Справа № 191/3879/14-ц
Провадження № 2/191/1436/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року

м.
Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого – судді Прижигалінської
Т.В.

за участю секретаря – Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Старовишневецької сільської
ради Синельниківського району
Дніпропетровської області, третя особа
: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора
про визнання недійсним свідоцтва про
право власності на земельну ділянку (
пай ) в порядку спадкування за законом ,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Старовишневецької сільської ради
Синельниківського району
Дніпропетровської області, третя особа
: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора
про визнання недійсним свідоцтва про
право власності на земельну ділянку (
пай ) в порядку спадкування за законом,
яку в подальшому уточнив.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 09.07.2003 року померла
його мати – ОСОБА_3, яка постійно
мешкала за адресою : Дніпропетровська
область, Синельниківський район, с.
Водяне, вул. Папаніна, 46а.

Після смерті матері відкрилася
спадщина у вигляді земельної ділянки (
паю ), розташованого на території
Старовишневецької сільської ради
Синельниківського району
Дніпропетровської області. Заповіту
мати не складала. Єдиними спадкоємцями
першої черги після її смерті
залишилися позивач та його батько –
ОСОБА_4. На день смерті матері- 09.07.2003
року позивач був малолітнім і спадщину
прийняв в порядку п.4 ст..1268 ЦК України,
але свідоцтво про право на спадкове
майно в цілій частині було помилково
видане його батькові – ОСОБА_4 і зараз
позивач вимушений звертатися до суду
за захистом своїх законних прав щодо
спадщини після смерті своєї матері. Про
порушення його права на отримання
спадщини після смерті матері позивачу
стало відомо після смерті батька, який
помер 04.11.2013 року.

У зв’язку з цим, позивач просить
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане
державним нотаріусом ОСОБА_5 13.02.2007 року
на земельну ділянку загальною площею
10.50 га., що знаходиться на території
Старовишневецької сільської ради
Синельниківського району
Дніпропетровської області, наданої для
ведення сільськогосподарського
виробництва, належної померлій на
підставі державного акту про право
приватної власності на землю серія
ІІ-ДП № 25521, зареєстроване в реєстрі за
№ 8-115, в ? частині вказаної земельної
ділянки, після смерті ОСОБА_3, яка
померла 09 липня 2003 року, в порядку
спадкування за законом.

Позивач в судове засідання не
з’явився, однак надав заяву про
розгляд справи без його участі,
уточнені позовні вимоги підтримав
повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з’явився, однак надав
заяву про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи в судове
засідання не з’явився по невідомій
суду причині, хоча про день та час
судового розгляду був належним чином
повідомлений.

При визнанні позову суд ухвалює
рішення в порядку, встановленому ст.174
ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
надані письмові докази, та оцінивши їх
в сукупності, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про смерть серія І-КИ
№ 521158, 04.11.2013 року помер ОСОБА_4.

З свідоцтва про народження ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, серія І-КИ №116276,
вбачається, що його батьками є :
«батько- Заяць ОСОБА_7», «мати –
ОСОБА_3».

Згідно свідоцтва про зміну імені, серія
І-КИ № 009500, 17.05.2012 року ОСОБА_6 змінив
ім’я на «Меренчук Дмитра
Володимировича».

Згідно свідоцтва про смерть серія І-КИ
№ 563465, 09.07.2003 року померла ОСОБА_3.

В матеріалах спадкової справи № 56/2007
після померлої 09.07.2003 року ОСОБА_3
міститься заява ОСОБА_4 про прийняття
спадщини після смерті дружини –
ОСОБА_3.

Згідно довідки виконкому
Старовишневецької сільської ради
Синельниківського району № 1233 від
30.11.2006 року ОСОБА_3 проживала і була
прописана в с. Водяне, вул.. Папаніна,46а,
з 1994 року по день смерті 09.07.2003 року і на
момент смерті прописані і проживають
чоловік – ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син –
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно державного акту на право
приватної власності на землю серія
ІІ-ДП № 093500, ОСОБА_3 на підставі рішення
17 сесії 23 скликання Старовишневецької
сільської ради № 141 від 24.05.2001 року
передана у приватну власність земельна
ділянка площею 10.050 га, яка розташована
на території Старовишневецької
сільської ради, призначеної для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Даний акт зареєстровано в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 25521
від 04.07.2001 року.

13.02.2007 року державним нотаріусом Другої
ОСОБА_2 державної нотаріальної контори
ОСОБА_5, ОСОБА_4 було видане свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті дружини – ОСОБА_3, померлої
09.07.2003 року, а саме на земельну ділянку
загальною площею 10.050 га., що
знаходиться на території
Старовишневецької сільської ради
Синельниківського району.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно ст..1301 ЦК України свідоцтво про
право на спадщину визнається недійсним
за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.27 ч.3 Постанови Пленуму
Верховного суду України, викладеними в
п.27 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» відповідно до статті 1301
ЦК свідоцтво про право

на спадщину може бути визнано
недійсним не лише тоді, коли особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, але й за інших підстав,
установлених законом. Іншими
підставами можуть бути : визнання
заповіту недійсним, визнання відмови
від спадщини недійсною, визнання шлюбу
недійсним, порушення у зв’язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.

Отже, під час видачі державним
нотаріусом свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_3 спадкоємцю ОСОБА_4 були порушені
права ОСОБА_1, який є сином померлої, так
як згідно ст.1268 ЦК України на час її
смерті був малолітнім, а тому також є
таким, що прийняв спадщину у вигляді ?
частини земельної ділянки площею 10.50
га.

Таким чином, суд, враховуючи
вищевикладене, приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
позивачем доведені та підтверджені
документально.

На підставі викладеного та ст.ст. 1236, 1301
ЦК України, ст..125 Земельного Кодексу
України, п.27 Постанови Пленуму ВСУ від
30.05.2008 року №7 «Про судову практику у
справах про спадкування», керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, –

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане державним нотаріусом Другої
ОСОБА_2 державної нотаріальної контори
ОСОБА_5 13.02.2007 року на земельну ділянку
загальною площею 10.50 га., що знаходиться
на території Старовишневецької
сільської ради Синельниківського
району Дніпропетровської області,
наданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
належної померлій на підставі
державного акту про право приватної
власності на землю серія ІІ-ДП № 093500,
зареєстроване в реєстрі за № 2-115, а
саме, в ? частині вказаної земельної
ділянки, після смерті ОСОБА_3, яка
померла 09 липня 2003 року, в порядку
спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні під час проголошення
рішення – протягом десяти днів з дня
отримання рішення.

Суддя:

ОСОБА_8