Єдиний унікальний номер 725/5458/14-ц
Номер провадження 2/725/1241/14
03.11.2014 року Першотравневий
районний суд м.Чернівців
головуючого судді Войтун О. Б.
при секретарі Слободян В.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, надання дозволу
на оформлення проїзного документу для
виїзду неповнолітньої дитини за кордон
та надання дозволу на виїзд дитини за
кордон без згоди батька, -
Позивач звернулася до суду із позовом
до відповідача про стягнення
аліментів, надання дозволу на
оформлення проїзного документу для
виїзду неповнолітньої дитини за кордон
та надання дозволу на виїзд дитини за
кордон без згоди батька.
Посилалася на те, що вони з
відповідачем перебували у
зареєстрованому шлюбі. 11.11.2013 року
рішенням Хотинського районного суду м.
Чернівці шлюб між ними було розірвано.

Від подружнього життя у сторін є одна
малолітня дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Зазначила, що після розірвання шлюбу
малолітній ОСОБА_3 проживає разом із
нею та перебуває на її утриманні. Вона
самостійно не в змозі матеріально
утримувати дитину.

Також вказувала на те, що відповідач
офіційно не працює, має нерегулярний
мінливий дохід, добровільно між
сторонами домовленості щодо сплати
аліментів досягнуто не було.

Просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання дитини в
твердій грошовій сумі в розмірі по 600
гривень щомісячно до повноліття
дитини.

Також позивач зазначила, що має намір
оздоровити дитину, оскільки хлопчик
потребує відпочинку, зміни обстановки
та оздоровлення.

Проте, у зв'язку з тим, що місце
перебування батька - ОСОБА_2 їй не
відомо, зв'язок з ним відсутній,
останній зовсім не цікавиться життям
свого сина, тому вирішити спір у
позасудовому порядку не можливо.

Вважає, що такі дії відповідача є
незаконними та такими, що грубо
порушують законні права та інтереси
дитини ОСОБА_3.

Просила позов задовольнити, надати
дозвіл на виготовлення проїзних
документів дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
для тимчасового виїзду за межі України
до країни Італії, країн СНД та
Шенгенської угоди без згоди батька
дитини ОСОБА_2. Дозволити тимчасовий
виїзд за кордон неповнолітньому
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до країни Італії,
країн СНД та Шенгенської угоди з 10.11.2014
року по 01.09.2015 року без згоди та
супроводу його батька ОСОБА_2 у
супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності, в якій
позов підтримала, просила
задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно
не з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце слухання
справи рекомендованими листами за
останнім місцем проживання, про
причини неявки суд не повідомив.
Зокрема, про час і місце слухання
справи відповідач був належним чином
повідомлений через оголошення у пресі:
газеті «Урядовий кур'єр» від 30.10.2014
року.

У відповідності до ст.224 ЦПК України, в
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
рішенням Хотинського районного суду
м.Чернівці від 11.11.2013 року шлюб між ними
було розірвано (а.с.5). Від шлюбу у них є
одна малолітня дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія
свідоцтва про народження дитини (а.с.6).

Малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
проживає разом із позивачем, зазначену
обставину відповідач не заперечував, а
тому суд на підставі ст.60 ЦПК України
визнає її такою, що не підлягає
доказуванню .

Відповідач ОСОБА_3 записаний як батько
в свідоцтві про народження дитини,
запис про батьківство не оспорював.

У відповідності до ст.180 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Із досліджених матеріалів справи
видно, що відповідач офіційно не
працює.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України,
аліменти визначаються у твердій
грошовій сумі, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного
кодексу України, при визначенні
розміру аліментів суд враховує: стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Суд також враховує ту обставину, що
відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України, обов'язок по утриманню дитини
є рівною мірою як для батька так і для
матері і, відповідно до цієї норми, на
позивачці також лежить обов'язок по
утриманню дитини.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про
державний бюджет України на 2014 рік",
прожитковий мінімум на дітей віком
від до 6 років на місяць складає 1032
гривні, на дітей віком від 6 до 18 років -
1286 гривень.

Статтею 2 Конвенції Організація
Об'єднаних Націй про права дитини від
20.11.1989 року, яка була підписана Україною
21 лютого 1990 р, та ратифікована
Постановою Верховної Гади Української
РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про
ратифікацію Конвенції про права
дичини» передбачено, що
держави-учасниці поважають і
забезпечують всі права, передбачені
цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка
перебуває в межах їх юрисдикції, без
будь-якої дискримінації, вживають всіх
необхідних заходів для забезпечення
захисту дитини від усіх форм
дискримінації або покарання на
підставі статусу, діяльності,
висловлюваних поглядів чи переконань
дитини.

У статті 3 Конвенції Організація
Об'єднаних Націй визначено, що в усіх
діях щодо дітей, незалежно від тою,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини, а
держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя.

Положеннями ст. 27 Конвенції про права
дитини визначено, що батько або (і) інші
особи, що виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здатностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до принципу № 4 Декларації
прав дитини - дитині мають належати
права: на здорове зростання і розвиток,
на належне харчування, житло, розваги і
медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені
частиною першою ст. 12 Закону України
«Про охорону дитинства», згідно якої
батьки мають право та зобов'язані
виховувати дитину, піклуватися про її
здоров'я, фізичний, духовний, моральний
розвиток.

Враховуючи матеріальний стан сторін,
те, що у відповідача на утриманні інших
неповнолітніх дітей немає, суд вважає,
що позовні вимоги слід задовольнити,
стягнувши із відповідача аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання
малолітньої дитини: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 600 гривень
щомісячно, оскільки саме такий розмір
не ущемляє будь-чиїх прав та законних
інтересів.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає
наступне.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України,
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини. Проживання їх
окремо від дитини не впливає на обсяг
їхніх прав і не звільняє від обов'язків
щодо дитини.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України
визначено, що фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України
і в'їзду в Україну громадяни
України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,
постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57
«Про затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМУ від 31 березня 1995 року
№ 231.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України»,
оформлення проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон.

За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Проїзний документ дитини видається
органами внутрішніх справ за місцем
проживання дитини. Проїзний документ
на дитину оформляється терміном на три
роки або до досягнення нею 18-річного
віку.

Згідно ч.2 п.2-2 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №932 від
27.01.1995 року, виїзд за межі України
громадян, які не досягли
шістнадцятирічного віку, у супроводі
одного з батьків або у супроводі осіб,
які уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється у разі пред'явлення
оригіналу або нотаріально посвідченої
копії рішення суду про надання дозволу
на виїзд за межі України громадянина,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31
березня 1995 року № 231 (із змінами)
визначено зокрема, що виїзд
неповнолітніх громадян України за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/ проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, діючим
законодавством не встановлено
обмеження щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків або дозволу суду при
відсутності згоди одного з батьків.

На даний час позивачка має намір
виїхати разом із малолітнім сином з
метою його оздоровлення за кордон,
однак без нотаріально посвідченої
згоди на це батька дитини, зробити
цього не може, як і не може оформити
необхідні документи.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини
від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною
27.02.1991 року, держави-учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини.
Держави-учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини
і прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

На підставі наведеного та враховуючи,
що виїзд дитини за межі України
відповідає її інтересам, а також
приймаючи до уваги неможливість
отримання необхідної для цього згоди
батька, місце перебування якого не
відоме, суд вважає за необхідне
задовольнити позов та надати позивачці
дозвіл на виїзд за кордон без письмової
згоди відповідача їх малолітнього
сина, та на оформлення необхідного для
виїзду за кордон малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 проїзного документа.

Керуючись ст.313 Цивільного кодексу
України, ст.ст.141, 180-183,184 Сімейного
кодексу України, ст.ст.8, 10, 60,209,212-215,218,367
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
мешканця АДРЕСА_1 аліменти у твердій
грошовій сумі на користь ОСОБА_1 на
утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 600 гривень
щомісячно, починаючи з 17.09.2014 року і до
повноліття дитини.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення
проїзних документів дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 для тимчасового виїзду за
межі України до країни Італії, країн
СНД та Шенгенської угоди без згоди
батька дитини ОСОБА_2.

Дозволити тимчасовий виїзд за кордон
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
країни Італії, країн СНД та Шенгенської
угоди з 10.11.2014 року по 01.09.2015 року без
згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 у
супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 246 грн. 60 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. Б. Войтун