АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8596/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шклярук Д. С. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого судді - Ремеза В.А.,

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 25 червня
2014р. за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - державний нотаріус Першої
Ялтинської державної нотаріальної
контори АР Крим Куркович Н.О., про
визнання права власності на земельні
ділянки в порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013р. ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Дніпропетровської
міської ради про визнання права
власності на земельні ділянки в
порядку спадкування, посилаючись на те,
що вона перебувала з 1974р. у шлюбі з
ОСОБА_4 Під час перебування у шлюбі,
ОСОБА_4 придбав земельні ділянки, а
саме: земельну ділянку загальною
площею 0,0320га., за адресою: АДРЕСА_1
згідно Договору купівлі-продажу
земельної ділянки серія ВМТ № 835104 від
02.06.2010р. зареєстрованого в реєстрі за №
1086 приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за 72 298грн.;
земельну ділянку загальною площею
0,0356га за адресою: АДРЕСА_2, згідно
Договору купівлі-продажу земельної
ділянки серія ВМТ № 835108 від 02.06.2010р.
зареєстрованого в реєстрі за № 1094
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за 39 837грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

За час життя ОСОБА_4 згідно ст. 182 ЦК
України та ст. 125 ЗК України не
переоформив, та не зареєстрував
вищевказані земельні ділянки.

04.12.2012р. вона звернулась до державного
нотаріуса в першу Ялтинську державну
нотаріальну контору Автономної
Республіки Крим для прийняття спадщини
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4 однак 05.11.2013р. вона
отримала від в.о. державного нотаріуса
Першої ялтинської державної
нотаріальної контори Куркович Н.О.
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, тобто у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом у зв'язку з тим, що за життя її
покійний чоловік не переоформив та не
зареєстрував вищевказані земельні
ділянки, на своє ім'я, а тому позивач
просила суд визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
0320га, за адресою: АДРЕСА_1, що належала
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4; та
визнати за нею право власності на
земельну ділянку площею 0,365га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2, що
належала померлому ОСОБА_4

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 25.06.2014р.
ОСОБА_2 у задоволенні позову до
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності на земельні
ділянки в порядку спадкування за
законом відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити по
справі нове рішення по суті позовних
вимог, посилаючись на те, що судом
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням по справі нового рішення з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог про
визнання права власності на спадкове
майно після смерті ОСОБА_4, суд виходив
з того, що за життя ОСОБА_4 не
зареєстрував у встановленому Законом
порядку своє право власності на спірні
земельні ділянки, і крім того при
оформленні договорів купівлі-продажу
земельних ділянок були допущені
помилки у написанні прізвища
спадкодавця, та у зв'язку із цим були
внесені до Державного реєстру
правочинів недостовірні відомості про
набувача земельних ділянок, а тому
відсутні правові підстави для визнання
за ОСОБА_2 права власності на
вищевказані земельні ділянки в порядку
спадкування за законом після смерті її
чоловіка ОСОБА_4

Проте повністю з такими висновками
суду погодитися не можна виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4

Після його смерті ОСОБА_2 04.12.2012р.,
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини.

Згідно договору купівлі-продажу від
02.06.2010р., ОСОБА_4 став власником
земельної ділянки площею 0,0320га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, однак
при оформлені зазначеного договору
купівлі-продажу приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 було
допущено помилку в написанні прізвища
покупця замість ОСОБА_4 вказано ОСОБА_4,
і як вбачається з наданої до матеріалів
справи копії договору (а.с.141-142), вказану
помилку у зазначені прізвища покупця
було виправлено самим нотаріусом про
що міститься відповідне посилання в
договорі.

Відповідно до договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 02.06.2010р. ОСОБА_4
став власником земельної ділянки
площею 0,0356га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_2. При цьому приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
відомості у Державний реєстр
правочинів про цей договір
купівлі-продажу були внесені із
зазначенням місця розташування
відчужуваної земельної ділянки
АДРЕСА_2, замість правильної адреси:
АДРЕСА_2, і так само відомості про
набувача за договором до Реєстру
правочинів внесені невідповідні,
оскільки набувачем вказаний гр. ОСОБА_4,
замість ОСОБА_4, і доказів про те, що
нотаріусом були виправлені допущені
помилки матеріали справи не містять.

Постановою в.о. обов'язки державного
нотаріуса Куркович Н.О., ОСОБА_2 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину з тих мотивів, що
право власності на спірні земельні
ділянки на ім'я спадкодавця ОСОБА_4 не
було зареєстровано, як це передбачено
ст. 182 ЦК України та ст. 125 ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України (в
редакції, що діяла на час укладення
договору купівлі-продажу від 02.06.2010р.)
право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Пунктом «а», ч.2 вказаної статті
передбачено, що право власності на
земельну ділянку, набуту у власність із
земель приватної власності без зміни
її меж, цільового призначення,
посвідчується цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки, укладеною в порядку,
встановленому законом, у разі набуття
права власності на земельну ділянку за
такою угодою.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи наведені обставини, та
норми законодавства, яким регулюються
виниклі між сторонами правовідносини,
колегія суддів вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_2 в частині визнання за нею
права власності в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельну ділянку
площею 0,0320га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, та належала ОСОБА_4 на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу від 02.06.2010р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
реєстровий номер 1086, підлягають
задоволенню, оскільки нотаріусом
внесено виправлення в тексті договору
купівлі-продажу, посвідчено такі
виправлення та підтверджено таким
чином право власності на вказану
земельну ділянку за померлим на час
його смерті.

Що ж стосується вимог ОСОБА_2 про
визнання за нею права власності в
порядку спадкування за законом на
земельну ділянку площею 0,0356га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2, після
смерті ОСОБА_4, то вказані вимоги є
передчасними, оскільки за текстом
договору купівлі-продажу від 02.06.2010р.,
покупцем вказаної земельної ділянки
згідно посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
договору є ОСОБА_4, а не ОСОБА_4, і
вказані помилки нотаріусом не були
усунені у передбаченому законом
порядку, і крім того нотаріусом було
внесено відомості у Державний реєстр
правочинів про цей договір
купівлі-продажу із зазначенням місця
розташування відчужуваної земельної
ділянки АДРЕСА_2, замість правильної
адреси: АДРЕСА_2, що не відповідає
дійсності, а тому позивачем не
доведено, що вказана земельна ділянка
на час розгляду справи в суді, належала
померлому ОСОБА_4

Оскільки суд першої інстанції при
розгляді справи не прийняв до уваги
наведені обставини, та норми права,
якими регулюються виниклі між
сторонами правовідносини, а тому
колегія суддів вважає, що рішення суду
підлягає скасуванню на підставі ст. 309
ЦПК України з ухваленням по справі
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та
визнання за нею права власності в
порядку спадкування за законом, після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
на земельну ділянку площею 0,0320га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та
належала ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 02.06.2010р., відмовивши
в задоволенні позовних вимог в іншій
частині.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 25 червня
2014р. скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за законом, після
смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 0,0320га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та
належала ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 02.06.2010р.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Рішення апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення але може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: