АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/8393/14
Головуючий 1-ї інстанції Шишкін О.В.
Доповідач: Довгаль А.П.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна
С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу прокурора
Дзержинського району м. Харкова на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 02 жовтня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
Харківської міської ради про визнання
права власності, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Харківської міської
ради (надалі - ХМР), в якому просила
визнати за нею права власності на
гаражний бокс НОМЕР_1, площею 20,9кв.м,
розташований за адресою: м. Харків, вул.
Клочківська №244.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
згідно з реєстром членів споживчого
товариства по будівництву та
експлуатації колективного гаража
«АСТАРТА» (надалі - СТБЕКГ «АСТАРТА»),
вона є його членом. Відповідно до
рішення правління СТБЕКГ «АСТАРТА» від
14.10.2002року №3 їй було надано
вищевказаний гараж для використання за
цільовим призначенням. Згідно з актом
приймання-передачі вказаний гараж було
збудовано нею власноручно за власні
кошти. Технічні рішення прийняті при
будівництві гаражу, на її думку,
відповідають вимогам екологічних,
санітарно-технічних, протипожежних та
інших діючих норм і правил, а також
забезпечують безпечну для життя та
здоров'я людей експлуатацію гаражу.
Також позивач вказує на те, що між
СТБЕКГ «АСТАРТА» та виконавчим
комітетом ХМР 16.06.1998року було укладено
договір №1671 на право користування
землею (на підставі рішення ХМР №337 від
29.04.1998року про надання у користування
земельної ділянки по вулиці
Клочківська №244). З урахуванням того, що
збудований об'єкт нерухомості - гараж,
що знаходиться на території СТБЕКГ
«АСТАРТА» та не порушує права інших
осіб, за позивачем на підставі ст.376 ЦК
України повинно бути визнати право
власності на вищезазначений об'єкт
самочинного будівництва.

У судове засіданні суду першої
інстанції позивач ОСОБА_1 не з'явилася,
надавши заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач Харківська міська рада про
час і місце розгляду справи
повідомлялася належним чином, її
представником до суду подані письмові
пояснення, в яких викладені доводи та
міркування з приводу заявлених
позовних вимог

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 02 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
гараж НОМЕР_1, площею 20,9 кв.м,
розташований за адресою: м. Харків, вул.
Клочківська №244.

В апеляційній скарзі прокурор
Дзержинського району м. Харкова
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на не відповідність висновків суду
обставинам справи та на неналежну
оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із змісту
законодавства.

Обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд
зобов'язаний прийняти рішення, зокрема,
щодо: наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте, вказані вимоги закону
залишилися поза увагою суду.

Так, судовим розглядом встановлено, що
рішенням ХМР №337 від 29.04.1998року
споживчому товариству по будівництву
та експлуатації колективного гаража
«АСТАРТА» було надано у тимчасове
користування земельну ділянку, площею
0,0548га, за адресою: м. Харків, вул.
Клочківська №244.

Згідно договору №1671 від 16 червня 1998
року, укладено між ХМР та СТБЕКГ
«АСТАРТА», вищезазначена земельна
ділянка надавалася цьому товариству
строком до - 29.04.2008року (до початку
реконструкції мікрорайону) (а.с.11-12).
Однак, будь-яких доказів стосовно того,
чи продовжувався строк на користування
цією земельною ділянкою СТБЕКГ
«АСТАРТА», тобто вже після сплину
вищезазначеного строку матеріали
справи не містять.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.1 ст.60
ЦПК України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування; кожна сторона
повинна довести ті обставини, на котрі
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд, на порушення вимог ч.4 ст.10, ч.1
ст.31, ч.1 ст.137 ЦПК України не сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, зокрема, не залучив до
участі у справі в якості третьої особи -
юридичну особу СТБЕКГ «АСТАРТА», якому
земельна ділянка надавалася у
користування, та не вияснив чи дійсно
існує між сторонами спір про право та
які причини не дозволяють позивачу
оформити право власності на гараж у
визначеному законом порядку.

Приписами ч.ч. 3, 5 ст.376 ЦК України
передбачено, що право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. На вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Між тим, матеріали справи не
містять даних про те, чи є позивач
власником або користувачем земельної
ділянки зайнятою під гаражним боксом
НОМЕР_1 та чи підтверджуються її права
на земельну ділянку відповідними
документами, передбаченими ст.126
Земельного кодексу України.

Частиною 2 ст.331 ЦК України
встановлено, що право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо за договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ст.30-1 Закону
України «Про планування і забудову
територій» прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
здійснюється на підставі свідоцтва про
відповідність збудованого об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил (надалі - Свідоцтво), що
видається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.

Пунктом 2 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів (далі - Порядок), затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.10.2008року №923 (з подальшими змінами
та доповненнями) визначено, що
Свідоцтво - це документ, що засвідчує
відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам. Згідно
пункту 19 зазначеного Порядку
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів на які не видавалось Свідоцтво
забороняється.

Також, згідно з ч.8 ст.39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

Однак, матеріали справи не містять
доказів дотримання позивачем
містобудівних умов і обмежень забудови
земельної ділянки, містобудівного
обґрунтування, розроблення проектної
документації, отримання дозволів на
виконання підготовчих та будівельних
робіт цього об'єкту нерухомості.

В порушення ст.ст. 59, 143, 212 ЦПК України
судом прийнято до уваги технічний
висновок про відповідність спірних
об'єктів будівельним нормам, який не є
висновком експерта та не може бути
належним доказом відповідності
конструкції спірної будівлі
будівельним нормам та правилам.

За таких обставин у суду не було
підстав, передбачених ст.376 ЦК України
для визнання за ОСОБА_1 права власності
на гаражний бокс НОМЕР_1, що знаходиться
на території СТБЕКГ «АСТАРТА» по вул.
Клочківська №244 в м. Харкові.

Оскільки оскаржуване рішення
суду першої інстанції ухвалено з
порушеннями вимог закону, тому
підлягає скасуванню з ухваленням у
справі нового рішення - про відмову
ОСОБА_1 в позові.

Згідно п.п.3),4) ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
невідповідність обставин, що мають
значення для справи, та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307ч.1п.2), 309ч.1п.п.3),4), 313,
314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Дзержинського району м. Харкова
задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 02 жовтня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
в позові ОСОБА_1 до Харківської міської
ради про визнання права власності -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -