АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Фірми
«Т.М.М.» - Товариство з обмеженою
відповідальністю про стягнення пені,
за апеляційною скаргою УльяненкоІрини
Григорівни в інтересах Фірми «Т.М.М.» -
Товариство з обмеженою
відповідальністю на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 12 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Фірми «Т.М.М.» - ТОВ про
стягнення пені та з урахуванням заяви
про збільшення позовних вимог просив
стягнути на його користь пеню у розмірі
349 211,67 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 12 вересня 2014 року
вказаний позов задоволено.

Стягнуто з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на
користь ОСОБА_2 пеню у розмірі 349 211,67
грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат у справі.

В апеляційній скарзі Ульяненко І.Г. в
інтересах Фірми «Т.М.М.» - ТОВ,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

В суді апеляційної інстанції
представник Фірми «Т.М.М.» - ТОВ -
Ульяненко І.Г. апеляційну скаргу
підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 -ОСОБА_4 проти
апеляційної скарги заперечувала,
просила рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 12 вересня 2014
року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність її часткового
задоволення виходячи із наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що 13 грудня 2006 року позивач уклав з
відповідачем інвестиційний договір
№КУ/4Н-12-06 будівництва житлового
будинку по вул. Кузнечна, 22-б, предметом
якого є внесення інвестиції інвестором
в розмірі 1 953 744 грн., що еквівалентно на
день укладення договору 386 880 доларів
США по курсу НБУ, в строк до 29 грудня 2006
року в будівництво житлового будинку,
на умовах даного договору.

____________________________________________________

№ апеляційного провадження 22-ц/796/13181/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Панченко О.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Вербова І.М.

Згідно умов договору відповідач
зобов'язувався з використанням своїх
матеріалів здійснити весь комплекс
робіт по будівництву будинку, з
гарантуванням високої якості робіт,
які прямо або опосередковано
стосуються будівництва будинку і повну
відповідальність будинку стандартам
(п.п.3.1 п.3 договору). Відповідач отримав
спеціальний дозвіл (ліцензію) на
отримання будівельно-монтажних робіт
та підтверджує наявність всієї
необхідної дозвільної документації
для ведення будівництва.

Після виконання сторонами всіх
зобов'язань за договором підприємство
відповідно до законодавства передає у
власність інвестору нежитлове
приміщення загальною площею 161,2 кв.м. в
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1
на першому поверсі першої секції.
Передача вказаного приміщення у
власність інвестору здійснюється по
акту прийому-передачі приміщення, який
підписується повноважними
представниками сторін не пізніше ніж
через 60днівпісля завершення
оздоблювальних робіт в приміщенні
інвестора.

Позивач сплатив відповідачу
інвестиції вчасно та в повному обсязі в
будівництво приміщення № 4. Факт
завершення всіх будівельних
оздоблювальних робіт житлового
будинку АДРЕСА_1, та його окремих
приміщень підтверджується актом
готовності об'єкта до експлуатації № 02
від 28 грудня 2010 року та сертифікатом
відповідності №ХК 000373 від 31грудня 2010
року. Відповідачем передача
вищезазначеного приміщення інвестору
по акту прийому-передачі фактично не
відбулася. Відповідно до п.п. 7.4 п.7
договору, у випадку порушення
підприємством своїх зобов'язань згідно
п.6.2. більш ніж на 30 банківських днів
підприємство виплачує інвестору пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми фактично внесених інвестором
грошових коштів за кожен день
прострочки, починаючи з 31-го дня.

Згідно розрахунків позивача
суманарахованої пені за період з 14
лютого 2013 року по 21 травня 2014 року
становить 349 211,67 грн.та включає:

- сума боргу 1 953 744,00 грн. за період з 14
лютого 2013 року по 9 червня 2013 року,
кількість прострочених днів 116, розмір
облікової ставки НБУ-7.5000%, розмір
подвійної облікової ставки НБУ в день -
0.041%, сума пені за період прострочення -
93 137,39 грн.;

- сума боргу 1 953 744,00 грн. за період з 10
червня 2013 року по 12 серпня 2013 року,
кількість прострочених днів 64, розмір
облікової ставки НБУ-7.0000%, розмір
подвійної облікової ставки НБУ в день -
0.038%, сума пені за період прострочення -
47 960,40 грн.;

- сума боргу 1 953 744,00 грн. за період з 13
серпня 2013 року по 12 лютого 2014 року,
кількість прострочених днів 184, розмір
облікової ставки НБУ-6.5000%, розмір
подвійної облікової ставки НБУ в день -
0.036%, сума пені за період прострочення -
128 037,14 грн.;

- сума боргу 1 953 744,00 грн. за період з 13
лютого 2014 року по 14 квітня 2014 року,
кількість прострочених днів 61, розмір
облікової ставки НБУ-6.5000%, розмір
подвійної облікової ставки НБУ в день -
0.036%, сума пені за період прострочення -
42 447,10 грн.;

- сума боргу 1 953 744,00 грн. за період з 15
квітня 2014 року по 21 травня 2014 року,
кількість прострочених днів 37, розмір
облікової ставки НБУ-9.5000%, розмір
подвійної облікової ставки НБУ в день -
0.052%, сума пені за період прострочення -
37 629,64 грн.

Також судом встановлено, що
інвестований будинок введено в
експлуатацію 31 грудня 2010 року, акт
прийому-передачі приміщення з
позивачем не підписаний.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимогвідповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки та відшкодування збитків і
моральної шкоди.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
обов'язків.

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який
прострочив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані ним
збитки.

Згідно зі ст. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

За таких обставин слід дійти висновку,
що договором та законом передбачена
відповідальність за порушення умов
договору.

Відповідно до п.6.1. ст. 6 договору
передача приміщення у власність
інвестору здійснюється по акту
прийому-передачі приміщення, який
підписується повноважними
представниками сторін не пізніше ніж
через 60 днів після завершення
облицювальних робіт в приміщенні
інвестора.

На день розгляду справи приміщення по
акту прийому-передачі позивачу не
передано.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
підтвердження обставин того, що
відповідачем порушено умови
укладеного між сторонами правочину, у
зв'язку із чим з останнього на
виконання вимог договору та закону
підлягає стягненню пеня.

Факт порушення відповідачем своїх
зобов'язань по інвестиційному договору
будівництва житлового будинку
підтверджується також рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 21 червня 2013 року про стягнення з
Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на користь ОСОБА_2
пені за період з 14 лютого 2012 року по 13
лютого 2013 року за несвоєчасне
виконання зобов'язання розмірі 294 075,84
грн. Рішення суду набрало законної
сили.

Зважаючи на вказане рішення, саме з 14
лютого 2014 року слід обраховувати
початок перебігу строку за який
підлягає стягненню пеня з відповідача,
як і було вірно встановлено судом
першої інстанції.

Разом з тим, переглядаючи оскаржуване
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що закінченням такого строку
є 19 червня 2013 року, а не 21 травня 2014 року,
як з того виходив суд першої інстанції.

Судом безпідставно не взято до уваги
обставини того, що Фірма «Т.М.М.» - ТОВ
своїм нагадуванням №468 від 7 червня 2013
року повідомила позивача про його
обов'язок прийняти приміщення. Дане
нагадування позивач отримав 11 червня
2013 року, про що свідчить зворотнє
повідомлення про вручення поштового
відправлення. (а.с. 90)

Закінчення строку, за який підлягає
стягненню пеня, припадає саме на 19
червня 2013 року, оскільки у вказаний
день сторона позивача відмовилася від
підписання акту виконаних робіт, що є
порушенням п. 6.1 та п. 6.5. договору, які
зобов'язують позивача до приймання
приміщення та складання відповідного
акта. В той же день був складений акт
дефектних робіт з описом недоліків
об'єкта інвестування, від підписання
якого позивач також відмовився (а.с. 91
зворот)

Крім того, про зазначені обставини (а
саме про відмову від підписання акту
виконаних робіт та дефектного акту
позивачем) відповідальною особою
відповідача ОСОБА_7 складено службову
записку від 21 червня 2013 року. (а.с. 92)

Саме у зв'язку із умовами укладеного
між сторонами договору, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
обрахування строку нарахування пені по
19 червня 2013 року, оскільки
відмовляючись від підписання акту
прийому-передачі приміщення та
дефектного акту позивач порушив умови
договору.

Згідно розрахунку суми пені її розмір
за період з 14 лютого 2013 року по 19 червня
2013 року становить 100 930,42 грн. Вказана
сума підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача.

На вказані вище обставини суд першої
інстанції належної уваги не звернув, що
призвело до помилкового висновку з
приводу обрахування строку, за який
підлягає стягненню пені.

Інші доводи апеляційної скарги з
приводу необхідності відмови у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі є безпідставними та такими, що
суперечать умовам договірних відносин
сторін, а тому до уваги колегією суддів
не беруться.

За таких обставин рішення суду назвати
повністю законним та обґрунтованим не
можна, а тому воно підлягає зміні на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу УльяненкоІрини
Григорівни в інтересах Фірми «Т.М.М.» -
Товариство з обмеженою
відповідальністюзадовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 12 вересня 2014 року змінити в
частині визначення розміру пені та
судового збору.

Стягнути з Фірми «Т.М.М.» - Товариство з
обмеженою відповідальністю на користь
ОСОБА_2 пеню за період з 14 лютого 2013 року
по 19 червня 2013 року у розмірі 100 930,42 грн.
та 1009,30 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко