Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4641/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іжевська
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука О.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Український
Бізнес Банк» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 25 вересня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Український
Бізнес Банк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ПАТ «Український
Бізнес Банк» звернулося до суду з
вищевказаним позовом, в обґрунтування
якого зазначало, що 16.12.2008 року між
сторонами по справі було укладено
кредитний договір № АП 2087, за умовами
якого Банк в разовому порядку надав
відповідачу у тимчасове користування
грошові кошти в сумі 8 715,32 грн. строком
на 24 місяці з 16.12.2008р. по 16.12.2010р. включно.
Платнею за користування грошовими
коштами є відсотки в розмірі 30 % річних
на суму фактичної заборгованості за
кредитом.

Відповідач свої зобов'язання за
договором належним чином не виконує,
внаслідок чого станом на 23.06.2014 року
виникла заборгованість в сумі 7 400,43
грн., з яких: заборгованість за кредитом
- 6 742,78 грн., заборгованість за
відсотками - 657,65 грн.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
станом на 23.06.2014 року в загальному
розмірі 7 400,43 грн. та судовий збір в сумі
243,60 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ
«Український Бізнес Банк» подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким стягнути
з відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
станом на 03.10.2014 року в розмірі 7 965,51
грн., з яких: заборгованість за кредитом
- 6 742,78 грн., заборгованість за
відсотками - 1 222,73 грн., та витрати по
сплаті судового збору у суді першої та
апеляційної інстанції в сумі 243,60 грн.
та 121,80 грн. відповідно.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак, зазначеним вимогам закону
ухвалене судом першої інстанції
рішення не відповідає.

Так, за змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 611, 623, 625
ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в
укладені, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 16.12.2008 року між
Акціонерним банком «Український
Бізнес Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Український Бізнес Банк» та
відповідачем було укладено кредитний
договір № АП 2087, за умовами якого Банк в
разовому порядку надав відповідачу у
тимчасове користування грошові кошти в
сумі 8 715,32 грн. строком на 24 місяці з
16.12.2008р. по 16.12.2010р. включно. Платнею за
користування кредитом є відсотки в
розмірі 30% річних на суму фактичної
заборгованості за кредитом. Погашення
кредиту та відсотків за його
користування здійснюється щомісячно у
відповідності з графіком погашення,
який є невід'ємною частиною договору
(а.с. 8-9, 10).

Обґрунтовуючи позов Банк зазначав, що
відповідач періодично сплачує
заборгованість за кредитним договором,
тому перебіг строку позовної давності
перервався при здійсненні часткової
оплати заборгованості.

В судове засідання суду першої
інстанції позивач на підтвердження
зазначених доводів надав виписки оплат
по кредитному договору № АП 2087 від
16.12.2008 року за період з 16.12.2008р. по
20.06.2014р., оборот коштів за рахунками по
зазначеному кредитному договору,
розшифровки нарахування відсотків за
користування кредитом (а.с. 7, 71, 72).

Крім того, відповідачем також було
надано суду копії квитанцій на
підтвердження часткового повернення
суми боргу шляхом перерахунку коштів
на банківський рахунок, які повністю
узгоджуються з наданими Банком
вищевказаними випискою та оборотом
коштів (а.с. 48-62, 70), з яких вбачається, що:

Основна сума кредиту була погашена:

- 14.08.2013р. - 1 589,36 грн.

- 07.11.2013р. - 83,18 грн.

- 30.12.2013р. - 300,00 грн.

Разом - 1 972,54 грн.

Нараховані Банком відсотки
позичальник сплачував:

- 08.12.2010р. - 400,00 грн.

- 01.02.2011р. - 300,00 грн.

- 24.02.2011р. - 300,00 грн.

- 07.04.2011р. - 300,00 грн.

- 28.04.2011р. - 300,00 грн.

- 30.05.2011р. - 300,00 грн.

- 04.07.2011р. - 300,00 грн.

- 30.08.2011р. - 300,00 грн.

- 28.09.2011р. - 300,00 грн.

- 31.10.2011р. - 300,00 грн.

- 05.12.2011р. - 200,00 грн.

- 26.03.2012р. - 400,00 грн.

- 08.05.2012р. - 300,00 грн.

- 28.05.2012р. - 300,00 грн.

- 26.06.2012р. - 300,00 грн.

- 30.07.2012р. - 200,00 грн.

- 27.08.2012р. - 460,00 грн.

- 27.09.2012р. - 488,00 грн.

- 30.10.2012р. - 487,30 грн.

- 24.12.2012р. - 300,00 грн.

- 30.01.2013р. - 300,00 грн.

- 25.02.2013р. - 488,00 грн.

- 29.03.2013р. - 488,00 грн.

- 30.04.2013р. - 488,00 грн.

- 31.05.2013р. - 450,00 грн.

- 14.08.2013р. - 3410,64 грн.

- 07.11.2013р. - 216,82 грн.

- 05.03.2014р. - 300,00 грн.

- 28.03.2014р. - 300,00 грн.

- 07.05.2014р. - 300,00 грн.

Разом - 13 276,76 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог з підстав пропуску строку
позовної давності, суд вищевикладене
не врахував і не мотивував свого
висновку щодо неприйняття зазначених
квитанцій та виписок як доказів
переривання перебігу строку позовної
давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України ).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК
України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК
України).

Початок перебігу строку давності
збігається з моментом виникнення в
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому поряду через суд.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язання
за кредитним договором, позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

У відповідності до ст. 264 ЦК України дії
відповідача з часткового погашення
боргу переривали перебіг строку
позовної давності, а тому строк
позовної давності не сплив на час
пред'явлення позову. Отже, висновок
суду першої інстанції щодо спливу
строку позовної давності є помилковим,
доводи апеляційної скарги в цій
частині знайшли своє підтвердження під
час апеляційного розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що неналежне виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
підтверджене доказами та виходячи із
встановлених ст. 526 ЦК України
загальних умов виконання зобов'язання
і передбаченого ст. 629 ЦК України
принципу обов'язковості договору, з
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Український
Бізнес Банк» підлягає стягненню сума
заборгованості станом на 23.06.2014 року у
загальному розмірі 7 400,43 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 6 742,78 грн.,
заборгованість за відсотками - 657,65 грн.,
відповідно до наданого позивачем
розрахунку, який колегія суддів вважає
обґрунтованим та таким, що
підтверджується матеріалами справи.

Вказаний розрахунок боржником не
спростовано і не оспорено, в
передбаченому законом порядку докази в
обґрунтування його неправильності ані
суду першої інстанції, ані
апеляційному суду не надані.

За таких обставин у колегії суддів не
має підстав для відмови в захисті права
позивача про стягнення заборгованості
в межах вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги
щодо стягнення заборгованості за
кредитним договором станом на 03.10.2014
року в розмірі 7 965,51 грн. не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє
зазначене рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Банк, звертаючись з позовом, просив
стягнути з відповідача заборгованість
станом на 23.06.2014 року в сумі 7 400,43 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 6 742,78
грн., заборгованість за відсотками - 657,65
грн., протягом усього часу розгляду
справи розмір позовних вимог не
збільшував.

Вихід за межі позовних вимог є
порушенням норм процесуального права,
тому з ОСОБА_4 на користь позивача
підлягає стягненню сума
заборгованості в межах заявлених
останнім у суді першої інстанції вимог,
тобто станом на 23.06.2014 року у загальному
розмірі 7 400,43 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з ОСОБА_4 на
користь Банку документально
підтверджені витрати по сплаті
судового збору у суді першої та
апеляційної інстанцій у загальному
розмірі 365 грн. 40 коп. (243,60 грн. + 121,80 грн.)
- а.с. 4, 84.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення суду на
підставі ст.ст. 307, 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Український
Бізнес Банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2014 року
по цій справі скасувати та ухвалити
нове рішення наступного змісту:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Український Бізнес Банк»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Український Бізнес Банк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 7400 (сім тисяч чотириста) грн. 43
коп. та судовий збір в сумі 365 (триста
шістдесят п'ять) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: