У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, Дніпровський
районний відділ Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві, про усунення перешкод у
здійсненні права власності на квартиру
шляхом зняття з реєстраційного обліку
та виселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
визнання права користування жилим
приміщенням, за касаційною скаргою
ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_1, на
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12
серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. Відповідач будучи
чоловіком його доньки, був
зареєстрований в спірній квартирі,
однак 10 лютого 2012 року шлюб між його
донькою та відповідачем розірвано, а
отже останній перестав бути членом
його сім'ї. Після розірвання шлюбу
відповідач зайняв окрему кімнату в
квартирі, з його вини у сім'ї виникають
конфлікти, на вимогу добровільно
звільнити квартиру відмовляється, хоча
має можливість жити у своєї матері,
також не бере участі в утриманні
квартири, а своєю присутністю створює
перешкоди йому як власнику у
користуванні та розпорядженні
належним на праві власності майном.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1
просив суд усунути перешкоди у
здійсненні ним права власності шляхом
виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та
зобов'язати відділ державної
міграційної служби України у
Дніпровському районі м. Києва зняти
відповідача з реєстраційного обліку.

17 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічним позовом в якому
просив визнати за ним право на
користування квартирою АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що хоча
шлюб між ним та донькою позивача за
первісним позовом і розірвано, він
продовжує проживати в спірній
квартирі, оскільки немає іншого житла.
Відповідач при цьому намагається
позбавити його єдиного місця
проживання та залишити на вулиці.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 23 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня
2014 року, у задоволенні первісного та
зустрічного позовів відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судового
рішення апеляційного суду із передачею
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні первісного
та зустрічного позовів суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідач є
колишнім членом сім'ї власника
квартири, вселився до вказаного
будинку в установленому законом
порядку, набувши прав і обов'язків щодо
користування цим приміщенням.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в
інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12
серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
Кузнєцов Г.І. Мостова