У х в а л а

іменем україни

12 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та
піклування Бершадської районної
державної адміністрації, про
позбавлення батьківських прав, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 21 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, у якому просила
позбавити ОСОБА_5 батьківських прав
відносно доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на ті
обставини, що батько дітей ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дітей.

29 травня 2014 року рішенням Бершадського
районного суду Вінницької області
позов задоволено.

21 липня 2014 року рішенням апеляційного
суду Вінницької області рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивачка просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, ухвалене згідно з законом,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню
з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції, надавши належну оцінку
обставинам справи, повно та всебічно
з'ясувавши їх, виходив з того, що в
матеріалах справи відсутні докази
ухилення відповідача від виконання
своїх батьківських обов'язків по
вихованню дітей, тому підстав для
позбавлення його батьківських прав, що
є крайнім заходом впливу, немає.

При цьому судом вірно застосовано п. 2 ч.
1 ст. 164 СК України, рішення ухвалено з
дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення, крім того, зводяться
до переоцінки досліджених судом
доказів.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно відхилити, а рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 21 липня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 21 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.П.
Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук