Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції Луценко О.М.
Доповідач Волошина В.М.
04 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва
Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 23 липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Союз-Авто», третя
особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
дорожньо-транспортної пригоди.
Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
У травні 2014 року позивач
звернулася до суду з позовом до
відповідача про відшкодування шкоди,
посилаючись на те, що 04.03.2014 Оболонським
РУ ГУ МВС України в м. Києві було
відкрито кримінальне провадження, в
ході якою встановлено, що 03.03.2014 о 17:30
год. ОСОБА_2, який на той час перебував в
трудових відносинах з відповідачем,
керуючи автобусом марки « Богдан» д.н.з.
НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині
пр. Героїв Сталінграду зі сторони вул.
М. Залки в напрямку вул. Приозерній,
наближаючись до регульованого
пішохідного переходу на основному
світлофорі на якому загорівся сигнал,
що забороняє рух, не зменшив швидкість
та не зупинився перед дорожньою
розміткою 1.12( стоп-лінія) ПДР України,
чим порушив п. 8.10.ПДР України та виїхав
на пішохідний перехід на червоний
сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «е»
ПДР України, здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_1, яка розпочала рух на проїзній
частині на регульованому пішохідному
переході на зелений сигнал світлофора.
Внаслідок даного ДТП позивач отримала
легкі тілесні ушкодження. Кримінальне
провадження відносно водія ОСОБА_2
постановою слідчого від 04.04.2014 було
закрито за відсутністю об'єктивної
сторони кримінального провадження.
Відповідно до постанови
Оболонського районного суду м. Києві
від 10.06.2014 встановлено, що ДТП сталося
з вини ОСОБА_2, який порушив п. 13.1 ПДР
України у зв'язку з чим стався наїзд на
пішохода ОСОБА_1 Внаслідок даного ДТП
позивачу було завдано матеріальну
шкоду в розмірі 4750грн. у зв'язку з
пошкодженням одягу та непридатністю
речей, а саме були порвані чоботи
демісезонні -1000.00грн., куртка кожана
1300.00грн., брюки -450грн., сумка жіноча
500грн. Внаслідок ДТП позивачу було
завдано і моральної шкоди, а саме: в
період з 04.03.2014р. по 25.03.2014р. позивач
перебувала на лікуванні в
травматологічному відділенні
Центрального госпіталю МВС України.
Дана пригода погіршила стан здоров'я
позивача та негативно вплинула на її
психологічний стан. Тому моральну
шкоду позивач оцінила в 25 000.00 гривень.
На підставі вищевикладеного позивач
просила суд постановити рішення, яким
стягнути з відповідача на її користь
матеріальну шкоду в розмірі 4750.00грн. ,
моральну шкоду в розмірі 25 000.00грн та
судові витрати.
Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ « Союз-
Авто», третя особа ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ « Союз - Авто» на
користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в
розмірі 500( п'ятсот) гривень 00 копійок та
судові витрати в розмірі 297( двісті
дев'яносто сім) гривень 50 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду
позивач ОСОБА_1 подала на нього
апеляційну скаргу, в якій просила
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги у повному обсязі, посилаючись на
те, що висновок суду не відповідає
обставинам справи. На її думку, позовні
вимоги є обгрутованими відповідними
доказами, залученими до справи.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК
України апеляційний суд відкладає
розгляд справи в разі неявки у судове
засідання особи, яка бере участь у
справі, щодо якої немає відомостей про
вручення їй судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Представник відповідача та
третя особа в судове засідання
апеляційного суду не з'явились, про
день та час розгляду справи
повідомлені належним чином, про що
надійшли від них письмові розписки,
причину неявки суду не повідомили, тому
колегія суддів у відповідності до
вимог ст. 305 ЦПК України вважає за
можливе розглядати справу у їх
відсутності.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
визначено, що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Положенням п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

До частини першої статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Задовольняючи позовні вимоги частково
та стягуючи з ТОВ « Союз - Авто» на
користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в
розмірі 500 грн. за проведення
діагностики головного мозку, суд
першої інстанції виходив з того, що
лише в цій частині було доведено позов.

Проте, з такими висновками суду
повністю погодитись не можна виходячи
з наступного.

Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим (ст.213 ЦПК
України).

Згідно правил ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення
не відповідає; висновки суду не
відповідають обставинам справи;
порушено норми як процесуального, так і
матеріального права.

Судом установлено, що 03.03.2014 о 17-30
год. ОСОБА_2- третя особа, перебуваючи у
трудових відносинах з ТОВ «Союз-Авто»,
керуючи автобусом марки «Богдан»
державний номерний знак НОМЕР_2,
рухаючись по проїзній частині пр.
ГероївСталінграду зі сторони вул.
М.Залки в напрамку вул. Приозерній в м.
Києві, наближаючись до регульованого
пішохідного переходу, на основному
світлофорі на якому загорівся сигнал,
що забороняє рух, не зменшив швидкість
та не зупинився перед дорожньою
розміткою 1.12( стоп-лінія) ПДР України,
чим порушив п. 8.10 ПДР України та виїхав
на пішохідний перехід на червоний
сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «е»
ПДР України, здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_1, яка розпочала рух на проїзній
частині на регульованому пішохідному
переході на зелений сигнал світлофора.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до постанови
Оболонського районного суду в м. Києві
від 10.06.2014 року встановлено, що ДТП
сталася з вини ОСОБА_2, який порушив п.
13.1 ПДР України у зв'язку з чим стався
наїзд на пішохода ОСОБА_1, але
адміністративне провадження було
закрито у зв'язку із закінченням
строків накладення адміністративного
стягнення.

Внаслідок даного ДТП позивач
отримала легкі тілесні ушкодження.
Згідно епікризу №2539 (а.с.10) ОСОБА_1
знаходилася в травматологічному
відділенні з 04.03.2014 по 25.03.2014 з клінічним
діагнозом: поєднана травма ЗЧМТ, струс
головного мозку, забійно-рвана рана в
ділянці правого ліктьового суглобу,
забій м'яких тканин лівого колінного
суглобу, садни обличчя, рана в ділянці
ліктьового суглобу загоїлась
первинним натягом, зняті шви.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
послався лише на вимоги ст. 60 ЦПК
України, але у порушення вимог ст. 213 ЦПК
України не мотивув своє рішення про
відмову у задоволені цих позовних
вимог. Разом з тим, така відмова у
зазначених позовних вимогах не
відповідає обставинам справи та
наданим суду доказам.

Так, згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншими ушкодженнями здоров'я; у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку зі знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України
встановлено, що моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, не можна визнати
рішення суду законним та обгрунтованим
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, воно підлягає
скасуванню в цій частині з ухваленням
нового, яким позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Визначаючи розмір моральної шкоди та
покладаючи обов'язок по його
відшкодуванню у розмірі 15000 грн. на
відповідача, колегія суддів враховує
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України, даних у п.9 постанови „ Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної / немайнової /
шкоди", згідно з якими розмір
відшкодування моральної шкоди
визначається в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеню
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації.

Судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов`язаних з
розглядом справи /ч.1 ст. 79 ЦПК України/;
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом /ч.2 ст.79/;
до витрат, пов`язаних з розглядом
судової справи, належать витрати на
правову допомогу / п.2 ч.3 ст.79 /.

За правилами ч.1,2 ст. 84 ЦПК
України, витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків

надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат
на правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати
присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відмова у задоволенні вимог
позивача щодо стягнення на її користь з
відповідача 300 грн., понесених нею на
правову допомогу - складання позовної
заяви, про що в матеріалах справи є
відповідні докази - квитанція (а.с. 15),
судом першої інстанції взагалі не
мотивована.

Однак, погодитись з такими
висновками суду не можна.

Як зазначено вище, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди є незаконним та
необгрутованим, підлягає скасуванню з
частковим задоволенням позовних вимог
у розмірі 15 000 грн.

А тому, виходячи зі змісту
позовних вимог, розмір їх задоволення ,
колегія суддів вважає, що вимоги щодо
стягнення понесених витрат на правову
допомогу позивачем у розмірі 300 грн.
слід задовольнити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК
України з відповідача ТОВ « Союз - Авто»
на користь держави слід стягнути
судовий збір у розмірі 67,90 грн.

В іншій частині рішення суду є
законним, оскільки позивач в
підтвердження своїх позовних вимог
щодо відшкодування вартості
пошкодженого одягу не довела ті
обставини, на які вона посилалася як на
підставу своїх вимог та не надала
докази у розумінні ст.ст.57-59 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 23 липня 2014
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким позовні
вимоги в цій частині задовольнити
частково. Стягнути ТОВ « Союз - Авто» на
користь ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди 15 000 грн. та 300 грн.
витрат на правову допомогу.

Стягнути з ТОВ « Союз - Авто»
на користь держави судовий збір у
розмірі 67,90 грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: