Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/4333/14
Головуючий у 1 інстанції: Ясинський О.В.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:
Осоцького І.І.,

Суддів
Панкеєва О.В.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі:
Буримі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Комунальної
лікувально-профілактичної установи
Селидівська центральна міська лікарня
на рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 08 вересня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунальної лікувально
-профілактичної установи Селидівська
центральна міська лікарня,
Селидівської міської ради про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Комунальної
лікувально - профілактичної установи
Селидівська центральна міська лікарня,
Селидівської міської ради про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначивши, що
01.06.2005 року о 16 г. 30 хв. до Селидівської
ЦМЛ була доставлена її донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якій було встановлено
діагноз «Гострий Апендицит». О 20 год. 30
хв. черговий лікар анестезіолог ОСОБА_5
Селидівської ЦМЛ, провів загальну
внутрішньовенну комбіновану анестезію
ОСОБА_4 О 21 год. 45 хв. під час проведення
операції, у зв'язку з неналежним
контролем ОСОБА_5 за адекватністю
дихання газообміном, протягом
анестезії ускладнилася зупинкою
дихання, після чого анестезіологом
несвоєчасно була проведена штучна
вентиляція легенів, о 21 год. 48 хв.
інтубирована трахея. Гіпоксичний стан
продовжувався протягом 5 хв. після чого
гемодинаміка була відновлена, але
ОСОБА_4 впала до коми 2 ступені.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 1 год.30 хв. її донька
ОСОБА_4 померла.

14.06.2005 року вона звернулась до
Селидівської міжрайонної прокуратури
з заявою про притягнення до
кримінальної відповідальності осіб
винних у смерті ОСОБА_4. Селидівською
міжрайонною прокуратурою проводилась
перевірка у порядку ст.97 КПК України, у
ході якої 05.07.2005 року були зібрані
медичні матеріали ОСОБА_4 та направлені
до Донецької обласної судово-медичної
експертизи для проведення
судово-медичного обстеження. 21.11.2005
року назначено повторне судово-медичне
обстеження медичних документів ОСОБА_4
та направлено до Головного бюро
судово-медичних експертиз до м. Києва.

08.12.2005 року нею отримано листа
від прокуратури Донецької області у
якому зазначалось, що згідно висновку
судово-медичного обстеження від 07.11.2005
року основним в результаті хвороби
ОСОБА_4 є набряк головного мозку з
зупинкою дихання. Також було
встановлено, що під час операційного
втручання доза кетаміну була
перевищена. 20.12.2005 року за №1934-05 нею
отримано листа від Селидівської
міжрайонної прокуратури про те, що
згідно висновку від 07.11.2005 року
комісійного судово-медичного
дослідження основним в результаті
хвороби ОСОБА_4 явилося розпиток
головного мозку з зупинкою дихання і що
під час операційного втручання доза
кетаміна була перевищена. 22.11.2005 року
Селидівським міжрайонним прокурором
медичні матеріали ОСОБА_4 направлені на
повторне судово-медичне обстеження до
Головного судово-медичного бюро м.
Києва. 30.01.2006 року за №163-06 нею отримано
листа від Селидівської міжрайонної
прокуратури про те, що 23.12.2005 року
Селидівською міжрайонною прокуратурою
були відкликані матеріали перевірки з
м. Києва по відношенню до ОСОБА_4 та з
31.01.2006 року направлені до Харківського
обласного бюро судово-медичної
експертизи.

14.06.2005 року нею були подані скарги
до Селидівської міжрайонної
прокуратури про притягнення до
кримінальної відповідальності лікарів
Селидівської міської лікарні за
неналежне виконання ними своїх
професійних зобов'язань при наданні
допомоги ОСОБА_4, на що вона отримувала
лише відповіді про те, що медичні
документи її доньки постійно
надсилаються на повторні обстеження.
20.01.2006 року №7/1-6985-05 нею отримано
листа від прокуратури Донецької
області про те, що медичні матеріали
ОСОБА_4 будуть направлені на повторне
комісійне судово-медичне обстеження до
Харківського обласного бюро
судово-медичних експертиз. Висновками
експертів Головного бюро
судово-медичної експертизи
Міністерства охорони здоров'я України
у м. Києві та Харківського обласного
бюро судово-медичної експертизи було
встановлено перевищення дози кетаміну,
що підтверджує вину лікаря -
анестезіолога.

15.12.2005 року №22/204356-05 ПК вона звернулась
до Секретаріату Президента України, на
підставі звернення були поставлені на
контроль. Міністерство охорони
здоров'я України та прокуратура
Донецької області. 10.02.2006 року №22/018725 П
вона повторно звернулась до
Секретаріату Президента України, який
надіслав на розгляд її звернення до
прокуратури Донецької області та
Міністерства охорони здоров'я. Жодної
відповіді від прокуратури Донецької
області та Міністерства охорони
здоров'я після того як їх було
поставлено на контроль вона не
отримала.

04.11.2005 року вона звернулась до
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини, щодо неналежного
розслідування Селидівською
міжрайонною прокуратурою обставин
смерті ОСОБА_4 на, що отримала
відповідь, що її звернення відноситься
до компетенції органів прокуратури,
тому її звернення взято на контроль і
направлене для перевірки та вжиття
передбачених законом заходів до
прокуратури Донецької області.

25.10.2012 року вона звернулась до
Донецької обласної державної
адміністрації, щодо прохання провести
службове розслідування та вжити заходи
для покарання лікаря ОСОБА_5 на що
отримала відповідь, що ОСОБА_5 в
Селидівській ЦМЛ та закладах
підпорядкованих Міністерству охорони
здоров'я України у Донецькій області не
працює. ОСОБА_5 звільнився з
Селидівської ЦМЛ у 2006 році та продовжує
працювати у Державній воєнізованій
гірничорятувальній службі на посаді
лікар рятувальне -противошокова група
до теперішнього часу.

Вона звернулась до правоохоронних
органів про притягнення ОСОБА_5 до
кримінальної відповідальності у
скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 140
КК України. Дана кримінальна справа
надійшла в провадження Селидівського
міського суду Донецької області до
судді Моцного О.С у якого знаходилась з
2006 року по лютий 2012 року, хоча у
матеріалах справи знаходились акти
службового розслідування випадку
смерті хворої ОСОБА_4 №222-1 у яких було
зазначено, що анестезіологом ОСОБА_5 не
були враховані у ході операції
технічні труднощі, які збільшили
продовження оперативного втручання.
Також згідно акту судово-медичного
обстеження № 611 встановлено, що доза
кетаміну була перевищена. згідно акту
судово-медичного обстеження
Харківського запасного бюро
судово-медичного експертизи, також
встановлено, що при проведені операції
був недостатній контроль
анестезіолога за адекватністю дихання
та була перевищена доза кетаміну.

Тобто при наявності висновків
експертів, які чітко вказують на те, що
між неналежним наданням медичної
допомоги лікарем анестезіологом та
смертю ОСОБА_4 вбачається прямий
причинний зв'язок, але незважаючи на це
судом розглядалася дана справа
протягом 6 років.

Під час судових засідань ОСОБА_5
свою вину не визнавав. Його захисник
заявляв клопотання про призначення
додаткової експертизи вважаючи
проведені раніше судово-медичні
обстеження неповними та недостатньо
ясними тим самим захисник - затягував
процес. Усі клопотання захисника
ОСОБА_5 були прийняті суддею Мопним О.С,
а медичні матеріали направлені на
додаткові обстеження.

За всі ці роки від ОСОБА_5, не було ні
допомоги, ні вибачень навіть співчуття

з його сторони не було. Селидівським
міським судом Донецької області було
винесено постанову від 16.02.2012 р. про те,
що підсудного ОСОБА_5 звільнено від
кримінальної відповідальності за ч.2
ст. 140 КК України, у зв'язку з
закінченням терміну давності. За її
апеляційною скаргою на постанову
Селидівського міського суду Донецької
області від 16.02.2012 року, ухвалою
апеляційного суду Донецької області
було скасовано цю постанову
Селидівського міського суду Донецької
області та матеріали направлено на
новий розгляд до Селидівського
міського суду Донецької області. 06.06.2013
року прокурор Селидівської
міжрайонної прокуратури ухвалив
постанову про зміну обвинувачення у
суді, у якій встановлено, що через
неналежне виконання ОСОБА_5 своїх
професійних зобов'язань через
недобросовісне до них відношення
здійснив злочин передбачений ч. 2 ст. 140
КК України. На підставі нового
обвинувачення Селидівський міський
суд Донецької області прийшов до
висновку, що вина ОСОБА_5 доведена, але
кримінальна справа була закрита у
зв'язку із закінченням терміну
давності відповідно до постанови від
13.06.2013 року.

Смерть її доньки сталася через
халатність, недбалість та несумлінне
виконання своїх професійних
зобов'язань анестезіолога ОСОБА_5.,
через що вона відчуває пустоту,
самотність та душевні страждання, які
може відчути тільки мати своєї дитини,
яка виховувала, давала їй усе найкраще.
ОСОБА_5 своїм недбальством лишив її
головного - доньки, а разом і цим сенсу
жити далі. а її доньку лишили самого
головного - це життя.

Після того, як її донька померла, у неї
почались нервові стреси, депресії,
головні болі, запаморочення через, що
страждала не тільки вона та її родина
та близькі люди, а саме більше її
молодший син. Через погане самопочуття
вона була вимушена звернутися до
лікаря, який прописав їй велику
кількість дорогих ліків, які вона не
могла собі дозволити та вирішила
приймати ліки, які могла оплачувати,
але вони їй не допомагали.

Загальна сума яка була потрачена нею на
придбання ліків складає 12 428,14 грн. Для
того, щоб винний у смерті її доньки було
покарано вона була вимушена звернутись
до адвоката. Відповідно до укладеного
договору №16/ю/09 від 25.06.2012 р. та акту
прийому-передачі виконаних робіт
вартість адвокатських послуг складає -
8 000 грн..

Позивач просила суд стягнути солідарно
з Комунальної
лікувально-профілактичної установи
Селидівської Центральної міської
лікарні, Селидівської міської ради на
її користь витрати на ліки у розмірі - 12
428 грн.14 коп., моральну шкоду у розмірі - 1
000 000 грн. та понесені нею витрати на
послуги адвоката у розмірі 13 000 грн..

Рішенням Селидівського міського суду
Донецької області від 08 вересня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунальної
лікувально-профілактичної установи
Селидівської Центральної міської
лікарні на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди 13 000
грн. та моральної шкоди завданої
злочином 120 000 грн..

Комунальна лікувально-профілактична
установа Селидівська центральна
міська лікарня подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та закрити провадження по
справі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Стягуючи з відповідача на
користь позивача матеріальну шкоду у
розмірі - 13 000 грн., суд помилково вважав,
що витрати на правову допомогу при
розгляді кримінальної та цивільної
справи підлягають стягненню в одній
справі без врахування їх розподілу в
залежності до задоволених позовних
вимог у цих справах та в якості
матеріальної шкоди.

З матеріалів справи слідує, що
постановою Селидовського міського
суду Донецької області від 13.06.2013 року
встановлено, що 01.06.2005 року внаслідок
неналежного виконання черговим
лікарем-анестезіологом Селидівської
ЦМЛ ОСОБА_5 своїх професійних
обов"язків під час проведення
загальної внутрішньовенної
комбінованої анестезії ОСОБА_4 через
недобросовісне до них відношення, в
результаті чого ОСОБА_4 впала в кому 2
ступені і ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла,
здійснив злочин, передбачений ч.2 ст.140
КК України / а.с.71-73 /.

Вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою (частина 4
статті 61 ЦПК України).

Моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).

Відповідно до статей 22, 23 ЦК
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування, а
також має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно з роз'ясненнями,
викладеними у пункті 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди"(із змінами від 25
травня 2005 року), розмір відшкодування
моральної шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань з
урахуванням у кожному конкретному
випадку вини відповідача та інших
обставин. Зокрема, ураховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
завданої травми, наслідки тілесних
ушкоджень, істотних вимушених змін у
його життєвих та виробничих стосунках.

З урахуванням вищенаведеного,
ураховуючи конкретні обставини справи,
а саме, той факт, що позивачу внаслідок
смерті її доньки спричинені моральні
переживання, тяжкість вимушених змін у
її життєвих стосунках, необхідність
докладати додаткових зусиль для
організації свого життя, ступінь вини
працівника відповідача, характер його
дій,тривалість розслідування та
розгляду кримінальної справи, а також,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, колегія
суддів вважає, що сума моральної шкоди,
яка визначена судом першої інстанції
для відшкодування на користь ОСОБА_3 у
розмірі - 120 000 грн. є об"єктивно
обгрунтованою.

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, до
судових витрат, серед іншого, належать
і витрати на правову допомогу.

Витрати у розмірі- 13 000 грн., які суд
стягнув в якості матеріальної шкоди є
витратами на саме на правовову
допомогу, які присуджаються при
розгляді кожної справи та у розмірі
пропорційному до задоволених позовних
вимог.

Виходячи з того, що позивач у
позові просила стягнути на її користь
витрати на ліки у розмірі - 12 428 грн.14
коп., моральну шкоду у розмірі - 1 000 000
грн., а рішенням суду позов було
задоволено частково і стягнуто на її
користь лише моральну шкоду у розмірі-
120 000 грн, то пропорційно до частини
задоволених вимог, витрати на правову
допомогу при розгляді цієї цивільної
справи становлять суму у розмірі - 1000
грн.. При цьому питання стягнення
витрат на правову допомогу при
розгляді кримінальної справи, які не є
матеріальною шкодою повинно
розглядатися при розгляді
кримінальної, а не цивільної справи і
тому судове рішення у їх стягненні у
цій справі як матеріальної шкоди
підлягає скасуванню.

Таким чином оскаржене рішення суду в
частині стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_3 у відшкодування
матеріальної шкоди 13 000 грн. підлягає
зміні з викладенням вказаної частини
рішення про стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_3 у відшкодування витрат
на правову допомогу - 1000 грн., а в іншій
частині судове рішення підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунальної
лікувально-профілактичної установи
Селидівська Центральна міська лікарна
задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 08 вересня 2014 року
у цій справі в частині стягнення з
Комунальної лікувально-профілактичної
установи Селидівської Центральної
міської лікарні на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди 13 000
грн. змінити, виклавши вказану частину
рішення наступним чином:

„Стягнути з Комунальної
лікувально-профілактичної установи
Селидівської Центральної міської
лікарні на користь ОСОБА_3 у
відшкодування витрат на правову
допомогу - 1000 грн.."

В іншій частині судове рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: