Справа № 645/8378/14ц
Провадження № 2/645/2485/14
11 грудня 2014 року Фрунзенський
районний суд міста Харкова у складі :
головуючого судді - Горпинич О.В.
за участю секретаря судових засідань -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові в порядку
заочного розгляду цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Фрунзенський районний відділ у м.
Харкові Головного Управління
Державної міграційної служби України
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач звернувся до суду із
вищевказаним позовом, яким просив
усунути перешкоди у здійсненні йому
права власності та визнати ОСОБА_3,
такою, що втратила право користування
житловим приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, зняти відповідачку з
реєстраційного обліку за вищевказаною
адресою. В обґрунтування позову
посилався на те, що йому на праві
власності належить трикімнатна
квартира АДРЕСА_1. За даною адресою
також зареєстрована його колишня
дружина, шлюб з якої розірвано.
Відповідачка по справі тривалий час не
проживає за вказаною адресою, оскільки
має іншу сім'ю. Факт не проживання
підтверджується актом, складеним
Об'єднанням житлових кооперативі
«Екран». Позивач зазначав, що
позбавлений можливості в повній мірі
реалізувати своє право власності, у
зв'язку з тим, що у вищевказаному
будинку зареєстрована відповідачка.
Позивач в судове засідання не
з'явився, проте присутня його
представник підтримала позовні вимоги
у повному обсязі, просивши про їх
Відповідачка до судового
засідання не з'явилася, повідомлялася
про час та місце розгляду справи
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не повідомила, заперечень
проти позову не подала.
У зв'язку з неявкою відповідача,
згідно положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України
суд вирішує справу на підставі наявних
у ній даних чи доказів (постановляє
За таких обставин суд, зі згоди
позивача, ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
письмові докази по справі, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
Судом встановлені наступні факти та
відповідним ним правовідносини.
Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 04.10.2006
року ОСОБА_2 є власником квартири
АДРЕСА_1. За даною адресою
зареєстрована відповідачка, але не
проживає з липня 2012 року, про що
зазначено у довідці Об'єднання
житлових кооперативі «Екран», а також
зафіксовано в акті від 26.08.2014 року щодо
не проживання за місце реєстрації
Шлюб між сторонами розірвано 24.12.2012
року рішенням Фрунзенського районного
суду м. Харкова.
Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 15.09.2014 року
зазначалося, що ОСОБА_3 проживає за
договором найму за адресою: АДРЕСА_2 з
чоловіком ОСОБА_4 та донькою.

За правилом ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду з
позовом про захист свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу; та своїми правами щодо
предмету спору розпоряджається на
власний розсуд.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основополжних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 р. відповідно до Закону від 17
липня 1997р №475/57-ВР «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 pоку»,
«Протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11
до Конвенції» закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК,).

Гарантуючи права власності, закон
надає власнику право вимагати усунення
будь-яких порушень його права. Способи
захисту права власності передбачені
нормами статей 16, 386, 391 ЦК.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК).

Права власника житлового будинку
квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК,
які передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися житлом на
власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише на підставах,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

За змістом ст.405 ЦК України, ст.156 ЖК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що реєстрація відповідачки в
зазначеному будинку, порушує права
позивача, як власника, на право
володіння, користування та
розпорядження зазначеною квартирою.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», питання
про зняття з реєстрації особи за місцем
проживання взаємопов'язане і залежить
від вирішення питання про житлові
права особи, які регулюються нормами
житлового і цивільного законодавства
(ст. ст. 71, 72, 156 Житлового Кодексу
України; ст. 405 ЦК України).

В зв'язку з тим, що державна реєстрація
адреси місця проживання особи є
похідною від місця проживання
вказаної особи, а відповідачка
визнається судом такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - спірною квартирою, суд
задовольняє також і позовні вимоги в
частині скасування його реєстрації
за вказаною адресою.

Керуючись ст.212-215,226 ЦПК України, ст.
16,391,405 ЦК України, ст.71-71 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Фрунзенський районний відділ у
м. Харкові Головного Управління
Державної міграційної служби України
про визнання особи такою, що втратили
право користування жилим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку -
задовольнити.

Усунити перешкоди у здійсненні ОСОБА_2
права власності та визнати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
квартирою АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
відповідачем заяви про його перегляд,
подання апеляційної скарги позивачем,
у разі подання апеляційної скарги -
після розгляду справи апеляційним
судом.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку шляхом
подання до апеляційного суду
Харківської області через
Фрунзенський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів апеляційної
скарги.

Суддя -