ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 2015/2-463/11 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року
смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.

при секретарі: Цилюрик Т.А.

розглянувши у судовому засіданні в
приміщенні Золочівського районного
суду Харківської області позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення
межі, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
Золочівського районного суду
Харківської області з позовом, в якому
з урахуванням уточнень просив
відновити межу яка поділяє земельні
ділянки АДРЕСА_1 у відповідності з
даними земельно-кадастрової
документації, доданої до Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯИ№606720, виданого ОСОБА_1
14 січня 2010 року. Визнати межову споруду
у вигляді огорожі, яку встановлено
ОСОБА_2 між земельними ділянками
АДРЕСА_1, незаконною та такою, що
порушує межі суміжної земельної
ділянки. відповідача відновити
становище, що існувало до порушення меж
земельних ділянок АДРЕСА_1 та знести
межову споруду у вигляді огорожі, яку
встановлено ним між цими земельними
ділянками. Стягнути з відповідача 10000
гривень в рахунок відшкодування
моральної шкоди та судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що
відповідачем побудовано межову
споруду поза межами своєї ділянки
фактично на ділянці позивача, та
відповідно зменшено його ділянку,
порівняно з розмірами зазначеним у
Державному акті на право власності на
його земельну ділянку серії ЯИ№606720.
Встановлена огорожа побудована
відповідачем впритул до господарських
будівель позивача, що фактично
позбавляє його можливості їх
обслуговувати. На всі його вимоги
усунути порушення відповідач не
реагує. Позивач зауважив, що всім цим
йому завдано моральної шкоди, що
виразилася у душевних стражданнях та
хвилюваннях з приводу виниклого
конфлікту, він, літня людина, змушений
звертатися до різних інстанцій за
захистом своїх прав, витрачати кошти та
свій час.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
з наведених у позові мотивів, просили
задовольнити.

Відповідач та його представник проти
позову заперечували у повному обсязі, з
тих мотивів, що дійсно земельні ділянки
позивача з відповідачем межують, проте
межі не порушені. Встановлена огорожа
побудована багато років тому по тим
розмірам ділянок, що ще користувалися
їхні батьки, чому вона з часом стала не
влаштовувати позивача йому не відомо.
Неодноразово за скаргами позивача за
участі представників сільради та
землевпорядників проводилися
обстеження, та порушень не встановлено.
Проведені по справі експертні
дослідження є неповними, оскільки
проведені без врахування документації
на земельну ділянку відповідача.

Представник третьої особи
Золочівської селищної ради
Золочівського району Харківської
області, в судове засідання не з'явився,
надав заяву про розгляд справи за
відсутності представника ради.

Суд вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази у їх сукупності,
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Судом досліджено технічну
документацію на земельну ділянку
АДРЕСА_1 та встановлено, що 14 січня 2010
року ОСОБА_1 на підставі рішення XL
сесії V скликання Золочівської
селищної ради Харківської області від
30 жовтня 2009 року отримав у власність
земельну ділянку площею 0,1274 га у межах
згідно з планом, розташовану за адресою
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, дане право підтверджено
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ№606720. Розмір
земельної ділянки становив 1200 кв
метрів, проте його було збільшено на 74
кв.м. на підставі рішення виконавчого
комітету Золочівської селищної ради
№124 від 09 липня 1991 року (т. 1 а.с. 6-29).

З наданого суду Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК№185816 від 19 грудня 2011 року
вбачається, що ОСОБА_2 на підставі
рішення ХІІ сесії VІ скликання
Золочівської селищної ради
Харківської області від 30 січня 2011 року
№500 є власником земельних ділянок
площею 0,0389 га та 0,1500 га у межах згідно з
планом, за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.104, 105).

На фото, що маються в матеріалах справи,
та як визнано сторонами вони були
зроблені при виході на місце
попереднім складом суду, відображені
житлові будинку, що впізнані сторонами,
як житлові будинки АДРЕСА_1 з фото
вбачається, що ділянки розділені
огорожею (т.1 а.с.95-99).

Листом Золочівської районної
державної адміністрації Харківської
області від 30 липня 2009 року №Л-311/02-14 на
ім'я заявника ОСОБА_1 повідомлено, що
згідно технічної документації межа між
домоволодіннями проходить орієнтовно
за 70 сантиметрів від глухої стіни
сараїв, ОСОБА_4 рекомендовано розібрати
незаконно встановлену огорожу і надати
можливість обслуговування господарчих
будівель ОСОБА_1 Листом вже від 13 серпня
2010 року №111 ОСОБА_1 повідомлено, що
виявлено порушення меж земельної
ділянки ОСОБА_1 громадянином ОСОБА_2., а
саме збудована огорожа, яка належить
ОСОБА_2, частково проходить по
земельній ділянці ОСОБА_1 ОСОБА_2
рекомендовано розібрати незаконно
встановлену огорожу (т. 1 а.с. 35,37).

Судом досліджені Акти комісій у різних
складах від 11 червня 2009 року та 02 жовтня
2009 року які протилежні за змістом, так
зокрема комісія у складі ОСОБА_5,
ОСОБА_6 у червні встановила, що має
місце захоплення землі з боку ОСОБА_4,
проте таж комісія ще за участі ОСОБА_7 у
жовтні того ж року встановила
відсутність порушень меж земельних
ділянок (т. 1 а.с. 30,31). Сторонами визнано,
що у 2009 році між ними так само був спір
стосовно меж земельних ділянок, проте
він був вирішений у поза судовому
порядку.

Як пояснили у судовому засіданні
позивач та його представник підставою
для звернення до суду стале нове
порушення меж земельної ділянки з боку
відповідача напередодні звернення до
суду, тобто приблизно 2011 року.

Актом комісії у складі ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 від 28 квітня 2011 року
зафіксовано відсутність порушень меж
земельної ділянки ОСОБА_1. (т.1 а.с.32).

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_6,
та ОСОБА_8, ОСОБА_9, пояснили суду, що
дійсно кілька разів виходили у складі
комісії для вирішення питання про
порушення меж позивача проте
відповідних порушень зафіксовано не
було. Відсутність порушень ними будо
встановлено після проведення обмірів
земельних ділянок

При проведені судової
будівельно-технічної експертизи №3050
від 25 липня 2012 року експертом в тому
числі використано матеріали даної
цивільної справи, дві інвентаризаційні
справи на будинковолодіння АДРЕСА_1 та
на будинок НОМЕР_1 на цій же вулиці,
виконавча топографо-геодезична зйомка
(кадастровий план) обох вказаних
земельних ділянок, результати
обстеження. В результаті проведеного
дослідження експерт дійшов висновків,
що розміри та площа земельних ділянок
житлових будинків АДРЕСА_1 не
відповідають фактичним загальним
розмірам і площам земельних ділянок.
Межа між земельними ділянками житлових
будинків АДРЕСА_1 не відповідає
розташуванню цієї межі відповідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку НОМЕР_2 затверджену у
встановленому порядку. Спірна межа між
земельними ділянками домоволодінь
АДРЕСА_1 за вказаною адресою змістилася
в бік домоволодінняНОМЕР_1 тим, самим
фактична площа земельної ділянки
НОМЕР_2 вздовж спірної межі збільшилась
(т. 1 а.с.73-87).

При проведені судової
будівельно-технічної експертизи №8037
від 28 серпня 2013 року експертом в тому
числі використано матеріали даної
цивільної справи, дві інвентаризаційні
справи на будинковолодіння АДРЕСА_1 та
на будинок НОМЕР_1 на цій же вулиці,
результати та дослідження, отримані
про проведенні будівельно-технічної
експертизи №3050 від 25 липня 2012 року.

В результаті проведеного дослідження
експерт дійшов висновків, що фактичне
місце розташування меж земельної
ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 не
відповідає розташуванню меж цієї
ділянки згідно правовстановлюючих
документів. Фактичне розташування меж
ділянки на місцевості не відповідає
розташуванню меж ділянки згідно
техдокументації до Держакту,
відповідно фактичні лінійні розміри
цієї ділянки не відповідають розмірам,
зазначеним в Держакті. Місце
фактичного встановлення огорожі між
земельними ділянками, розташованими по
АДРЕСА_1 не відповідає
правовстановлюючим документам та
технічній документації на земельну
ділянку, розташовану по АДРЕСА_1

Невідповідність полягає в тому, що
вздовж розташування спірної межі, в
місці розташування крапок, які
зазначені в Держакті як: 2(А)-ыюї36; 3-
ыюї27; 4- ыюї34; 5(Б) 3 - ыюї38, огорожа
(фактична межа) розташована на відстані
0,28м; 0,77м; 0,7м; 0,47м (відповідно) в глибину
земельної ділянки домоволодіння
НОМЕР_1), від того, де повинні бути
розташовані межові знаки згідно
техдокументації до Держакту серії
ЯИ№606720.

Фактична площа земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_1 складає 1254м2, що
на 20м2 менше площі, зазначеної в
державному акті - 1274м2.

Внаслідок невідповідності
розташування меж (фактичне
розташування не відповідає
зазначеному в техдокументації до
держакту) склалося фактичне накладання
меж ділянок, що мають суміжні межі з
домоволодінням НОМЕР_1 по відношенні до
того, де ділянка №:02:006:0064 повинна
бути розташована у державній системі
координат згідно техдокументації, а
саме: площа накладання з боку
розташування земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_1 на територію
домоволодіння НОМЕР_1 складає 38,6 м2. (т.1
а.с.170-185)

Допитана у судовому засіданні експерт
ОСОБА_11 підтвердила, надані нею
висновки, та зауважила, що нею були
використані перелічені у дослідженні
матеріали, яких було достатньо для
надання відповідей, які були
поставлені для дослідження.

Судом серед доказів досліджено ряд
документів, що стосуються відносин
сторін, проте предмету доказування по
цій справі не відносяться, як
наприклад постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи від 05
листопада 2010 року, лист на ім'я ОСОБА_12,
або стосуються порушень їхніх прав, що
існували раніше, та в даний час судом не
розглядаються.

При вирішенні спору суд виходить з
того, що спірні правовідносини
врегульовані положеннями Конституції
України, глав 14, 17 та 23 Земельного
Кодексу України, ст. 23, 316, 1167 ЦК України.

Стаття 41 Конституції України гарантує,
що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.
Громадяни для задоволення своїх потреб
можуть користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Статті 91, 103, 106, 107 Земельного кодексу
України визначають, що власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані не використовувати
земельні ділянки способами, які не
дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив), не
порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів. Власник земельної
ділянки має право вимагати від
власника сусідньої земельної ділянки
сприяння встановленню твердих меж, а
також відновленню межових знаків у
випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.
Основою для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

Стаття 158 Земельного кодексу України
передбачає, що органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян,
та додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

Стаття 152 Земельного кодексу України
гарантує, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Так власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Стаття 23 ЦК України встановлює, що
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів та у зв'язку
із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 1167 ЦК України встановлено
підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду, так моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Оцінюючи надані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, суд
сприймає їх як рівні та такі, що не
мають наперед встановленої сили, проте
все ж таки при прийнятті рішення віддає
перевагу експертним дослідженням.
Оскільки на відміну від висновків осіб,
що приймали участь у обстеженні
земельних ділянок та складали акти, в
тому числі від 28 квітня 2011 року,
експертне дослідження є більш повним
та проведено за допомогою не тільки
візуального обстеження та вимірів за
допомогою вимірювальної техніки, але й
проаналізовано на предмет
відповідності отриманих вимірів
технічній документації до земельних
ділянок, тобто є більш повним,
обґрунтованим та змістовним. В той час
як в наданих суду актах не встановлено,
яким чином комісія дійшла висновку про
відсутність або наявність порушення.
Крім того експертне дослідження
проведено експертом, що має вищу
технічну освіту та кваліфікацію
«Розподіл земель і визначення порядку
користування земельною ділянкою» на
відміну від ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, які
є головою та спеціалістами відповідної
сільради, а ОСОБА_8та ОСОБА_9 є
інженерами землевпорядниками.

Крім того, суд зауважує, що при
проведені експертного дослідження №8037
від 28 серпня 2013 року експертом в тому
числі виявлено фактичне накладання меж
земельної ділянки АДРЕСА_1 у смт
Золочів, на суміжні ділянки
домоволодіння НОМЕР_3 по тій же вулиці
та на ділянки належні Золочівській
сільраді, проте дані особи за захистом
своїх прав до суду, в рамках даної
справи, не зверталися, відповідно
вирішення питання про порушення прав
даних землевласників або
землекористувачів, знаходиться поза
межами предмету спору та судового
розгляду.

Стосовно доводів відповідача та його
представника, щодо однобічності
експертного дослідження через
відсутність у експерта повного пакету
документів по земельній ділянці
відповідача, суд виходить з наступного.

Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження
та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені положення закону відповідачу
та його представнику були роз'яснені та
зрозумілі. Крім того судом було
роз'яснено, що у випадку непогодження
із отриманими результати експертизи,
на їх спростування відповідач або його
представник мають право на подачу
клопотання про призначення експертизи,
що буде проведена за наданими ним
документами. Проте, ані відповідач, ані
його представник своїм правом на
ініціювання відповідного клопотання
про призначення експертизи не
скористалися.

Відповідно суд вважає, що проведені по
даній справі експертні дослідження
належними та допустимими доказами не
спростовані, та приймає їх до уваги при
прийнятті рішення, встановлюючи
наявність порушення меж земельної
ділянки позивача, спорудженням
відповідачем огорожі (межової споруди),
вважаючи, що право позивача по
приведенню у відповідності до
технічної документації меж земельної
ділянки підлягає захисту на підставі
положень ст. 152 ЗК України, які і
застосовує.

Щодо застосування строків позовної
давності, на які вказував відповідач та
його представник, про те, що
встановлена між ділянками огорожа була
побудована більше трьох років до
звернення до суду. Проте відповідних
доказів в розумінні наведених положень
ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України суду не надано
в зв'язку з чим суд знаходить дану
обставину недоведеною. Крім того
обидві сторони підтвердили, що між ними
перманентно виникали суперечки, щодо
межі земельних ділянок, які то
вирішувалися у позасудовому порядку то
виникали знов після початку
будівництва однієї зі сторін. Позивач
зауважував, що теперішньому зверненню
до суду передувало порушення його прав
у 2011 році.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими так як має місце
порушення меж земельної ділянки
належної позивачу з боку земельної
ділянки відповідача, що підтверджено
обома висновками судових
будівельно-технічних експертиз, в
зв'язку з чим право позивача підлягає
захисту у обраний ним спосіб шляхом
відновлення становища, що існувало до
порушення зі знесенням огорожі
відповідача, що розташована на
відстані 0,28м; 0,77м; 0,7м; 0,47м (відповідно) в
глибину земельної ділянки
домоволодіння НОМЕР_1), від того, де
повинні бути розташовані межові знаки
згідно техдокументації до Держакту
серії ЯИ№606720.

Щодо вимог позивача про відшкодування
моральної шкоди, то на підставі ст.ст. 23,
1167 ЦК України, суд з урахуванням засад
розумності, виваженості та
справедливості, враховуючи глибину
душевних страждань позивача, який є
людиною похилого віку, пенсіонером та
на протязі багатьох років позбавлений
можливості належним чином
розпоряджатися своєю власністю,
змушений вдаватися до звернень до
різних установ та приділяти захисту
своїх прав весь свій вільний час та
грошові заощадження на оплату витрат
по проведенню досліджень, визначає 1 000
гривень, як суму адекватну перенесеним
стражданням та необхідну для
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Крім того, враховуючи задоволення
судом позовних вимог відповідно до
положень ст. 88 ЦПК України на користь
ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підлягають стягненню
документально підтверджені судові
витрати на оплату судового збору,
витрат на інформаціно-технічне
забезпечення розгляду справи, за
проведення експертних досліджень,
отримання правової допомоги (із
розрахунку кількості годин витрачених
на судові засідання та ознайомлення з
матеріалами справи представником
позивача згідно вимог Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах»).

Керуючись вказаними положеннями
матеріального закону та ст., ст. 10,11, 209,
212, 214, 215 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

2. Відновити межу яка поділяє
земельні ділянки АДРЕСА_1 у
відповідності з даними
земельно-кадастрової документації,
доданої до Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії
ЯИ№606720 виданого ОСОБА_1 14 січня 2010 року.

3. Визнати межову споруду у вигляді
огорожі, яку встановлено ОСОБА_2 між
земельними ділянками АДРЕСА_1 такою, що
порушує межі суміжної земельної
ділянки належної ОСОБА_1, згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ№606720 від 14
січня 2010 року.

4. Зобов'язати ОСОБА_2 відновити
становище, що існувало до порушення меж
земельних ділянок АДРЕСА_1 у
відповідності з даними Державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯИ№606720 виданого ОСОБА_1 14 січня
2010 року;

5. Зобов'язати ОСОБА_2 знести межову
споруду у вигляді огорожі, яку
встановлено ним між суміжними
земельними ділянками АДРЕСА_1

6. Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1000 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди;

7. Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 5103 гривень 50 копійок в рахунок
відшкодування понесених судових
витрат на проведення експертних
досліджень, 3348 гривень в рахунок
відшкодування понесених судових
витрат на правову допомогу, 120 гривень в
рахунок відшкодування понесених
судових витрат на оплату
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, та 151 гривню в рахунок
відшкодування понесених судових
витрат на оплату судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
Шабас О. С.,