Номер провадження: 22-ц/785/8964/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів:
Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.

При секретарі:
Добряк Н.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ленінталь» на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 26 серпня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Ленінталь» про усунення перешкод у
користуванні права власності та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С
Т А Н О В И Л А:

У березні 2014р. ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом про витребування
майна з чужого незаконного володіння
та після уточнення позову просила
усунути перешкоди у користуванні її
майном - земельною ділянкою, загальною
площею 4,0493 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання
посадових осіб ТОВ «Ленінталь»
передати їй зазначену земельну
ділянку, а/с. №45.

Свої вимоги мотивувала тим, що на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю вона є
власником вищевказаної земельної
ділянки.

26.05.2008р. між позивачкою та
відповідачем ТОВ «Ленінталь» було
укладено договір оренди земельної
ділянки, за умовами якого позивачка
передала відповідачу в оренду терміном
на 5 років (до 26.05.2013р.) належну їй
земельну ділянку площею 4,0493 га.

Позивачка зазначає, що у зв'язку із
закінченням строку оренди вона
неодноразово зверталася до
відповідача з вимогою звільнити її
земельну ділянку та не обробляти її,
проте відповідач відмовляється з
посиланням на те, що оскільки договір
оренди було зареєстровано 27.11.2011р., тому
термін дії цього договору
продовжується до 27.12.2016р.

У зв'язку з небажанням
відповідача добровільно повернути їй
земельну ділянку, вона з підстав,
передбачених ст. ст. 319, 386, 387 ЦК України,
просила про задоволення її вимог.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Овідіопольського
районного суду Одеської області від
26.08.2014р. позов задоволено. Усунуто
перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 право
користування та розпорядження
земельною ділянкою, шляхом
зобов'язання посадових осіб ТОВ
«Ленінталь» передати ОСОБА_2 земельну
ділянку, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 цільове призначення для
ведення сільськогосподарського
призначення. Вирішено питання про
судові витрати.

У апеляційній скарзі ТОВ
«Ленінталь» просить скасувати судове
рішення, стягнути з позивачки судові
витрати в сумі 121,80 грн., посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивачка є власником
земельної ділянки, як власник
земельної ділянки уклала договір
оренди з відповідачем, а право
власності є непорушним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає вимогам закону та дійсним
обставинам справи.

Судом встановлено, що згідно
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку, серія ОД
№ 9061178 ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 4,0493га, яка розташована
на території Йосипівської сільської
ради Овідіопольського району.

26 травня 2008р. між ОСОБА_2 та ТОВ
«Ленінталь» було укладено договір
оренди землі, що був зареєстрований у
відділі Держкомзему у
Овідіопольському районі Одеської
області 27.12.2011р. Відповідно до умов
договору орендодавець надає, а орендар
приймає в строкове платне користування
вказану земельну ділянку
сільськогосподарського призначення.

У п.п. 3, 3.1 договору оренди землі
№16/30 від 26.05.2008р. сторони встановили, що
договір укладено на 5 років (у разі
укладання договору оренди землі для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва - з
урахуванням ротації культур згідно з
проектом землеустрою). Після
закінчення строку дії договору орендар
має переважно право поновити його на
новий строк.

Цей договір не був нотаріально
посвідченим.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про оренду землі» істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Невід'ємною частиною договору
оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15
Закону України «Про оренду землі» є
план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ст. 640 ЦК
України договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповідно
до прийняття цієї пропозиції. Якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладання договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії. Договір який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державній реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстраціії.

Відповідно до ч.1 ст. Закону
України «Про оренду землі» оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Як вже було зазначено вище
позивачка та відповідач 26.05.2008р. уклади
договір оренди землі згідно з яким
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування, строком
на 5 років, вказану земельну ділянку
сільськогосподарського призначення.

На підставі цього договору
сторони 26.05.2008р. склали акт
приймання-передачі об'єкту оренди,
згідно з яким орендарю була передана у
користування спірна земельна ділянка.

Матеріалами справи встановлено і
відповідачем не заперечується що до
теперішнього часу останній
користується цією земельною ділянкою,
відмовляється її звільнити та
повернути позивачці.

Відповідно до положень ст. 31
Закону України «Про оренду землі»
договір оренди землі припиняється в
разі закінчення строку, на якій його
було укладено.

За правилами ст. 34 Закону України
«Про оренду землі» у разі припинення
або розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцю земельну ділянку на умовах
визначених договором. Орендар не має
права утримувати земельну ділянку для
задоволення своїх вимог до
орендодавця.

Таким чином, матеріалами справи
достовірно встановлено, що сторони
26.05.2008р. досягли усіх умов щодо передачі
відповідачу у п'ятирічне користування
земельної ділянки, що належить на праві
власності позивачці і у цей же день
земельна ділянка була передана
орендарю в користування, якою він
користується більше 5 років, хоча строк
договору оренди сплив 26.05.2013р., тому
відповідач зобов'язаний повернути
позивачці спірну земельну ділянку.

Доводи апеляційної скарги про те,
що оскільки право оренди у ТОВ
«Ленінталь» виникло 27.12.2011р. - після
реєстраціії договору оренди між ОСОБА_2
та ТОВ «Ленінталь» у відділі
Держкомзему у Овідіопольському районі
Одеської області 27.12.2011р. строком на 5
років і тому це право оренди є чинним до
27.12.2016р. колегія суддів не приймає до
уваги, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст. 6 Закону
України «Про оренду землі» орендарі
набувають права оренди земельної
ділянки на підставах і в порядку,
передбачених ЗК, ЦК та іншими законами
України і договором оренди землі.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав, а ст. 126 цього
Кодексу встановлюється порядок
оформлення речових прав на земельну
ділянку відповідно до Закону від 1
липня 2004р. «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

16.03.2010р. набрав чинності Закон України
від 11.02.2010р. «Про внесення змін до
Закону «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» та інших законодавчих актів
України, яким ст. ст. 18 та 20 Закону від
11.02.2010р. виключені, а ст. 6 доповнена ч.5,
згідно з якою право оренди земельної
ділянки підлягає державній реєстрації
відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1998 року
№ 2073, на яке посилається апелянт,
державна реєстрація договорів оренди є
офіційним визнанням і підтвердженням
державою факту виникнення або
припинення права оренди земельних
ділянок.

Суд першої інстанції у справі, що
переглядається, обгрунтовано виходив з
того, що державна реєстрація договору
оренди земельної ділянки у період
визначений сторонами дії договору
свідчить лише про правомірне,
договірне використання відповідачем
спірної земельної ділянки відповідно
до зазначених норм ЗК, ЦК інших Законів
України, а не про момент укладання
зазначеного договору

Доводи апеляційної скарги
вищевикладених висновків не
спростовують, а тому колегія суддів не
приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно
ухвалено у відповідності до положень
ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для
його скасування, як про це йдеться мова
у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, а зібраним
доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ленінталь» відхилити.

Рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 26
серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік