Справа № 453/1103/14
Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/6461/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Гацій І.І.,

з участю: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу
Сколівського районного суду
Львівської області від 18 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про стягнення боргу за договором
позики, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою
Сколівського районного суду
Львівської області від 18 серпня 2014 року
відмовлено в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Дану ухвалу оскаржив представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
необґрунтовано відмовив в задоволенні
заяви про забезпечення позову. Крім
того, вказує, що в порушення вимоги ч.6
ст.153 ЦПК України суд не дослідив
можливість забезпечення позову
частково, принаймні щодо накладення
арешту на банківські рахунки
відповідача на суму боргу - у розмірі 25
857 грн.

Просить ухвалу скасувати ту
постановити нову, якою заяву про
забезпечення позову задовольнити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_4 на підтримання
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, оцінивши доводи осіб,
що беруть участь у справі в їх
сукупності в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що в
задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України про
вжиття заходів забезпечення позову суд
постановляє ухвалу, в якій зазначає вид
забезпечення позову і підстави його
обрання, порядок виконання, розмір
застави, якщо така призначена. Копія
ухвали надсилається заявнику та
заінтересованим особам негайно після
її постановлення.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року "Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається із заяви про
забезпечення позову, позивач просив
накласти арешт на усе нерухоме майно та
банківські рахунки ОСОБА_5

Мотивув свою заяву тим, що відповідач
відмовляється виконувати свій
обов'язок перед позивачем згідно
договору позики, а тому у нього - ОСОБА_3
виникають обґрунтовані сумніви чи
зможе відповідач забезпечити
виконання рішення суду, адже він може
відчужити наявне у нього майно на
користь третіх осіб, що в подальшому
призведе до неможливості стягнення
боргу.

Із змісту оскарженої ухвали
вбачається, що відмовляючи у
задоволенні заяви про забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що в порушення процесуальних норм
та вказаних роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України
заявником не надано доказів існування
реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

На думку колегії суддів, згадані
висновки суду першої інстанції
зроблені у відповідності до вимог
закону та підстав для скасування
оскаржуваної ухвали немає.

Судовою колегією встановлено, що
позивач подав заяву щодо накладення
арешту на все нерухоме майно
відповідача та на банківські рахунки
відповідача, а в той же час суму боргу
він вказував у розмірі 25 857 грн. Отже є
підстави прийти до висновку, що
відповідно до до ч.3 ст. 152 ЦПК України
види забезпечення позову не є
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Посилання апелянта на те, що була
можливість забезпечення позову
частково, принаймні щодо накладення
арешту на банківські рахунки
відповідача на суму боргу у розмірі 25
857 грн., судова колегія не приймає до
уваги, так як на час розгляду заяви він
на це не посилався, а судова колегія
перевіряє обставини справи на по стану
на час розгляду вказаної заяви від 18
серпня 2014 року.

З цих підстав не заслуговують на увагу
і посилання апелянта на те, що на даний
час спір вирішено і позов задоволено.
Судовій колегії не представлено даних
про те, що заочне рішення суду від 22.10.2014
року вступило в законну суду.

Як вбачається із виділених матеріалів
цивільної справи, що надійшли на
розгляд до апеляційного суду, та були
оглянуті колегією суддів, жодних
обґрунтованих причин по стану на 18
серпня 2014 року, у зв'язку з якими
необхідно забезпечити позов, позивачем
не наведено та доказів на їх
підтвердження не представлено.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної
скарги слід визнати необґрунтованими
та таку відхилити, а оскаржувану
ухвалу, як таку, що постановлена з
додержанням вимог закону - залишити в
силі.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.4 ст.311, п.4.ч.1
ст.314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Сколівського районного суду
Львівської області від 18 серпня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.