Справа № 515/2211/14-ц
Провадження № 2/515/2609/14
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді
Сивоконь Т.І.

при секретарі
Коваленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Татарбунари
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків, заподіяних
внаслідок потрави персикового саду,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача про
відшкодування збитків, заподіяних
внаслідок потрави персикового саду,
посилаючись на наступні обставини.

Позивач є головою фермерського
господарства "Раду". Здійснюючи свою
професійну діяльність, він уклав на
території Кочкуватської сілської ради
договори оренди земельних ділянок з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, площею по 5,99 га кожна
строком на 49 років, зареєстровані у
Татарбунарському відділенні ОРФ УДЗК
за цільовим призначенням, відповідно
до п.16 договорів оренди, "багаторічні
насадження". Орендовану територію, за
погодженням з орендодавцями та у
відповідності до цілей своєї
професійної діяльності, позивач у 2008
році засадив багаторічними
насадженнями персика сорту "Кардинал",
вкладаючи значні кошти та здоров'я на
утримання садка.

Суміжним землекористувачем позивача
є відповідач ОСОБА_2, який обробляє
земельну ділянку площею 11,98 га,
засаджену озимою пшеницею, розташовану
у південно-східній частині від його
персикового саду.

18.04.2014 року найманим працівником
відповідача здійснювалося
обприскування земельної ділянки
озимої пшениці гербіцидом "Гранстар".
Приблизно через неділю позивач побачив
різке пожовтіння, часткове прив'янення
листового апарату і часткове осипання
плодової зав'язі персику з боку ділянки
відповідача. Вражена територія
починалася зі східної частини садка та
плавно перейшла в глибину південної її
частини на площу орієнтовно в 1 га.

За заявою позивача було створено
комісію, яка 07.05.2014 року провела
обстеження персикового саду та склала
відповідний акт і відібрала зразки
листового апарату та уражені пагони,
які були направлені на аналіз до
Одеської прикордонної державної
контрольно-токсикологічної
лабораторії Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України. В
результаті аналізу було встановлено,
що зразок рослин персика містить 0,021
мг/кг трибенурон-метилу, гранично
допустима концентрація в рослинній
продукції не допускається.

07.07.2014 року було створено ще одну
комісію, якою проведено обстеження
урожаю (біологічного) персикового саду,
за результатами обстаження складено
відповідний акт та зазначено, що
різниця

недоотриманої урожайності з ураженої
та контрольної (неураженої) площі з
одного га складає 9120 кг, що дорівнює
кількості спричиненого збитку ФГ
"Раду". Так як ринкова ціна 1 кг персика,
станом на 18 липня 2014 року, становила 12
грн. позивач вважає, спричинений йому
збиток становить 109 440 грн. і тому він
просить стягнути його з відповідача.

Також позивач вважає, що в результаті
неправомиірної бездіяльності
відповідача йому спричинено моральну
шкоду, так як ним недоотримано
плануємий урожай персика, він в зв'язку
з цим пережив шок, моральні страждання,
був втрачений спокій і нормальний сон,
а також він змушений був докладати
додаткові зусилля з організації свого
усталеного життя і бізнесу, тому він
оцінює моральну шкоду на суму 15 000 грн. і
просить також, крім матеріальних
збитків стягнути на його користь
вказану суму.

В судовому засіданні позивач та його
представник повністю підтримали
позовні вимоги.

Відповідач та його представник
позовні вимоги не визнали, пояснивши,
що вини відповідача в завданні шкоди
позивачу немає, так як він, дійсно 18
квітня 2014 року обробляв земельну
ділянку, якою він користується, та яка
межує із персиковим садом позивача,
однак ці роботи ним проводилися з 9 до 11
години, швидкість вітру була слабкою,
при напрямі вітру, який був в той період
та який вказаний в довідці, наданій
позивачем, гербіцид не міг
переноситися у бік саду, зважаючи також
ще й на те, що він є важким гербіцидом і
не може переноситися легко, крім того,
відстань від першого дерева в саду до
колії оприскувача складала 35 м, а між
садом та земельною ділянкою
відповідача є дорога, розміром 10,5 м.
Також відповідач вважає, що позивачем
не доведено розмір завданої йому шкоди.

Заслухавши пояснення та доводи
сторін, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги задовленню не
підлягають.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст.10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач є
головою фермерського господарства
"Раду", відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
(а.с.7) і, здійснюючи свою діяльність, на
підставі статуту та установчого
договору про створення фермерського
господарства "Раду" (а.с.8-18) є
користувачем земельної ділянки,
загальною площею 11,9826 га, яка передана
йому в оренду власниками ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 строком на 49 років, у
відповідності до укладених між ними
доворів оренди, що зареєстровані у
законодавчому порядку у
Татарбунарському відділенні ОРФ УДЗК у
2008 році.

Суміжним землекористувачем позивача
є відповідач ОСОБА_2 і земельна ділянка,
якою він користується та на якій
вирощувалася озима пшениця в 2014 році, з
південно-східної сторони межує з
земельною ділянкою позивача, яку він у
2008 році засадив багаторічними
насадженнями персику (а.с.42, 76-78).

Приблизно після 20-х чисел квітня 2014
року позивач виявив ураження
персикових дерев зі сторони ділянки,
яка оброблалася відповідачем, на площі
орієнтовно 1 га, а тому він звернувся з
заявою до управління агропромислового
розвитку райдержадміністрації, на
підставі якої було створено комісію,
якою проведено обстеження персикового
саду. В результаті обстеження
встановлено, що на площі орієнтовно 1 га
зі сторони, що межує з посівами озимої
пшениці, які належать землекористувачу
ОСОБА_2 спостерігається пожовтіння і
часткове прив'янення листового
апарату, а також часткове осипання
плодової

зав'язі персику (а.с.39). Даною комісією
також було відібрано зразки листового
апарату і уражених пагонів для
відправки на аналіз до державної
лабораторії (а.с.40).

Згідно результату аналізу Одеської
прикордонної державної
контрольно-токсикологічної
лабораторії №104 від 13.05.2014 року (а.с.45), в
результаті проведених випробувань
зразка рослин персика, наданого на
аналіз, відповідно до акту відбору від
08.05.2014 року, - 0,021 мг/кг
трибенурон-метилу, ПДК в рослинній
продукції не допускається. Дана діюча
ресчовина є складовою частиною
препарату Гранстар Голд 75 в.г., гербіцид
(а.с.50).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Юридичною підставою відповідальності,
яка виникає внаслідок заподіяння
шкоди, є склад цивільного
правопорушення, одним з елементів
якого являється вина.

Як роз'яснює п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» від
27.03.1992 року №6, шкода, заподіяна особі і
майну громадянина підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Посилання позивача ОСОБА_1 та його
представника на обставину звернення
його до управління агропромислового
розвитку райдержадміністрації з
приводу пошкодження його дерев, суд
вважає не підтверджують вини
відповідача у вчиненні пошкоджень
персикового саду.

Поясненнями свідків, допитаних в
судовому засіданні за клопотанням
сторін, на думку суду також не
підтверджується вина ОСОБА_2 в
пошкодженні персикових дерев. Так
свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому
засіданні підтвердили факт обробки
відповідачем земельної ділянки, на
якій вирощувалася озима пшениці,
препаратом Гранстар, однак пояснили, що
ними повністю дотримана технологія
виконання даних робіт, а саме
оприскування проводилося з 9.30 до 11
години ранку, вони відступили на
максимальну відстань від першого ряду
дерев персикового саду, так колія
оприскувача знаходилася на відстані 35
м від першого дерева, швидкість вітру
була мінімальною та його напрямок був в
інший бік від саду. Крім того, даний
препарат, який використовувався
відповідачем для обробки поля
відноситься до важких препаратів, а
тому не може переноситися легко,
зважаючи ще й на те, що обприскувач був
опущений на максимально низький
рівень, щоб препарат наносився саме на
озиму пшеницю, а не навкруги.

Аналогічні пояснення були надані в
судовому засіданні свідком ОСОБА_7,
державним фітосанітарним інспектором
Державної фітосанітарної інспекції
Одеської області, який також додав, що
він як спеціаліст наполягає на тому, що
якщо допустити, що на листках персику
дійсно міститься така кількість діючої
речовини 0,021 мг/кг трибенурон-метилу, як
вказано у результатах аналізу, то
обприскувач повинен був бути
направлений конкретно на саме дерево,
або в напрямку саду мав би дути дуже
сильний вітер, зважаючи ще й на той
факт, що уражена площа складала 1 га.

Дані пояснення свідків також
підтверджуються наданою позивачем
довідкою гідрометеорологічного центру
Чорного та Азовського морів (а.с.47),
відповідно до якої 18.04.2014 року, за
даними спостережень метеостанції
Сарата, що найближча до с.Кочкувате
Татарбунарського району
(місцезнаходження суміжних земельних
ділянок сторін по справі) в період часу
з 09 до 12 години (час проведення робіт
відповідачем

ОСОБА_2.) швідкість вітру була 4 м/сек в
північно-східному напрямку. Вказана
сила вітру вважається слабкою за
шкалою для візуальної оцінки сили
вітру, згідно повчання
гідрометеорологічним станціям і
постам (а.с.95-96) та пояснень, наданих в
судовому засіданні свідками ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, спеціалістами в даній галузі.

Суд критично відноситься до пояснень
свідка ОСОБА_10 і вважає, що вони не
підтверджують, а навпаки спростовують
наявність в діях відповідача вини в
спричиненні шкоди, оскільки свідок,
по-перше, не зорієнтувався в часі, а
по-друге, знаходячись в автомобілі під
час його руху та перебуваючи на доволі
великій відстані від земельної ділянки
відповідача, як він пояснив приблизно
на відстані 400 м, не міг бачити, що саме
там відбувалося та які роботи там
проводилися.

Крім того, інших доказів вини ОСОБА_2,
крім досліджених в судовому засіданні
за клопотанням позивача, відповідача,
позивачем ОСОБА_1 суду не надано.

Не підтвердив також позивач і
спричинену йому реальну шкоду, яка не
може підтверджуватися наданим ним
актом комісії від 07.07.2014 року (а.с.48),
якою було проведено обстеження урожаю
(біологічного) персикового саду. Чинним
законодавством встановлено порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам і землекористувачам, який
передбачений Постановою Кабінету
Миністрів України №284 від 19.04.1993 року
"Про порядок визначення збитків
власникам землі і землекористувачам".
Даним порядком передбачено створення
спеціальних комісій для визначення
розмірів заподіяних збитків. При цьому,
на користь землекористувача (власника)
стягується вартість неодержаних
сільськогосподарської продукції,
обчислена за ринковими цінами, з
урахуванням середньої врожайності
даної культури в господарстві, за
винятком витрат виробництва,
пов'язаних із збиранням врожаю, а також
витрат на відновлення якості земель
відповідно до їх призначення.

Так, згідно заяви позивача, комісія
дійсно була створена, однак нею не були
встановлені реальні збитки, не
включаючи витрати на виробництво та
інше. Визначення позивачем розміру
збитку за довідкою про середню ринкову
вартість персику (а.с.49) не є
підтвердженням його дійсного розміру,
а тому не заслуговує на увагу.

Проаналізувавши обставини справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позивач не надав доказів
неправомірних дій та вини відповідача
ОСОБА_2 у заподіянні потрави
персикового саду позивача. Крім того,
позивач не надав суду належних доказів
наявності вини, причинного зв'язку між
шкодою та неправомірними діями
відповідача ОСОБА_2

Тому суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
ОСОБА_2 матеріальної шкоди задоволенню
не підлягають.

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року, з відповідними змінами та
доповненнями від 25 травня 2001 року,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що позивач не надав
належних доказів наявності

моральної шкоди, протиправності діянь
відповідача та його вини в заподіянні
позивачу моральної шкоди, тому позовні
вимоги про стягнення моральної шкоди з
ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 за
пошкодження його дерев задоволенню не
підлягають.

Також не підлягають стягненню на
користь позивача витрати за надання
правової допомоги, відповідно до ст.88
ЦПК України, у зв'язку з відмовою в
задоволенні його позовної заяви та
зважаючи на те, що у матеріалах справи
також відсутній розрахунок вказаних
витрат, у відповідності до Постанови
Кабінету Міністрів України "Про
граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних із розглядом цивільних та
адміністративних справ" №590 від 27.04.2006
року.

Керуючись Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» від
27 березня 1992 року №6, Постановою
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» №4 від 31.03.1995 року, ст.ст.1166, 1167 ЦК
України, ст.ст.58-60, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
збитків, заподіяних внаслідок потрави
персикового саду відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Татарбунарський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя Сивоконь