РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/17231/14-ц

2/643/5899/14

16.12.2014року Московський районний
суд м. Харкова у складі головуючого
судді Майстренко О.М. при секретарі
Росликовій О.В. розглянув у відкритому
судовому засіданні у м. Харкові справу
за позовом ОСОБА_1 до Харківського
регіонального інституту державного
управління Національної академії
держаного управління при Президентові
України про стягнення невиплаченої
заробітної плати, середнього
заробітку, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом та просить в кінцевій редакції
позовних вимог стягнути з відповідача
на його користь заборгованість по
заробітної платі в розмірі 18053,12 грн. ,
середній заробіток за час затримки
остаточного розрахунку по день
фактичного розрахунку, сума за час
затримки по 08 грудня 2014 року складає 98
554,00 грн., суму компенсації у розмірі
29207,83 грн. за спричинену йому моральну
шкоду.

В обґрунтування посилається на
те, що на підставі наказу від 06 вересня
2006 року № 240 його, як обраного за
конкурсом, було прийнято на посаду
доцента кафедри інформатизації
державного управління за контрактом.

01 липня 2013 року на підставі
наказу від 27 червня 2013 року № 299
позивача звільнено з роботи.

Позивач вважає, що на день
звільнення із ним не було проведено у
повному обсязі остаточного
розрахунку, оскільки не нарахована
та не виплачена заробітна плата за
останній робочий день - 1 липня 2013 року у
розмірі 232 грн. 80 коп.

В результаті роботи за
сумісництвом з вересня 2010 року по
січень 2011 року відповідачем
неправомірно змінено базовий місяць -
жовтень 2008 року за основним місцем
роботи, у зв'язку з чим не виплачена
індексація заробітної плати з січня по
грудень 2011 року в сумі 3 082 грн. 82 коп.
Внаслідок чого відповідач зобов'язаний
дорахувати всі види доплат за 2011 та 2012
роки, що розраховувалися на підставі
середньої заробітної плати в сумі 487
грн. 20 коп.

Також відповідачем неправомірно
зменшено посадовий оклад з 2 359 грн. 80
коп. у грудні 2010 року до 2 305 грн. 60 коп. у
січні 2011 року, про що він не був
повідомлений. Вказане зменшення
заробітної плати є незаконним, у
зв'язку з чим відповідач зобов'язаний
компенсувати зменшення заробітної
плати з моменту зміни чинних умов
оплати праці по червень 2012 року у
розмірі 7 689 грн. 60 коп.

З липня 2012 року по червень 2013 року
відповідач ще чотири рази змінював
істотні умови праці, з яких лише в
одному випадку ОСОБА_1 був належним
чином про це повідомлений, внаслідок
чого відповідач зобов'язаний сплатити
на користь позивача недоплачену
грошову суму за період з 01 липня 2012 року
до 30 червня 2013 року у розмірі 9 858 грн. 04
коп.

У зв'язку із затримкою
остаточного розрахунку сума
середнього заробітку за весь час
затримки по день подачі позову до суду
становить 17 894 грн. 52 коп.

У зв'язку з неправомірними діями
відповідача та внаслідок порушення
трудового законодавства позивачу
завдано моральної шкоди, у
відшкодування якої він просив стягнути
19 049 грн. 01 коп.

Посилаючись на вказані обставини
та з урахуванням уточнень, позивач
просив суд стягнути з відповідача на
його користь по заробітної платі в
розмірі 18053,12 грн. , середній заробіток
за час затримки остаточного розрахунку
по день фактичного розрахунку, сума за
час затримки по 08 грудня 2014 року
складає 98 554,00 грн., суму компенсації у
розмірі 29207,83 грн. за спричинену йому
моральну шкоду.

Відповідач проти позову
заперечує, посилаючись на те, що
відповідно до наказу від 06 вересня 2006
року № 240-к ОСОБА_1 був прийнятий на
посаду доцента кафедри інформатизації
державного управління, як обраний за
конкурсом по контракту, відповідно до
наказу від 27 червня 2013 року № 299-к
ОСОБА_1 звільнений з посади доцента
кафедри інформаційних технологій і
систем управління з 01 липня 2013 року у
зв'язку із закінченням строку
трудового договору відповідно до п.2 ст.
36 КЗпП України. ОСОБА_1 працював на
посаді доцента кафедри інформаційних
технологій і систем управління за
строковим трудовим договором, який
відповідно до п. 2 ст. 23 КЗпП України
укладався на строк, визначений за
погодженням сторін з 20 березня 2013 року
по 30 червня 2013 року. У зв'язку з тим, що
строковий трудовий договір з ОСОБА_1 не
продовжувався, в наказі від 27 червня 2013
року № 299-к вжито формулювання
«звільнити з 1 липня 2013 року». Цей день
не є робочим для працівника та йому не
нараховується заробітна плата,
зважаючи на що, в останній робочий день
- 27 червня 2013 року з ОСОБА_1 проведений
остаточний розрахунок і кошти
зараховані на особистий картковий
рахунок. Наприкінці останнього
робочого дня ОСОБА_1 до відділу кадрів
за трудовою книжкою не з'явився, про що
складено акт. У зв'язку з тим, що 28 - 30
червня 2013 року святкові та вихідні дні,
ОСОБА_1 трудову книжку отримано 01 липня
2013 року. Прихід останнього до ХарРІ
НАДУ 01 липня 2013 року був пов'язаний
виключно з отриманням трудової книжки,
навчальні заняття в цей день їм* не
проводилися, методичну роботу на
кафедрі не здійснював та ніяких
доручень від керівництва ХарРІ НАДУ не
отримував. З 01 липня 2013 року ОСОБА_1 у
складі науково-педагогічних
працівників кафедри не значиться з
причин звільнення, тому твердження, що
він в цей день працював є
безпідставними.

З 01 вересня 2010 року у зв'язку з
перерозподілом навантаження на
початок нового навчального року ОСОБА_1
продовжив працювати на кафедрі на 1,25
ставки доцента зі збільшенням
навантаження. Йому було проведено
відповідні нарахування заробітної
плати та інших виплат, встановлених
законодавством України, у тому числі
індексація, яка розрахована відповідно
до п. 2, 5 Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою КМУ від 17
липня 2003 року № 1078. З 01 липня 2007 року по
30 червня 2013 року з ОСОБА_1 укладалися
строкові трудові договори, в яких також
не передбачався конкретний розмір
доплат та додаткового коефіцієнту
підвищення посадових окладів
науково-педагогічним працівникам за
статус «національний», що обумовлено
фінансовими можливостями ХарРІ НАДУ та
закріплено в п. 3.10 Колективного
договору, в п. 1.З. та п. 2.1 Додатку 8 до
нього. Виходячи з граничних сум
затверджених асигнувань і фінансових
можливостей ХарРІ НАДУ та для
уникнення заборгованості по
заробітній платі, штатним розкладом на
2012 рік було зменшено розмір
додаткового коефіцієнту підвищення
посадових окладів
науково-педагогічним працівникам за
статус «національний», доплати за
вчене звання та науковий ступінь.

Фактичне зменшення доходу ОСОБА_1
з 01 липня 2012 року, на яке він
посилається як на зміну істотних умов
праці, не відбулося, оскільки він з 02
липня 2012 року по 27 серпня 2012 року
знаходився у щорічній відпустці та
отримав відпускні у повному обсязі.

Відповідно до Акту перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 20-0І-759/1307, яку
здійснювала Територіальна державна
інспекція з питань праці у Харківській
області, в період з 25 липня по 07 серпня
2013 року, порушень норм законодавства
про працю та оплату праці в ХарРІ НАДУ
не виявлено.

В судовому засіданні сторони
підтримала свої вимоги та заперечення.

Суд, вислухавши сторони,
допитавши свідка, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов задоволенню не
підлягає по наступним підставам.

Як було встановлено судом, та
сторони не заперечували, відповідно до
наказу від 06 вересня 2006 року № 240-к
ОСОБА_1 був прийнятий на посаду доцента
кафедри інформатизації державного
управління, як обраний за конкурсом по
контракту, відповідно до наказу від 27
червня 2013 року № 299-к ОСОБА_1 звільнений
з посади доцента кафедри інформаційних
технологій і систем управління з 01
липня 2013 року у зв'язку із закінченням
строку трудового договору відповідно
до п.2 ст. 36 КЗпП України. ОСОБА_1
працював на посаді доцента кафедри
інформаційних технологій і систем
управління за строковим трудовим
договором, який відповідно до п. 2 ст. 23
КЗпП України укладався на строк,
визначений за погодженням сторін з 20
березня 2013 року по 30 червня 2013 року. У
зв'язку з тим, що строковий трудовий
договір з ОСОБА_1 не продовжувався, в
наказі від 27 червня 2013 року № 299-к вжито
формулювання «звільнити з 1 липня 2013
року». Цей день не є робочим для
працівника та йому не нараховується
заробітна плата, зважаючи на що, в
останній робочий день - 27 червня 2013 року
з ОСОБА_1 проведений остаточний
розрахунок і кошти зараховані на
особистий картковий рахунок.
Наприкінці останнього робочого дня
ОСОБА_1 до відділу кадрів за трудовою
книжкою не з'явився, про що складено
акт. У зв'язку з тим, що 28 - 30 червня 2013
року святкові та вихідні дні, ОСОБА_1
трудову книжку отримано 01 липня 2013
року. Прихід останнього до ХарРІ НАДУ 01
липня 2013 року був пов'язаний виключно з
отриманням трудової книжки, навчальні
заняття в цей день їм* не проводилися,
методичну роботу на кафедрі не
здійснював та ніяких доручень від
керівництва ХарРІ НАДУ не отримував. З
01 липня 2013 року ОСОБА_1 у складі
науково-педагогічних працівників
кафедри не значиться з причин
звільнення, тому твердження, що він в
цей день працював є безпідставними.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 03 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 11 квітня 2014 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Остаточний розрахунок з ОСОБА_1
проведено 27 червня 2013 року (останній
робочий день) в повному обсязі, що
підтверджено розрахунковим листом за
червень 2013 року де є підпис ОСОБА_1 про
нараховані йому остаточні суми та
витягом з платіжної відомості
заробітної плати по пластиковим
карткам за ІІ половину червня 2013 року.

Заперечень позивача по
нарахованим та виплаченим йому сумам
на момент звільнення не було.

Згідно ст.. 116 КЗ п П України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред*явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначеній в
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

На підставі вищевикладеного
вимога позивача щодо стягнення на його
користь середнього заробітку за час
затримки остаточного розрахунку по
день фактичного розрахунку , а саме
08.12.2014 року, у сумі 98554 гр. 00 коп. є
безпідставною і не обґрунтованою .

З 1 вересня 2010 у зв'язку з
перерозподілом навантаження на
початок нового навчального року ОСОБА_1
прийнято на посаду доцента (0,25 ставки
за сумісництвом) кафедри
інформатизації державного управління
до проведення конкурсу. Тобто ОСОБА_1
продовжив працювати на тій же самій
кафедрі на 1,25 ставки доцента зі
збільшенням навантаження.

ОСОБА_1 було проведено відповідні
нарахування заробітної плати та інших
виплат, встановлених законодавством
України, у тому числі індексації, яка
розрахована відповідно до п.п. 2,5
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року №
1078.

Приймаючи до уваги листи
Міністерства праці та соціальної
політики України від 15 лютого 2010 року №
19/10/136-10 та від 30 квітня 2010 року № 80/10/136-10
проведено нарахування індексації, де
базовим було визначено місяць, у якому
відбулося підвищення грошових доходів
працівника, враховуючи сумісництво, а
саме вересень 2010 року.

У зв'язку з запереченнями ОСОБА_1
і його незгодою на встановлення нового
базового місяця для проведення
індексації ХарРІ НАДУ було направлено
листа від 20 лютого 2012 року № 01-291-01/03 до
Міністерства соціальної політики
України щодо роз'яснення цього питання,
на який було отримано відповідь від 27
березня 2012 року № 76/10/136-12: «якщо
працівнику у зв'язку з перерозподілом
навантаження, у вересні 2010 року було
додатково встановлено 0,25 ставки, то
місяць такого підвищення вважається
базовим при проведенні індексації».
Законність встановлення базового
місяця при проведенні індексації у
разі підвищення грошового доходу
працівника за рахунок зростання цього
доходу, враховуючи сумісництво (яке не
вважається тимчасовим), також
підтверджує лист Міністерства
соціальної політики України від 12
листопада 2012 року № 434/10/136-12.

На підставі вищевикладеного
вимоги ОСОБА_1 щодо виплати не
донарахованих йому відпускних у сумі
487,20 грн. та заробітної плати у сумі 7689,60
грн. є безпідставними та не
обґрунтованими.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 28 лютого 2002 року
№ 228 «Про затвердження Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ» на початок кожного
року затверджується новий штатний
розпис з урахуванням встановленого
ліміту асигнувань та стану власних
надходжень бюджетних установ та в
межах затвердженого фонду заробітної
плати.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 2002 року
№ 1298 «Про оплату праці працівників на
основі Єдиної тарифної сітки розрядів
і коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» та наказу Міністерства освіти
та науки України від 26 вересня 2005 року
№ 557 «Про впорядкування умов оплати
праці та затвердження схем тарифних
розрядів працівників навчальних
закладів, установ освіти та наукових
установ» працівникам установ, закладів
та організацій освіти, науки, культури,
які мають статус національних закладів
може зберігатися при визначенні
максимальних розмірів посадових
окладів (ставок заробітної плати,
тарифних ставок) та ставок погодинної
оплати праці додатковий коефіцієнт
підвищення посадових окладів, що
застосовувався для зазначених
працівників до набрання чинності цією
постановою. Розмір встановлення
додаткового коефіцієнту підвищення
посадових окладів за статус
«національний» було встановлено
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 липня 2002 року № 992 «Про умови
оплати праці працівників вищих
навчальних закладів, що мають статус
національних», яка втратила чинність
на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 22 серпня 2005 року
№ 790 «Про внесення змін та визнання
такими, що втратили чинність деяких
постанов Кабінету Міністрів України з
питань оплати праці працівників
установ, закладів та організацій
окремих галузей бюджетної сфери».
Листом Міністерства освіти і науки
України від 18 липня 2007 року № 1/10-1593
визначено, що конкретний розмір
додаткового коефіцієнту підвищення
посадових окладів
науково-педагогічним та науковим
працівникам навчального закладу, що
має статус національного, має
встановлювати керівник цього
навчального закладу в межах фонду
заробітної плати, затвердженого
кошторисом.

Згідно з затвердженим кошторисом
на 2011 рік сума бюджетного фінансування
була зменшена на 2256,8 млн. грн. порівняно
з сумою, заявленою у бюджетному запиті
на 2011 рік.

Виходячи з граничних сум
затверджених асигнувань і фінансових
можливостей ХарРІ НАДУ та для
уникнення заборгованості по
заробітній платі штатним розписом на
2011 рік було зменшено розмір
додаткового коефіцієнту підвищення
посадових окладів
науково-педагогічним працівникам за
статус «національний», який може
зберігатися, але не є обов'язковим.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 2002 року
№ 1298 «Про оплату праці працівників на
основі Єдиної тарифної сітки розрядів
і коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» та наказу Міністерства освіти
та науки України від 26 вересня 2005 року
№ 557 «Про впорядкування умов оплати
праці та затвердження схем тарифних
розрядів працівників навчальних
закладів, установ освіти та наукових
установ» працівникам установ, закладів
та організацій освіти встановлюються,
зокрема, доплати за вчене звання
доцента, старшого наукового
спiвробiтника - у граничному розмiрi 25
вiдсоткiв посадового окладу (ставки
заробiтної плати), за науковий ступiнь
кандидата наук - у граничному розмiрi 15
вiдсоткiв посадового окладу (ставки
заробiтної плати).

ХарРІ НАДУ було укладено контракт
від 6 вересня 2006 року № 55/06 з ОСОБА_1 про
прийняття на посаду доцента (1 ставка)
кафедри інформатизації державного
управління, де пунктом 12 було визначено
умови оплати праці та
соціально-побутове забезпечення
працівника без встановлення
конкретного розміру додаткового
коефіцієнту підвищення посадових
окладів науково-педагогічним
працівникам за статус «національний»
та доплат за науковий ступінь та вчене
звання.

З 1 липня 2007 року до 30 червня 2013
року з ОСОБА_1 укладалися строкові
трудові договори, в яких також не
передбачався конкретний розмір доплат
та додаткового коефіцієнту підвищення
посадових окладів
науково-педагогічним працівникам за
статус «національний», що обумовлено
фінансовими можливостями ХарРІ НАДУ та
закріплено в п. 3.10 Колективного
договору, в п. 1.3 та п. 2.1 п.п. 2.1.1 Додатку 8
до Колективного договору «Положення
про фонд надбавок та доплат до тарифних
ставок і посадових окладів в
Інституті». Конкретні розміри доплат
за вчене звання доцента до посадового
окладу (ставки заробiтної плати), за
науковий ступiнь кандидата наук до
посадового окладу (ставки заробiтної
плати), розмір додаткового коефіцієнту
підвищення посадових окладів
науково-педагогічним працівникам за
статус «національний» затверджуються
штатним розписом.

Згідно з затвердженим кошторисом
на 2012 рік сума бюджетного фінансування
була зменшена на 2500,7 млн. грн. порівняно
з сумою, заявленою у бюджетному запиті
на 2012 рік.

Виходячи з граничних сум
затверджених асигнувань і фінансових
можливостей ХарРІ НАДУ та для
уникнення заборгованості по
заробітній платі, штатним розписом на
2012 рік було зменшено розмір
додаткового коефіцієнту підвищення
посадових окладів
науково-педагогічним працівникам за
статус «національний», доплати за
вчене звання та науковий ступінь.

Відповідно до законодавства
України з 1 січня 2012 року, з 1 квітня 2012
року, з 1 липня 2012 року, з 1 вересня 2012
року, з 1 жовтня 2012 року, з 1 грудня 2012
року було збільшено посадові оклади
відповідно до Єдиної тарифної сітки
розрядів і коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери.

Фактичне зменшення доходу ОСОБА_1
з 1 липня 2012 року не відбулося, тому що
він з 2 липня 2012 року по 27 серпня 2012 року
знаходився у щорічній відпустці та
отримав відпускні у повному обсязі,
розрахунок яких проведено відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про
затвердження порядку обчислення
середньої заробітної плати» із
розрахунку 12 повних календарних
місяців, що передують місяцю надання
відпустки.

Тому твердження ОСОБА_1 щодо зменшення
законодавчо встановлених складових
заробітної плати є безпідставними, а
вимоги щодо виплати невиплаченої
заробітної плати у сумі 21117,66 грн.
(3082,82+9858,04+7689,6+487,20) не обґрунтованими.

Згдно з Актом перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 20-01-759/1307, яку
здійснювала Територіальна державна
інспекція з питань праці у Харківській
області у період з 25 липня по 7 серпня
2013 року згідно з Положенням про
Державну інспекцію України з питань
праці, затвердженим Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 386/2011,
порушень норм законодавства про працю
та оплату праці в ХарРІ НАДУ не
виявлено.

Стаття 237-1 КЗпПУ зазначає, що
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визнається законодавством.

Згідно з Постановою Пленуму ВСУ
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди» № 4 від 31.03.1995 року у п.3
зазначено, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, при
настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.137 ЦПКУ у
позовній заяві про відшкодування
моральної шкоди має бути зазначено, в
чому полягає ця шкода, з яких міркувань
позивач виходив, визначаючи розмір
шкоди та якими доказами це
підтверджується. Позивач у своєї
позовної заяві не зазначив, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
йому завдано моральної шкоди, з яких
міркувань він виходив визначаючи
розмір шкоди та яким доказами це
підтверджується, а тому вимоги в цій
частині також не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст.. 57, 60, 209
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Харківського регіонального інституту
державного управління Національної
академії держаного управління при
Президентові України про стягнення
невиплаченої заробітної плати,
середнього заробітку, моральної шкоди
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції протягом 10 днів.

Суддя
Майстренко О.М.