У Х В А Л А

17 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Леванчука
А.О., Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 липня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про поділ майна
подружжя

та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Флагман»,
про встановлення порядку користування
житлом,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 14 жовтня 1995 року по 07 листопада
2011 року вона перебувала у шлюбі з
ОСОБА_4, за час перебування у якому вони
придбали квартиру АДРЕСА_1, здійснили
грошові вклади в Публічне акціонерне
товариство «Сведбанк», Публічне
акціонерне товариство «Банк «Фінанси
та Кредит», Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») та
отримували доходи від господарської
діяльності Товариства з обмеженою
відповідальністю «Демар», учасником
якого є відповідач.

Позивачка з урахуванням уточнень
просила:

- визнати її особистою власністю
грошові кошти, які знаходились на
депозитному рахунку, оформленому на
ім'я ОСОБА_4 у ПАТ «ПУМБ» у розмірі 50 тис.
доларів США, отримані ним від продажу
за дорученням належної їй квартири
АДРЕСА_2, та стягнути з відповідача на
її користь вказану грошову суму;

- визнати квартиру АДРЕСА_3 спільним
майном подружжя та виділити їй зі
спільного майна подружжя майно на суму
1 833 734 грн 24 коп.;

- визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідача на її користь грошові
кошти у розмірі 715 489 грн 24 коп.;

- виділити ОСОБА_4 зі спільного майна
подружжя майно на суму 1 833 734
грн 24 коп.;

- виділити ОСОБА_4 в натурі квартиру
АДРЕСА_3 та залишити ОСОБА_4 грошові
кошти у розмірі 897 626 грн 24 коп.

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом,
посилаючись на те, що спільним майном
подружжя є лише квартира АДРЕСА_1.
Просив встановити порядок
користування цією квартирою, виділивши
йому у користування кімнати № № 9, 10 та
суміжну з ними веранду, а ОСОБА_3 -
кімнати № № 3, 8 та суміжну з
кімнатою № 3 веранду; кухню, ванну
кімнату, коридор, водопровід,
електромережу, каналізацію, газові та
пральні прилади залишити у загальному
користуванні; зобов'язати Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Флагман» (далі - ОСББ
«Флагман») укласти з ним та ОСОБА_3
окремі договори найму квартири;
зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати
йому у користуванні виділеними
кімнатами та підсобними приміщеннями.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 18 лютого 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

У порядку поділу майна виділено в
натурі та визнано за ОСОБА_3 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

У порядку поділу майна виділено в
натурі та залишено за ОСОБА_4
право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 916
173 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
22 травня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_4 задоволено, рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 18 лютого 2014
року скасовано та ухвалено нове
рішення.

Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

У порядку поділу майна подружжя
визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1 та на 54 630 грн
56 коп.

Визнано право власності за ОСОБА_4 на Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1 та
на 54 630 грн 56 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 54 630
грн 56 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши у
користування ОСОБА_4 кімнату
№ 10 площею 11,4 кв. м та кімнату № 9 площею
16,6 кв. м та суміжну з кімнатами
№ № 9, 10 веранду.

Виділено у користування ОСОБА_3 кімнату
№ 8 площею 11,8 кв. м та кімнату № 3 площею
18 кв. м та суміжну з кімнатою № 3
веранду.

Кухню, ванну кімнату, коридор,
вбиральню залишено у спільному
користуванні.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 липня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення апеляційного суду м. Києва від
22 травня 2014 року залишено без змін.

У жовтні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_3 надійшла заява про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 липня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: ч. 1 ст. 11 ЦПК України, ст. ст. 57, 60, 61,
63, 65, 69, 70, 71, 72 СК України, ст. ст. 325, 372 ЦК
України.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як на приклад неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права заявник
посилається на:

- ухвалу Верховного Суду України від 19
липня 2006 року, постановлену за
результатами розгляду касаційної
скарги на рішення апеляційного суду
Одеської області від 08 лютого 2006 року в
справі за позовом про поділ майна, якою
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 12 жовтня 2005 року про відмову в
задоволенні позовних вимог та рішення
апеляційного суду Одеської області від
08 лютого 2006 року про задоволення
позовних вимог скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції;

- ухвалу Верховного Суду України від 02
липня 2008 року, постановлену за
результатами розгляду касаційної
скарги на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 28 квітня 2006
року, ухвалу Оболонського районного
суду м. Києва від 25 травня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22
серпня 2006 року в справі за позовом про
визнання права власності на частину
квартири, поділ спільного майна та
зустрічним позовом про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки, встановлення факту
проживання однією сім'єю, поділ
спільного майна та усунення перешкод у
користуванні власністю, якою
оскаржувані рішення про часткове
задоволення первісних позовних вимог
та про відмову в задоволенні
зустрічних позовних вимог скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- ухвалу Верховного Суду України від 30
червня 2011 року, постановлену за
результатами розгляду касаційної
скарги на рішення Кіровського
районного суду м. Макіївки від 02 червня
2010 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 19 липня 2010 року в
справі за позовом про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя,
якою оскаржувані рішення про
задоволення позовних вимог скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 листопада 2011
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 12 квітня 2011 року в справі за
позовом про поділ спільного майна
подружжя, якою оскаржуване рішення в
частині поділу будинку та встановлення
порядку користування земельною
ділянкою скасовано, справу в цій
частині направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 березня 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Здолбунівського районного суду
Рівненської області від 30 грудня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 04 квітня 2011
року в справі за позовом про виділ
частки з майна, що є у спільній сумісній
власності подружжя, якою оскаржувані
рішення про задоволення позовних вимог
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Керченського міського суду Автономної
Республіки Крим від 22 лютого 2013 року та
рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 24 квітня 2013 року в
справі за позовом про визнання майна
особистою власністю та зустрічним
позовом про поділ майна подружжя, якою
оскаржувані рішення про відмову в
задоволенні первісних та зустрічних
позовних вимог скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 квітня 2014
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду м. Києва від
27 листопада 2013 року в справі за
позовом про поділ спільного майна
подружжя, якою рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 21 червня 2013
року про задоволення позовних вимог та
рішення апеляційного суду м.
Києва від 27 листопада 2013 року про
відмову в задоволенні позовних вимог
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Пунктом 5 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що встановлений
ст. 355 ЦПК України перелік підстав для
подання заяви про перегляд Верховним
Судом України судових рішень у
цивільних справах є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.
Неоднакове застосування норм
процесуального права не може бути
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Зі змісту наданих у приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права ухвал судів
касаційної інстанції вбачається, що
судові рішення скасовано, а справи
передано на новий судовий розгляд, тому
посилання на ухвали судів касаційної
інстанції, якими справи передано на
новий судовий розгляд, не є підставою
для допуску справи для перегляду
Верховним Судом України, оскільки у них
не викладені правові позиції щодо
застосування норм матеріального права,
а вони стосуються процесу доказування,
встановлення фактичних обставин, що є
застосуванням норм процесуального
права.

За таких обставин факту неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права не вбачається, а
тому справа не підлягає допуску до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про
поділ майна подружжя та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа -
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Флагман»,
про встановлення порядку користування
житлом, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 липня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк