У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5,
третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_7, яка діє в інтересах публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», на рішення
Барвінківського районного суду
Харківської області від 10 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 14 серпня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ «Райфайзен банк
Аваль» звернулося з позовом до ОСОБА_5
про стягнення матеріальної шкоди,
посилаючись на те, що 01 жовтня 2007 року
між АТ «Райфайзен банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райфайзен банк Аваль», та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 укладено
генеральну кредитну угоду № 703,
відповідно до якої було укладено три
кредитні договори № 010-2/07/1-1071-07 від 01
жовтня 2007 року, № 010-2/07/1-1320-07 від 14
грудня 2007 року та № 010-2/07/1-0098-08 від 07
лютого 2008 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за генеральною кредитною угодою № 703
було укладено два договори іпотеки,
відповідно до яких ОСОБА_6 надано у
іпотеку АТ «Райфайзен банк Аваль»
нерухоме майно - нежитлову будівлю в
літері «А-3» загальною площею 1490,6 кв м,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1
(далі нежитлова будівля), та
однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (далі -
квартира).

У січні 2012 року ОСОБА_6 припинив
сплачувати грошові кошти за кредитними
договорами та відсотки за користування
ними, у зв'язку з чим, на його адресу
позивачем було направлено вимогу про
погашення сум заборгованості за
кредитними договорами.

ОСОБА_6 звернувся до господарського
суду Харківської області з заявою про
порушення провадження про банкрутство.
Постановою господарського суду
Харківської області від 24 квітня 2012
року фізичну особу-підприємця ОСОБА_6
визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
якої призначено арбітражного
керуючого ОСОБА_5

18 травня 2012 року ОСОБА_5, у межах
ліквідаційної процедури, було
реалізовано вищезазначену нежитлову
будівлю та квартиру. При цьому, в
порушення вимог Закону України «Про
відновлення платоспроможності або
визнання його банкрутом»,
інвентаризацію та оцінку майна
боржника-банкрута проведено не було,
згоду ПАТ «Райфайзен банк Аваль» на
продаж не отримано, вартість майна та
порядок продажу не погоджено, аукціон
проведено з порушенням норм діючого
законодавства, надходження грошових
коштів від продажу майна не
проконтрольовано, депозитний рахунок у
нотаріуса для надходження коштів,
отриманих від ліквідаційної процедури,
не відкрито, грошові кошти за
результатами продажу майна на аукціоні
АТ «Райфайзен банк Аваль» не
перераховано.

Таким чином, неналежним виконанням
арбітражним керуючим ОСОБА_5
ліквідаційної процедури ПАТ
«Райфайзен банк Аваль» було заподіяно
шкоду.

Позивач просив суд визнати ОСОБА_5
особою, яка завдала майнову шкоду ПАТ
«Райфайзен банк Аваль» та стягнути з
неї на користь останнього грошові
кошти на відшкодування майнової шкоди
в розмірі 9 615 828,70 грн.

Рішенням Барвінківського районного
суду Харківської області від 10 червня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 14 серпня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_7, яка діє в інтересах ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», не
погоджуючись з даними судовими
рішеннями першої та апеляційної
інстанцій подала касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, просить їх скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків місцевого та
апеляційного судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позивачем не надано доказів, що
внаслідок умисних дій чи бездіяльності
відповідача, при виконанні нею
обов'язків арбітражного керуючого,
позивачу була заподіяна матеріальна
шкода, яку вона повинна відшкодувати.

За таких обставин, правові підстави для
скасування оскаржуваних рішень
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в
інтересах публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
відхилити.

Рішення Барвінківського районного
суду Харківської області від 10 червня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 14 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І.
Наумчук