АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8556/14
Головуючий 1 інстанції: Горбунова
Категорія: відшкодування шкоди
Доповідач: Овсяннікова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

суддів - Бездітко В.М.,
Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в
особі її представника ОСОБА_2 на
рішення Московського районного суду
міста Харкова від 05 листопада 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП, третя особа СТ «Гарантія», -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 09
березня 2014 року в
дорожньо-транспортній пригоді, яка
сталася з вини відповідача ОСОБА_3, був
пошкоджений її автомобіль HONDA ACCORD,
державний номер НОМЕР_1, що
підтверджується постановою
Московського районного суду міста
Харкова від 04 квітня 2014 року.

Вартість відновлювального ремонту
складає: 13 432,16 грн.

Цивільно-правова відповідальність
відповідача ОСОБА_4, як власника
наземного транспортного засобу, а саме,
автомобіля MAN (вантажний фургон), 1995 р.
випуску, державний номер НОМЕР_2, була
застрахована 19 вересня 2013 року в
Страховому товаристві з додатковою
відповідальністю «Гарантія», що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування №АС/5456750.

За результатами огляду було складено
повідомлення про настання страхового
випадку по договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, яке зареєстровано в журналі
реєстрації за № 2159. Пошкоджений
автомобіль було надано для огляду
представникам СТзДВ «Гарантія» та
призначеному СТзДВ «Гарантія»
оцінювачу шкоди ОСОБА_5 За результатами
огляду було складено Протокол огляду
транспортного засобу та звіт № 06104 «Про
вартість матеріального збитку,
завданої власнику транспортного
засобу», згідно якого вартість
відновлювального ремонту складає 13
432,16 грн.

Проте, станом на 24.07.2014 року ні
відповіді, ні страхової виплати від
Страховика вона не отримала.

Просить стягнути з ОСОБА_3 13 432,16 грн.
по відшкодуванню матеріальної шкоди,
3000 грн. відшкодування моральної шкоди,
а також стягнути судовий збір.

Представник відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
так як відповідач застрахував свою
цивільно-правову відповідальність в СК
«Гарантія», і розмір страхового
відшкодування дозволяє покрити всю
суму матеріального збитку, то належним
відповідачем за вимогами по стягненню
матеріального збитку повинна бути
страхова компанія, а оскільки, позивач
відмовляється заявляти до неї свої
вимоги, то в цій частині слід відмовити,
так як вони заявлені до неналежного
відповідача. Щодо вимог про стягнення
моральної шкоди, то в цій частині
вимоги є недоведеними, в зв'язку з чим,
такими, що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи СТ
«Гарантія» в судове засідання не
з'явився.

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 05 листопада 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги, оскільки судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга підлягає задоволенню
частково.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи 09 березня 2014 року в
місті Харкові на стоянці біля
житлового будинку №13 по вулиці
Командарма Уборевича сталася
дорожньо-транспортна пригода,в ході
якої автомобіль HONDA ACCORD, державний
номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1,
отримав механічні пошкодження.

Згідно постанови Московського
районного суду міста Харкова від 04
квітня 2014 року винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди визнано
ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст.ст. 1187 ч.2 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відмовляючи ОСОБА_1 у позові про
відшкодування майнової шкоди суд
першої інстанції виходив з тих
обставин, що хоча відповідати повинен
ОСОБА_3, однак нею не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
суми відшкодування.

Повністю погодитись з таким висновком
суду не можна.

Позивачкою надано протокол огляду
транспортного засобу від 11 березня 2014
року страховиком та звіт про вартість
відновлювального ремонту, яким
визначено суму збитку у розмірі 13432 грн.
16 коп.

В суді апеляційної інстанції позивачем
надано оригінали документів щодо
фактичного ремонту автомобіля,
вартість якого становила 16655 грн. - без
урахування фактичного зносу
автомобіля.

За таких обставин колегія вважає
можливим позов в частині відшкодування
шкоди у сумі 13432 грн. 16 коп.
задовольнити.

При цьому відповідно до вимог ст.ст. 10,60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Позивачем надано докази на
підтвердження своїх вимог щодо суми
відшкодування.

Між тим, відповідачем сума шкоди не
спростована;ніяких доказів щодо
невідповідності такої суми для ремонту
спричинених пошкоджень відповідачем
не надано.

Що стосується заперечень відповідача,
що він є неналежним відповідачем,
оскільки його відповідальність
застрахована в СТ «Гарантія», яка і
повинна відповідати, а якщо вона
ліквідована - то МТСБ України, то вони
обґрунтовано не прийняті судом першої
інстанції і не приймаються судовою
колегією.

Відповідно до вимог п.16 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №4 від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» відповідно до статті 21
Закону № 1961-IV на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3
Закону № 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком
шкоди, завданої особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, така особа сплачує
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

ОСОБА_3 не надано доказів виконання ним
вимог ст.33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» № 1961-IV щодо письмового
надання страховику повідомлення про
дорожньо - транспортну пригоду
встановленого зразка.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача не
заперечував відсутності доказів
такого повідомлення.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку
щодо стягнення суми відшкодування саме
з ОСОБА_3, а не з СТ «Гарантія».

Рішення суду у частині відмови у
задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди є законним і
обґрунтованим.

Відповідно до вимог п.3 Постанови
пленуму Верховного суду України N 4 від
31 березня 1995 року «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності
(в тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Позивачем не надано доказів щодо
спричинення відповідачем позивачці
моральної шкоди.

Судові витрати підлягають стягненню
згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її
представника ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Московського районного суду
міста Харкова від 05 листопада 2014 року в
частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
шкоди, завданої внаслідок ДТП -
скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13
432грн. 16 коп. (тринадцять тисяч
чотириста тридцять дві гривні
шістнадцять копійок) по відшкодуванню
матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 365 грн. 40 коп.
(триста шістдесят п'ять гривень сорок
копійок)

В іншій частині рішення суду залишити
без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: