Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 12 липня 2007
року між сторонами укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого банк
надав відповідачу кредит у розмірі 1665,40
грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24 %
річних на суму залишку за кредитом. 06
червня 2008 року Садгірським
районним судом м. Чернівці видано
судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2921,63 грн.
Відповідач надалі не виконував умови
кредитного договору, внаслідок чого у
нього утворилася заборгованість у
розмірі 15 853,71 грн, яку банк і просить
стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Садгірського
районного суду м. Чернівці від 01 липня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 30 липня 2014
року заочне рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 3375,97 грн.
Вирішено питання розподілу судових
витрат. У задоволенні решти позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення апеляційного суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
та ухвалити у цій частині нове рішення
про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржуване
судове рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ПАТ КБ
«ПриватБанк» не дають підстав для
висновку про порушення апеляційним
судом норм процесуального та
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Скасовуючи заочне рішення місцевого
суду та ухвалюючи нове рішення про
задоволення позову частково,
апеляційний суд вірно виходив із того,
що сам по собі факт видачі судового
наказу не припиняє дію кредитного
договору та не позбавляє банк права на
отримання коштів, нарахованих після
його видачі. Відповідач не виконував
умови кредитного договору, внаслідок
чого у нього утворилася
заборгованість, яка має бути стягнута
на користь банку.

Апеляційний суд, перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши докази у
справі й давши їм належну правову
оцінку, дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідно до вимог ст. 1048
ЦК України не підлягають стягненню
проценти, нараховані після закінчення
строку дії кредитного договору,
оскільки таке нарахування не
передбачено умовами цього договору та,
з урахуванням вказаного, суд дійшов
правильного висновку про зменшення
штрафу (5-процентної складової). Крім
того, умовами кредитного договору
нарахування пені обмежено трьома
роками з дня, коли таке зобов'язання
повинне бути виконане позичальником.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції,
враховуючи роз'яснення, викладені в п. 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
навів у мотивувальній частині свого
рішення розрахунки, з яких виходив при
частковому задоволенні грошових вимог.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Отже, оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому його слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 30 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.М. МазурА.В. МаляренкоТ.О. Писана