У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року м.
Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковалевича С.П., Хилевича
С.В.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 14 листопада 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» в особі Дубенського
відділення Рівненської філії ПАТ КБ
«Приватбанк» про скасування
іпотечного договору та визнання
недійсною та скасування додаткової
угоди, -

в с т а н
о в и л а :

ОСОБА_1 05 березня 2013 року звернулася до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» в особі Дубенського
відділення Рівненської філії ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання недійсною та
скасування додаткової угоди про
іпотечний кредит.

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 14
листопада 2014 року в задоволенні даного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_1 подала на нього апеляційну
скаргу.

Стверджує, що судом безпідставно
відмовлено в задоволенні клопотання
про призначення повторної
стаціонарної судово-психіатричної
експертизи.

Вважає, що висновки амбулаторної
експертизи та пояснення експертів в
судовому засіданні суперечливі по
своїй суті.

При цьому вказує, що суд не дав належної
та об"єктивної оцінки акту
судово-психіатричної експертизи № 302/14.

Просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове про задоволення
позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що під
час укладення іпотечного кредиту 15
квітня 2008 року та під час укладення
додаткової угоди по іпотечному кредиту
12 серпня 2008 року ОСОБА_1 усвідомлювала
значення своїх дій та керувала ними,
тобто перебувала за психічним
критерієм у стані дієздатності.

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і
апеляційний суд.

Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року
між ОСОБА_1 та Дубенським відділенням
Рівненської філії ПАТ КБ "Приватбанк"
було укладено іпотечний кредит, згідно
якого ОСОБА_1 надано кредит в розмірі
75000 зі сплатою 15% річних зі строком
погашення кредиту до 15 квітня 2018 року.

12 серпня 2008 року ОСОБА_1 було укладено
додаткову угоду про переведення
отриманий нею кредит в національній
валюті в долари США, що становило 16207,34
доларів США.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Правила ч. 1 ст. 215 ЦК України
встановлюють, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено,
що правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Відповідно до висновку, зазначеного в
акті судово-психіатричного експерта №
302/14, зокрема п. 23, ОСОБА_1 хворіє на
психічне захворювання з 1992 року. ОСОБА_1
15 квітня 2008 року під час укладення
іпотечного кредиту у хворобливому
стані, що позбавляв її здатності
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, не перебувала. ОСОБА_1 , 12
серпня 2008 року під час укладення
додаткової угоди по іпотечному кредиту
у хворобливому стані, що позбавляв її
можливості усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними, не
перебувала (а.с.,а.с. 116- 120).

Судом в даній справі не встановлено
наявність обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання певних юридичних наслідків.

За таких обставин колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
характер спірних правовідносин, дав
належну оцінку доказам, які є в
матеріалах справи, встановив фактичні
обставини справи, правильно застосував
матеріальний закон, під час розгляду
справи не допустив порушень
процесуального закону, доводи
апеляційної скарги є необґрунтованими
і не спростовують висновків суду, а
тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити, рішення суду залишити без
змін.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
ст. 11, 303, 304, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 14 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
С.П.
Ковалевич

С.В. Хилевич