Номер провадження: 22-ц/785/8854/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Драгомерецького М.М.,

суддів:
Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Котовської
міжрайонної прокуратури Одеської
області в інтересах держави в
особі Котовської міської ради
Одеської області, Головного управління
Держземагенства України
в Одеській області на рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 08 серпня 2012 року
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності, -

в с т а н
о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулась
до суду із позовом до ОСОБА_4 про
визнання права власності. Мотивуючи
свої позовні вимоги тим, що дізнавшись
про продаж відповідачем будівлі
складу АДРЕСА_1, звернулась до ОСОБА_4 з
пропозицією придбати зазначений склад,
та отримавши згоду і домовившись про
ціну та інші істотні умови договору
ОСОБА_3 сплатила ОСОБА_4, обумовлену
суму коштів у розмірі 70 000 гривень, про
що остання 15.07.2012 року склала письмову
розписку та запевнила позивача, що
з'явиться до нотаріальної контори в
обумовлений сторонами час для
посвідчення цієї угоди передавши при
цьому спірний склад у володіння
позивача.

Однак, у зазначений час ОСОБА_4 до
нотаріальної контори для посвідчення
спірної угоди не з'явилась, посилаючись
на зайнятість, та в подальшому стала
ухилятись від нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу,
з огляду на що, позивач звернулась до
суду із позовом за захистом свого
порушеного права та просила позовні
вимоги задовольнити з наведених у
позовній заяві правових підстав.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просила
їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнала
частково та пояснила, що часу на
відвідання нотаріальної контори у неї
нема, тому вона не бажає витрачати його
на оформлення спірної угоди.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 18 липня 2012
року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Котовська
міжрайонна прокуратура Одеської
області в інтересах Котовської міської
ради Одеської області та Головного
управління Держземагенства України в
Одеській області просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_3 у повному
обсязі, мотивуючи це тим, що зазначене
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Представник Котовської міжрайонної
прокуратури, позивач ОСОБА_3,
відповідач ОСОБА_4, а також
представники Котовської міської ради
Одеської області і Головного
управління Держземагенства України в
Одеській області у судове засідання до
апеляційного суду не з'явилися, однак
про розгляд справи всі вони
сповіщались належним чином, про що
свідчать поштові повідомлення про
отримання ними судових повісток про
розгляд справи 10.12.2014 року о 12.00 годині
та сторонами надані письмові заяви, що
їм відомо про розгляд апеляційної
скарги. Однак, документів про причини
поважності неявки у судове засідання
ними до заяви не надано. Тому згідно до
ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка до
апеляційного суд не перешкоджає
подальшому розглядові справи і не
порушує їх право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Котовської
міжрайонної прокуратури і письмові
заперечення на апеляцію Котовської
міської ради, а також прийнявши до
уваги письмові заперечення на
апеляційну скаргу позивача та
відповідача, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що провадження у справі
за апеляційною скаргою Котовської
міжрайонної прокуратури Одеської
області на рішення суду першої
інстанції підлягає закриттю з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
правовідносини, які виникли між
сторонами стосуються об'єкту
нерухомості, який було відчужено за
договором купівлі-продажу, та спір між
ними виник з приводу ціни від продажу
цього нерухомого майна, що
унеможливило його нотаріальне
посвідчення.

Позивачем доведено, що відповідач
ОСОБА_4 отримала кошти за відчужене нею
спірне нерухоме майно в обумовленій
під час укладання сторонами
попереднього договору сумі, про що
склала відповідну письмову розписку,
однак в подальшому ОСОБА_4 попросила
позивача доплату за продане нею
нерухоме майно, та отримавши відмову
позивачки доплатити додаткові кошти до
визначеної сторонами ціни за спірний
об'єкт, ОСОБА_4 стала ухилятись від
подальших перемовин, а також
відмовилась повертати кошти в розмірі
70 000 гривень, отримані нею під час
укладання розписки про купівлю - продаж
спірного об'єкту нерухомості.

Отже, задовольняючи позов, суд
першої інстанції у своєму рішенні
послався на норми ст.204 ЦК України,
згідно якої правочин є правомірним,
якщо його недоведеність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним, а згідно ч.1
ст.207 ЦК України, правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксовано в одному
або кількох документах якими
обмінялись сторони.

Таким чином, місцевий суд обґрунтовано
дійшов до висновку, що оскільки спірне
складське приміщення, яке розташовано
на земельній ділянці за адресою
АДРЕСА_1, було відчужено позивачу за
обумовлену сторонами суму та
повернення ОСОБА_3 коштів отриманих
відповідачем за продаж спірного
об'єкту нерухомості не відбулось,
правомірно визнав спірну угоду
дійсною.

За таких обставин, вирішуючи спір, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що є законні підстави для
визнання за позивачем ОСОБА_3 права
власності на вказане нерухоме майно, а
оскільки воно заперечується
відповідачем, то це право підлягає
захисту судом, шляхом його визнання.

При цьому, під час продовження розгляду
справи, яку здійснено на підставі
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 вересня
2014 року, від Котовської міської ради
надійшло заперечення на апеляційну
скаргу, в якому Котовська міська рада
не підтримує подану в її інтересах
апеляційну скаргу Котовської
міжрайонної прокуратури, зазначаючи,
що між міською радою та громадянкою
ОСОБА_3 склалися договірні відносини з
приводу земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1, на якій розташовано складське
приміщення, та яке належить ОСОБА_3 і
використовується нею за призначенням,
та спір з приводу користування
зазначеною земельною ділянкою між
сторонами відсутній.

Крім того, за весь час розгляду цієї
справи апеляційним судом неодноразово
повідомлялось про розгляд справи
Головне управління Держземагенства
України в Одеській області, та йому
було запропоновано обґрунтувати свою
позицію щодо поданої в інтересах
цієї установи апеляційної скарги,
однак на адресу апеляційного суду від
Головного управління Держземагенства
України в Одеській області надійшла
відповідь про розгляд повістки від
07.10.2013 року, яку апеляційним отримано
судом 16.10.2013 року де зазначено, що
Головне управління Держземагенства
України в Одеській області не може
висловити свою позицію у справі,
оскільки поштовий конверт крім судової
повістки більше в собі нічого не
містив, однак в матеріалах справи
знаходиться інше поштове повідомлення
про отримання судової повістки
Головним управлінням Держземагенства
України в Одеській області на 25.09.2013
року о 12.00 годині, де на поштовому
повідомленні зазначено, що у конверті,
який містив судову повістку також
містилась і копія апеляційної скарги,
яку було отримано Управлінням належним
чином та завчасно (а.с.27), але в
подальшому свою думку про будь-які
порушення сторонами у справі норм
чинного законодавства у сфері
земельних правовідносин Управлінням
не висловлювалось та його представник
до апеляційного суду на виклики за
судовою повісткою не з'явився.

Отже, посилання Котовської міжрайонної
прокуратури Одеської області в
апеляційній скарзі на те, що суд першої
інстанції не врахував, що спірний
правочин порушує права та інтереси
держави в особі Котовської міської
ради Одеської області та Головного
управління Держземагенства України в
Одеській області, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони є
недоведеними та спростовуються особою
в інтересах якої подано апеляційну
скаргу, а саме Котовською міською
радою, тому вони не відповідають
фактичним обставинам справи.

Матеріалами справи встановлено та
сторонами не заперечується, що позивач
ОСОБА_3 придбала у відповідача ОСОБА_4
будівлю складу АДРЕСА_1.

Однак в подальшому від нотаріального
оформлення спірної угоди відповідач
ухиляється, внаслідок чого у сторін по
справі була відсутня можливість
відвідати нотаріальну контору, крім
того, відповідачка вважала, що за час
який сплинув спірна будівля зросла в
ціні, тому покупець має її цю різницю в
ціні доплатити.

Зазначені обставини стали підставою
для звернення позивача до суду із
вказаним позовом, надавши відповідні
докази у підтвердження своєї правової
позиції по справі, спір щодо земельної
ділянки на якій розташовано спірний
об'єкт нерухомості судом не
розглядався.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів, ст.655 ЦК України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

На підставі ст.204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Згідно з ст. 55 Конституції України
кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Зазначене вказує на те, що відповідач
скористалася своїм правом власності у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Таким чином, твердження Котовської
міжрайонної прокуратури про те, що
рішення Котовського міськрайсуду
Одеської області від 08 серпня 2012 року
по зазначеній справі не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України є
недоведеним.

Крім того, апелянт стверджує, що наявна
необхідність Котовської міжрайонної
прокуратури в інтересах держави в
особі Котовської міської ради Одеської
області та Головного управління
Держземагенства України в Одеській
області, подати в їх інтересах
апеляційну скаргу обумовлена тим, що
відповідні державні органи не були
залучені судом до участі у справі,
внаслідок чого вони не могли захистити
власні інтереси.

Однак, як було з'ясовано під час
продовження судового розгляду, спірна
земельна ділянка перебуває у власності
територіальної громади м. Котовська та
знаходиться у користуванні ОСОБА_3 на
підставі договору оренди, тому ні у
Котовської міської ради ні у Головного
управління Держземагенства України в
Одеській області не виникло будь яких
підстав для скасування оскаржуваного
судового рішення та порушення цим
рішенням інтересів держави в особі
Котовської міської ради або Головного
управління Держземагенства України в
Одеській області не відбулось.

Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про
прокуратуру» представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави.

Обираючи форму представництва,
передбачену ч.5 цієї статті, прокурор
визначає, в чому полягає порушення
або загроза порушення інтересів
держави чи громадянина, обґрунтовує
необхідність їх захисту.

Однак, Котовською міжрайонною
прокуратурою не підтверджено доводи
апеляційної скарги, яким саме чином
порушено інтереси держави враховуючи
те, що спірні правовідносини між
сторонами у справі стосуються лише
питання щодо права власності на спірне
нерухоме майно, яке виникло на підставі
договірних відносин, стороною у яких
жодний із державних органів, в
інтересах яких подано апеляційна
скаргу не було, а посилання в
апеляційній скарзі на Земельний Кодекс
України, Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні», Положення
про Державне агентство земельних
ресурсів України, затвердженого
указом Президента України від 08.04.2011
року №445 без зазначення конкретних
порушень з боку позивача та
відповідача, не доводить законності
підстав для подання Котовською
міжрайонною прокуратурою апеляційної
скарги в інтересах держави саме в особі
Котовської міської ради та Головного
управління Держземагенства України в
Одеській області, крім того вказані
доводи спростовано Котовською міською
радою Одеської області у своїх
запереченнях на апеляційну скаргу.

Отже, судова колегія приходить до
висновку про недоведеність особою,
якою подано апеляційну скаргу по
справі, тих обставин, що правочин
укладений між сторонами за яким
визнано право власності за ОСОБА_3
порушує права та інтереси визначених
ним у апеляційній скарзі органів влади
та державних установ.

За таких обставин, суд першої інстанції
дослідив в судовому засіданні надані
докази з урахуванням їх
переконливості, належності та
допустимості й у відповідності до ст. 212
ЦПК України дав ним правильну правову
оцінку та ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику з розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" від 24 жовтня 2008
року, викладених п. 8 постанови №12, при
поданні апеляційної скарги особою, яка
не має передбаченого статтею 292 ЦПК
права на апеляційне оскарження, у тому
числі особою, яка не брала участі у
справі, про права та обов'язки якої суд
першої інстанції питання не вирішував,
подання скарги на ухвалу суду, що не
підлягає апеляційному оскарженню,
суддя-доповідач відповідно до цієї
норми та частини третьої статті 297 ЦПК
постановляє ухвалу про відмову в
прийнятті апеляційної скарги. Якщо
зазначені обставини будуть
встановлені після прийняття
апеляційної скарги до розгляду,
апеляційний суд постановляє ухвалу про
закриття апеляційного провадження у
справі за такою скаргою.

Оскільки суд першої інстанції у даному
випадку не вирішував питання про права
та обов'язки осіб в інтересах яких
Котовська міжрайонна прокуратура
звернулася з апеляційною скаргою, до
того ж Котовська міська рада у своїх
запереченнях зазначила про
відсутність спору між власником
земельної ділянки за адресою Одеська
область м. Котовськ вул. 50
років Жовтня 216 а, яким є територіальна
громада м. Котовська та її користувачем
ОСОБА_3, також будь якого порушення норм
чинного законодавства у підтвердження
доводів апеляційної скарги не наведено
і Головним управлінням
Держземагенства України в Одеській
області, а сам апелянт не довів, що
оскаржуваним судовим рішенням
порушено їх права чи інтереси.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Котовської міжрайонної
прокуратури в Одеській області не
містить правових підстав щодо
порушення сторонами угоди щодо купівлі
- продажу приміщення складу, і
правовідносин що склались у сфері
земельного законодавства між
сторонами у справі та особами в
інтересах яких подано апеляційну
скаргу, тому апеляційне провадження у
справі за скаргою Котовської
міжрайонної прокуратури підлягає
закриттю.

Керуючись ст. ст. 292, 297, 303, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

у х в а л и л а:

Провадження у справі за апеляційною
скаргою Котовської міжрайонної
прокуратури в Одеській області в
інтересах держави в особі Котовської
міської ради Одеської області,
Головного управління Держземагенства
України в Одеській області на рішення
Котовського міжрайонного суду
Одеської області від 18 серпня 2012 року
закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області: М.М.
Драгомерецький

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік