22-ц/795/2479/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Деркач О. Г. Доповідач - Лакіза Г. П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Бечка Є.М., Скрипки А.А., при
секретарі:Сахаровій К.О., за
участю:представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на заочне рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 14
листопада 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства „Агат" про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, компенсації
втрати частини доходів та моральної
шкоди, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ПАТ „Агат", в якому
просив стягнути з відповідача середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні по день фактичного
розрахунку в сумі 34 091,45 грн.,
компенсацію втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
у сумі 194,51 грн., моральну шкоду у
розмірі 20 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач з 22.02.2011 р. по 13.04.2011 року
працював керівником ПАТ „Агат", проте
при звільненні з вини відповідача з ним
не був проведений повний розрахунок.
ОСОБА_6 зазначав, що рішенням
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 14.04.2014 р. з відповідача на
його користь було стягнуто
заборгованість по нарахованій, але не
виплаченій заробітній платі в сумі 1
954,79 грн. Вказував, що фактичний
розрахунок з ним був проведений лише
16.07.2014 року, тому відповідно до ст. 117
КЗпП України відповідач має виплатити
йому середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні по
день фактичного розрахунку за 815
робочих днів у розмірі 34 091,45 грн.
Зазначав, що відповідно до норм
трудового законодавства він має право
на компенсацію втрати частини доходів
у зв'язку з порушенням строків їх
виплати, що становить 194,51 грн. Також
вказував, що, у зв'язку з несвоєчасною
виплатою заробітної плати йому
спричинено моральну шкоду, яку оцінив у
20 000 грн.

Заочним рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 14.11.2014 р.
позов ОСОБА_6 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ „Агат" на користь ОСОБА_6
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні у розмірі 4 300
грн., компенсацію втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати у розмірі 185 грн. 10 коп. та 700
грн. моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ
„Агат" судовий збір на користь держави
у розмірі 166 грн. 65 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати заочне рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 14 листопада 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити повністю.
Апелянт зазначає, що відповідно до норм
чинного законодавства йому повинен
бути виплачений середній заробіток за
весь час затримки розрахунку при
звільненні по день фактичного
розрахунку, тобто 34091,45 грн. На думку
апелянта, стягнувши з відповідача на
його користь лише 4300 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні суд першої інстанції
допустив порушення норм матеріального
права, яке полягає в незастосуванні
закону, який підлягає застосуванню, а
саме не застосував положення статті 117
КЗпП України. Також апелянт зазначає,
що стягнувши з відповідача на його
користь лише 185,10 грн. компенсації
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати замість
194,51 грн., суд першої інстанції допустив
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, та зробив
висновки, які не відповідають
обставинам справи. Крім того, апелянт
не погоджується з розміром стягнутої
судом першої інстанції моральної
шкоди, оскільки на його думку він не
відповідає обсягу завданих йому
моральних страждань.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_5,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

По справі встановлено, що згідно наказу
№ 22 від 22.02.2011 року ОСОБА_6 призначено з
22.02.2011 року виконуючим обов'язки голови
правління ВАТ „Агат" (а.с.4). Наказом № 24
від 13.04.2011 року ОСОБА_6 звільнено з 13.04.2011
року з посади виконуючого обов'язки
голови правління ВАТ „Агат" за угодою
сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України) (а.с.5).

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 14.04.2014 р. стягнуто
з ПАТ „Агат" на користь ОСОБА_6
заборгованість по нарахованій, але не
виплаченій заробітній платі в сумі 1 954
грн. 79 коп. (а.с.18-19).

З довідки ВДВС Городнянського
районного управління юстиції від 16.10.2014
року за № 6482/03-431 вбачається, що
виконавче провадження з виконання
вищезазначеного рішення суду було
закінчено 14.08.2014 року у зв"язку з його
фактичним виконанням у повному обсягу
(а.с.17).

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції погодився з доводами
відповідача щодо виплати йому у
повному обсязі заборгованості по
заробітній платі лише 16.07.2014 року, і
тому прийшов до висновку, що відповідач
порушив право позивача щодо строків
розрахунку при звільненні, що
передбачено ст. 116 КЗпП України, а тому
відповідно до ст.117 КЗпП України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні, а саме: за період з 14.04.2011
року (день наступний за днем звільнення
позивача) по 19.06.2014 року включно (день
закінчення строку, призначеного
державним виконавцем для
добровільного виконання відповідачем
вищезгаданого судового рішення про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, оскільки списання
коштів здійснювалося державним
виконавцем з вже арештованого рахунку
відповідача).

Визначаючи розмір відшкодування
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, суд
враховував середньоденну заробітну
плату позивача; вказаний позивачем
період часу затримки розрахунку при
звільненні та заявлений ним розмір
зазначеної компенсації; розмір
заборгованої заробітної плати
позивачу та його середній заробіток у
співвідношенні із заявленим розміром
компенсації і їх співмірність; інші
обставини даної справи, зумовлені
значимістю для позивача наявної
заборгованості по заробітній платі,
оскільки останній звернувся до суду з
відповідним позовом лише через 3 роки
після її виникнення, і прийшов до
висновку, що його розмір має складати 4
300 грн.

Також суд зазначив, що оскільки
задоволено позовні вимоги в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні по
червень 2014 року включно, компенсація
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її
виплати складає 185,10 грн. (122,33 грн.(за
березень 2011 року) + 62,77 грн.(за квітень 2011
року).

При визначенні розміру моральної
шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд
першої інстанції врахував тривалість
невиплати заробітної плати і виходячи
із норм ст. 237-1 КЗпП України, засад
розумності та виваженості, прийшов до
висновку, що на користь позивача з
відповідача слід стягнути моральну
шкоду у розмірі 700 грн.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції апеляційний суд повністю
погодитися не може.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, праводиться в
день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органом належних
звільненому працівнику сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівнику його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Передбачений частиною першою статті 117
КЗпП України обов'язок роботодавця
щодо виплати середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
настає за умови невиплати з його вини
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 КЗпП
України, при цьому визначальними є такі
обставини, як невиплата належних
працівникові сум при звільненні та
факт проведення з ним остаточного
розрахунку.

Наявність тривалого періоду
здійснення виконавчих дій органами
державної виконавчої служби, незначна
частка заборгованості підприємства
перед працівником у порівнянні із
сумою середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні по
день фактичного розрахунку не може
свідчити про відсутність вини
роботодавця в невиплаті працівникові
належних коштів і не є підставою для
звільнення від обов'язку сплатити
зазначені кошти або зменшення їх
розміру.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про те, що розмір
відшкодування середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
позивача має складати лише 4 300 грн, не
ґрунтується на вимогах закону.

З метою уточнення дати фактичного
розрахунку ПАТ "Агат" з ОСОБА_6
представником позивача ОСОБА_5 було
надано суду апеляційної інстанції
довідку з ВДВС Городнянського РУЮ від
15.12.2014 р. № 7966/03-43/, згідно з якою сума
заборгованості по заробітній платі
була перерахована на особовий рахунок
ОСОБА_6 з арештованого рахунку ПАТ
"Агат" 11.07.2014 р., тому період затримки
фактичного розрахунку належить
обчислювати з 13.04.2011 року по 11.07.2014 р., що
складає 812 робочих днів.

Відповідно до заочного рішення
Новозаводського районного суду
м.Чернігова від 14.04.2014 року, заробітна
плата ОСОБА_6 за два останніх місяці, що
передували звільненню, складала: за
березень 2011 р. -941 грн. за 22 робочих дні,
за квітень 2011 р. - 523,06 грн. за 13 робочих
днів (а.с.18-19), тому середньоденна
заробітна плата позивача становила: (941
+ 523,06 грн.) : (22+13 робочих днів) = 1464,06 : 35 =
41,83 грн.

Таким чином, розмір середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні становить: 41,83 грн. х 812
робочих днів = 33965,96 грн.

Розмір визначеної судом першої
інстанції компенсації втрати частини
зарплати у зв"зку з порушенням
встановлених строків її виплати
відповідає вимогам Закону України "Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв"язку з порушенням строків
їх виплати" від 19 жовтня 2000 р. № 2050 - І І
І, а також Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв"язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2001 року № 159.

Так, компенсацію втрати частини
заробітної плати за березень 2011 р. в
розмірі 941 грн., виплаченої 11.07.2014 р..
належить нараховувати за щомісячними
індексами споживчих цін за період з
квітня 2011 р. по червень 2014 р.:

1, 013 х 1,008 х 1,004 х 0,987 х 0,996 х 1,001 х 1,000 х 1,001 х
1,002 х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,010 = 1,13

1,13 х 100% = 113%

113% - 100% = 13%

941 грн. х 13% : 100% = 122,33 грн. - це сума
грошової компенсації на заробітну
плату за березень 2011 р.

Компенсацію втрати частини заробітної
плати за квітень 2011 р. в розмірі 523,06
грн., виплаченої 11.07.2014 р.. належить
нараховувати за щомісячними індексами
споживчих цін за період з травня 2011 р.
по червень 2014 р.:

1,008 х 1,004 х 0,987 х 0,996 х 1,001 х 1,000 х 1,001 х 1,002 х
1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,010 = 1,12

1,13 х 100% = 112%

112% - 100% = 12%

523,06 грн. х 12% : 100% = 62,77 грн. - це сума
грошової компенсації на заробітну
плату за квітень 2011 р.

Всього розмір компенсації втрати
частини заробітної плати за квітень і
травень 2011 р. складе: 122,33 + 62,77 = 185,10 грн.

Судом першої інстанції також
обгрунтовано визначено відшкодування
моральної шкоди в ірозмірі 700 грн., з
врахуванням обставин заподіяння такої
шкоди, характеру та тривалості
моральних страждань, і правильність
висновків у зазначеній частині
судового рішення апелянтом не
спростована.

Зважаючи на наведене, оскаржене
рішення суду першої інстанції належить
змінити, збільшити розмір стягнутого з
ПАТ „Агат" на користь ОСОБА_6
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні з 4300 грн. до
33965,96 грн., та збільшити розмір
стягнутого з ПАТ „Агат" на користь
держави судового збору зі 166,65 грн. до
341,51 грн., пропорційно до обсягу
задоволених позовних вимог майнового
характеру (33965,96 + 185,10 = 34151,06 грн.), та
стягнути з відповідача - ПАТ "Агат" на
користь держави 170 грн. 75 коп. судового
збору за апеляційний розгляд справи
(341,51 грн.. : 2 = 170,75 грн.).

Керуючись ст.ст. 88, 303, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1
ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 14
листопада 2014 року - змінити, збільшивши
розмір стягнутого з Публічного
акціонерного товариства „Агат" на
користь ОСОБА_6 середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
з 4300 грн. до 33965 (тридцяти трьох тисяч
дев'ятсот шестидесяти п"яти) грн. 96 коп.
та збільшивши розмір стягнутого з
Публічного акціонерного товариства
„Агат" на користь держави судового
збору з 166 грн. 65 коп. до 341 (триста сорока
однієї) грн. 51 коп.

В іншій частині зазначене рішення суду
залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Агат" на користь держави 170
(сто сімдесят) грн. 75 коп. судового збору
за апеляційний розгляд справи.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:Судді: