У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П., суддів:
Гончара В.П., Дербенцевої Т.П,
Леванчука А.О.,Савченко
В.О.,-розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний банк» на заочне рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 7 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 5 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний банк» (далі - ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк»)
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що 28 липня
2008 року між ЗАТ «Перший Український
Міжнародний банк», правонаступником
якого є ПАТ «Перший Український
Міжнародний банк» та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір
№ 6593999, відповідно до умов якого
останній отримав кредит у розмірі 22 379
доларів США для придбання автомобіля
марки «HONDA CIVIC» на строк до 28 липня 2015
року зі сплатою 13,49 % річних, а у разі
страхування придбаного автомобіля за
кредитні кошти в ЗАТ «СК «Веско» - 7,77%
річних.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк» та
ОСОБА_6 було укладено договір застави
транспортного засобу, предметом якого
є автомобіль HONDA CIVIC, 2008 року випуску.

У зв'язку з неналежним виконанням
боржником умов кредитного договору
виникла заборгованість, яка станом на 15
серпня 2013 року становила 10 822,58 доларів
США та 18 470 грн 84 коп.

Враховуючи вказане, позивач просив
стягнути з ОСОБА_6 на свою користь
зазначену заборгованість за кредитним
договором.

Заочним рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від 7
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 5 березня 2014 року, позов ПАТ
«Перший Український Міжнародний банк»
задоволено, стягнуто на їхню користь з
ОСОБА_6 10 822, 58 доларів США у
рахунок сплати заборгованості за
кредитним договором № 6593999 від 28 липня
2008 року, що за офіційним курсом НБУ
станом на 15 серпня 2013 року становило 86
504 грн 88 коп.; 2 182 грн 09 коп. пені; 1 788 грн
75 коп. штрафу за порушення обов'язку
дострокового повернення кредиту; 14 500
грн штрафу за невиконання умов
договору страхування. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк» просило
змінити рішення суду першої інстанції
та скасувати ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої доводи порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, із ухваленням
нового рішення у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 травня 2014 року
касаційну скаргу ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк»
відхилено, заочне рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 7 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 5 березня 2014
року залишено без змін.

У липні 2014 року ПАТ «Перший Український
Міжнародний банк» звернулося до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 серпня 2014 року
справу допущено до провадження
Верховного Суду України, у порядку гл. 3
розд. V ЦПК України.

Постановою Верховного Суду України від
24 вересня 2014 року заяву ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк»
задоволено, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від14 травня 2014 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга ПАТ
«Перший Український Міжнародний банк»
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення не
відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами
попередніх інстанцій встановлено, що 28
липня 2008 року між ЗАТ «Перший
Український Міжнародний банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк» та
ОСОБА_6 було укладено кредитний
договір, за умовами якого останній
отримав кредит у розмірі 22 379 доларів
США для придбання автомобіля марки «HONDA
CIVIC» на строк до 28 липня 2015 року зі
сплатою 13,49 % річних, а у разі
страхування придбаного автомобіля за
кредитні кошти в ЗАТ «СК «Веско» - 7,77%
річних.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, між ЗАТ «Перший
Український Міжнародний банк» та
ОСОБА_6 28 липня 2008 року було
укладено договір застави
транспортного засобу, за яким ОСОБА_6
передав, а ЗАТ «Перший Український
Міжнародний банк» прийняв у заставу
автомобіль марки «HONDA CIVIC», належний
заставодавцю на праві власності згідно
зі свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу від 26 липня 2008
року.

ОСОБА_6 не виконав взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором, у
зв'язку з цим виникла заборгованість
яка станом на 15 серпня 2013 року
становила 10 822, 58 доларів США, а також за
період з 16 вересня 2012 року до 15 серпня
2013 року нараховано пеню у розмірі 273
долара США, що складало 2 182 грн. та
штрафні санкції за порушення обов'язку
дострокового повернення кредиту у
розмірі 223, 79 доларів США, що складало 1
788 грн 75 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Перший Український Міжнародний банк»,
суд першої інстанції, з яким погодився
й апеляційний суд, дійшов висновку про
те, що заявлений позивачем позов
ґрунтується на вимогах закону,
оскільки правовідносини виникли з
кредитного договору в іноземній
валюті, у банку є ліцензія на
здійснення операцій з валютними
цінностями, то в резолютивній частині
рішення зазначено про стягнення боргу
в іноземній валюті з переведенням її в
українську за курсом, установленим НБУ
на час виникнення заборгованості, що
відповідає положенням ст. ст. 192, 533 ЦК
України та ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України від 19 лютого 1993 року
№ 15-93 «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю».

Однак з такими висновками судів
погодитися не можна.

Відповідно до частини першої статті 1054
ЦК України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно із ст. 192 ЦК України законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України, є грошова
одиниця України - гривня. Іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Використання іноземної
валюти, а також платіжних документів в
іноземній валюті при здійсненні
розрахунків на території України за
зобов'язаннями допускається у
випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом (частини перша та
третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів
України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю» операції з
валютними цінностями здійснюються на
підставі генеральних та
індивідуальних ліцензій НБУ. Операції
з валютними цінностями банки мають
право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до
пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо
в зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті в гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи положення ст.ст. 192, 533 ЦК
України та ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України від 19 лютого 1993 року
№ 15-93 «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю» суди
при вирішенні даного спору про
стягнення боргу за кредитним договором
в іноземній валюті, повинні були
установити наявність в банку ліцензії
на здійснення операцій з валютними
цінностями, а встановивши вказані
обставини,- стягнути грошову суму в
іноземній валюті. При цьому, якщо в
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті в гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то рішення
місцевого суду та ухвала апеляційного
суду підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк»
задовольнити частково.

Заочне рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від 7
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від
5 березня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.
Касьян Судді:

В.П. Гончар
Т.П. Дербенцева
А.О. Леванчук
В.О. Савченко