УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П., суддів:
Гончара В.П., Фаловської І.М.,Карпенко
С.О., Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «СМП» до
ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
за касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «СМП» на
рішення апеляційного суду Волинської
області від 11 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «СМП» (далі -ТОВ
«СМП») звернулось до суду з позовом, у
якому просило стягнути в порядку
регресу з ОСОБА_6 25 000 грн сплаченої ним
як власником автомобіля за рішенням
суду моральної шкоди на користь матері
померлого під час
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8,
що сталася з вини відповідача, який
управляв автомобілем під час виконання
своїх трудових обов'язків в товаристві.

На обґрунтування своїх вимог
посилалося на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
відповідач, керуючи автомобілем марки
ВАЗ-21093, що належить ТОВ «СМП», під час
виконання маневру випередження мопеда
марки «Дельта» під керуванням ОСОБА_7,
який рухався по правій стороні дороги
та розпочав поворот ліворуч, допустив
зіткнення з ним, у результаті чого
сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої загинув пасажир мопеда
ОСОБА_8

13 червня 2008 року відносно ОСОБА_6
порушено кримінальну справу, за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
386 КК України, яку 03 квітня 2012 року
постановою слідчого УМВС України
закрито, оскільки проведеним досудовим
слідством не можливо встановити дії
якого з водіїв знаходяться в прямому
причинному зв'язку із
дорожньо-транспортною пригодою та її
наслідками.

28 жовтня 2013 року рішенням
Володимир-Волинського міського суду
задоволено позов матері загиблого
ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та стягнуто з ТОВ «СМП»
на її користь 25 000 грн моральної шкоди
та 1401 грн матеріальної шкоди, а на
користь держави - 464 грн 60 коп. судового
збору.

На виконання цього рішення 30 грудня 2013
року позивач сплатив ОСОБА_9 25 000 грн в
якості відшкодування моральної шкоди
та 08 січня 2014 року - 464 грн 60 коп.
судового збору в дохід держави, та
поніс судові витрати, пов'язані із
розглядом цієї справи, тому просив
стягнути ці кошти в порядку регресу з
винної особи та задовольнити позов.

4 квітня 2014 року рішенням
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області позов ТОВ «СМП»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «СМП»
27 381 грн 51 коп. в порядку регресу.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

11 червня 2014 року рішенням апеляційного
суду Волинської області рішення суду
першої інстанції змінено та стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ТОВ «СМП» 1629 грн 10
коп. на відшкодування матеріальної
шкоди та 243 грн 60 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ТОВ «СМП» просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, ухвалене згідно з законом,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач
зобов'язаний в порядку регресу
відшкодувати позивачу суму сплачених
ним коштів ОСОБА_9 за рішенням суду про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної смертю ОСОБА_8, потерпілого
в дорожньо-транспортній пригоді, що
сталася з вини відповідача при
виконанні ним трудових обов'язків.

Змінюючи рішення, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що шкода,
завдана підприємству винними діями
працівника під час виконання ним
покладених на нього трудових
обов'язків, відшкодовується відповідно
до положень трудового законодавства у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше середнього місячного заробітку
працівника, оскільки підстав для
покладення на нього повної
матеріальної відповідальності немає.

Проте погодитися з таким рішенням суду
апеляційної інстанції не можна на
таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК
України).

Оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції цим вимогам закону не
відповідає.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17
годині 30 хвилин відповідач ОСОБА_6,
керуючи автомобілем марки ВАЗ-21093, що
належить ТзОВ «СМП», на ділянці
автодороги сполученням
Устилуг-Луцьк-Рівне в напрямку м.
Володимир-Волинський, поза межами
населеного пункту, перед перехрестям
із дорогою на с. Бобичі
Володимир-Волинського району, під час
виконання маневру випередження,
допустив зіткнення з мопедом марки
«Дельта» під керуванням ОСОБА_7, який
рухався правим краєм проїжджої частини
та розпочав поворот ліворуч на с.
Бобичі, внаслідок чого пасажир мопеда
ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від
яких помер на місці пригоди.

13 червня 2008 року відносно ОСОБА_6
порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
286 КК України, яку постановою слідчого
СУ УМВС України у Волинській області
від 03 квітня 2012 року закрито, оскільки
проведеним досудовим слідством не
можливо встановити дії якого з водіїв
знаходяться в прямому причинному
зв'язку із дорожньо-транспортною
пригодою та її наслідками.

28 жовтня 2013 року рішенням
Володимир-Волинського міського суду
позов ОСОБА_9 задоволено частково та
стягнуто з ТОВ «СМП», як з роботодавця
ОСОБА_6 1 401 грн майнової шкоди, 25 000 грн
моральної шкоди та 464 грн 60 коп.
судового збору на користь держави.

10 грудня 2013 року рішенням апеляційного
суду Волинської області рішення суду в
частині стягнення майнової шкоди
скасовано та відмовлено в задоволенні
цих вимог, у решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

На виконання рішення суду позивачем 30
грудня 2013 року було сплачено на користь
ОСОБА_9 25 000 грн на відшкодування
моральної шкоди та 08 січня 2014 року
- 464 грн 60 коп. судового збору в дохід
держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодували шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Фізична чи юридична особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану її
працівником при виконанні трудових
(службових) обов'язків на підставі
трудового договору (контракту) чи
цивільно-правового договору, має право
зворотної вимоги (регресу) до такого
працівника - фактичного завдавача
шкоди - у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Статтями 132, 133, 134, 137 КЗпП України
визначені випадки матеріальної
відповідальної працівника у межах
середньомісячного заробітку,
обмеженої та повної матеріальної
відповідальності, а також обставини,
які підлягають врахуванню при
визначенні розміру відшкодування.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції не виконав вимоги
процесуального права (ст. 213 ЦПК
України) та не перевірив підстав
заявленого позову та підстав стягнення
з відповідача сплаченої ним суми на
відшкодування моральної шкоди,
обставин її заподіяння, а відтак не
зміг правильно визначитись із нормами
матеріального права, що регулюють
спірні відносини, не перевірив
законності та обґрунтованості рішення
суду першої інстанції (ст. 303 ЦПК
України).

Зробивши висновок про необхідність
застосування до відповідача обмеженої
матеріальної відповідальності на
підставі норм трудового законодавства,
не перевірив доводів позивача та
висновків суду першої інстанції щодо
настання повної матеріальної
відповідальності, не дав цим
обставинам відповідної оцінки.

При цьому, зазначивши в рішенні про
порушення щодо відповідача
кримінальної справи за фактом
дорожньо-транспортної пригоди, не
перевірив правової підстави її
закриття та наявності обов'язку
відповідача щодо повної матеріальної
відповідальності з урахуванням п. 3 ч. 1
ст. 134 КЗпП України, дійшов передчасного
висновку про обмежену його
відповідальність, ухвалив рішення з
порушенням норм процесуального права.

Невиконання судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та є
підставою для скасування ухваленого у
справі судового рішення та направлення
справи на новий розгляд до
апеляційного суду, як передбачено ст. 338
ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно задовольнити частково,
рішення суду апеляційної інстанції
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
як передбачено ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «СМП»
задовольнити частково, рішення
апеляційного суду Волинської області
від 11 червня 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Судді:В.П.
Гончар С.О. Карпенко І.М. Фаловська С.П.
Штелик