РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2014 року Зміївський районний суд
Харківської області

в складі: головуючого - Бібіка О.В.,

за участю секретаря - Редіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Змієві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, про усунення
від права спадкування, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3
Стан здоров»я ОСОБА_3 потребував
стороннього догляду, значних
фінансових зусиль, які забезпечувала
тільки позивачка. Відповідачці ОСОБА_2,
яка будучи усиновленою дочкою
померлої, було відомо про хворобу
матері, про її безпорадний стан,
ухилялася від надання необхідної
допомоги, у звязку із чим повинна бути
усунена від права на спадкування.

До нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини відповідачка
звернулася із заявою про прийняття
спадщини.

Також позивач ОСОБА_1 обґрунтовує
своє право на спадкове майно ОСОБА_3
тим, що житловий будинок АДРЕСА_1
придбано в період шлюбу із ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. За
життя він 13 листопада 2013 року склав
заповіт за умовами якого усе своє майно
заповідав ОСОБА_1

30.07.2014 року позивачка звернулась
до нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини із заявою про
прийняття спадщини. Однак, оформити
спадщину неможливо через не оформлення
спадщини після смерті ОСОБА_3 її
чоловіком ОСОБА_4, та наявності, крім
ОСОБА_4 ще одного спадкоємця першої
черги за законом - відповідачки ОСОБА_2
у звязку із чим позивач змушена
звертатися до суду.

В судовому засіданні представники
позивачки ОСОБА_1 підтримали позовні
вимоги позивачки, пояснили, що тільки
позивач здійснювала догляд за
престарілими та хворими подружжям
ОСОБА_4, про що можуть засвідчити
свідки.

Представник відповідача ОСОБА_5
позовні вимоги не визнав, пояснив, що
відповідачка звернулися до
нотаріальної контори із письмовою
заявою про прийняття спадщини після
матері ОСОБА_3 Про хворобу матері їй
було відомо, після переїзду батьків у
2004 році на постійне проживання в
АДРЕСА_1 вони проживали окремо.

Батьки були престарілі хворі
люди, але постійної сторонньої
допомоги не потребували. До
відповідача із заявами про надання
матеріальної допомоги за життя не
звертались. При можливості дочка
ОСОБА_2 надавала батькам матеріальну
допомогу. Крім пенсії, що отримували
батьки, вони ще мали дохід від
проданого у м. Харкові будинку та від
здачі в користування частини своєї
присадибної ділянки саме позивачу
ОСОБА_1, яка і отримала частину
спадщини.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивачки, представника
відповідача, свідків перевіривши
матеріали справи, прийшов до
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Будинок АДРЕСА_1 та земельна
ділянка площею 0,120 га за вказаною
адресою належали на праві власності
ОСОБА_3 відповідно до договорів
купівлі-продажу від 18 жовтня 2004 року,
посвідчених приватним нотаріусом
Зміївського районного нотаріального
округу Гаврильєвим В.І., р.№2203 та № 2200
(а.с.9,10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла.
(а.с.7). З цього часу відкрилась спадщина
на частку вказаного вище майна.

Спадкоємцями першої черги за
законом, в тім числі, є і її дочка
ОСОБА_2, що підтверджується копією
повторного свідоцтва про народження
від 08.05.2013 (а.с.82)

Згідно інформації приватного
нотаріуса Зміївського районного
нотаріального округу Кожушної Л.М. від
10 листопада 2014 р. за № 511/02-14 після
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року
було заведено спадкову справу № 8/2014, в
матеріалах справи якої знаходяться
заява про прийняття спадщини від
ОСОБА_2 від 18 листопада 2013 року, доньки
померлої, яка надійшла до нотаріуса 05
лютого 2014 р.

Направлені нотаріусу документи
не викликають у суду сумніву та є
належними доказами, що підтверджують
факт родинних відносин та наявність
спадкових прав у відповідача, так як
заведено спадкову справу відповідно до
ЗУ «Про нотаріат», Гаазької конвенції
від 05.10.1961 року та ст.. 9 Конституції
України. (а.с.59-64).

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщина) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Згідно зі ст.ст. 1268, 1269 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

За частиною 5 статті 1224 ЦК
України за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено , що
вона ухиляється від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік ,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Частина 3 ст.1224 ЦК України регулює
ті ж правовідносини, маючи відмінність
тільки в суб»єктному складі.

Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України не
мають права на спадкування за законом
особи, які ухилялися від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця,
якщо ця обставина встановлена судом. За
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

У п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» судам роз'яснено, що
правило абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України
стосується особи, яка зобов'язана була
утримувати спадкодавця згідно з
нормами СК України. Факт ухилення особи
від виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця встановлюється судом за
заявою заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59,
ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі . Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд не приймає як належний доказ
перебування ОСОБА_3 у безпорадному
стані та необхідності надання їй
сторонньої допомоги, про що зазначено у
довідці лікаря амбулаторії загальної
практики сімейної медицини с. Лиман
ОСОБА_8 від 23.10.14, так як вказаний факт
має бути підтверджено висновком МСЕК
(а.с.72).

Зазначене випливає із п.11
Положення, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3
грудня 2009 р. № 1317про медико-соціальну
експертизу ,згідно якого міські,
міжрайонні, районні комісії
визначають: ступінь обмеження
життєдіяльності осіб, що звертаються
для встановлення інвалідності, потребу
в сторонньому нагляді, догляді або
допомозі, реабілітації,
реабілітаційний потенціал, групу
інвалідності, причину і час її
настання, професію, з якою пов'язане
ушкодження здоров'я, а також ступінь
втрати професійної працездатності (у
відсотках) працівників, які одержали
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням ними трудових обов'язків.

Допитані в судовому засіданні
свідки з боку позивача: ОСОБА_9, ,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 не привели жодних
свідчень, що ОСОБА_3 особисто
зверталась до дочки ОСОБА_2 з проханням
надання допомоги спадкодавцеві, який
потребує допомоги, а ОСОБА_2 вчиняла
умисні дії чи бездіяльність,
спрямовані на ухилення від обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю.

Тобто не знайшов свого
підтвердження в судовому засіданні
факт ухилення ОСОБА_2, пов'язаний з її
винною поведінкою, де вона
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій.

Отже, суд вважає, що позивачка не
довела ті обставини, на які вона
посилалася , як на підставу своїх
позовних вимог, оскільки докази, які
містяться в матеріалах справи, та
пояснення свідків не свідчать про те,
що спадкодавець потребував допомоги
від спадкоємця, що ОСОБА_3 зверталася до
відповідача з проханням про надання
будь-якої допомоги , та чи знаходилася
спадкодавець у безпорадному стані
через тяжку хворобу, а також потребу
спадкодавця в допомозі відповідача.

Позивач при вирішенні справи про
усунення особи від права на
спадкування повинен довести як факт
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином,
ухилення характеризується умисною
формою вини.

Позивач та його представники
зазначених норм як матеріального, так і
процесуального права про те, що є
правові підстави для усунення ОСОБА_2
від права на спадкування взагалі не
підтвердили належними доказами (ст. 58
ЦПК України). Зокрема, не надано доказів
умисного ухилення від надання допомоги
спадкодавцю з боку відповідачки.

Таким чином, суд вважає, що у
задоволенні позову необхідно
відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 10,
11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд ,

В И
Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права
на спадкування - відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Зміївський районний суд Харківської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.В.Бібік