона від 24 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення, на неї протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _