У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
03 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14 жовтня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 05 серпня
2005 року між ним та ОСОБА_2
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого останній отримав кредит у
розмірі 2 тис. грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36% на річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом.

На порушення умов договору відповідач
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим станом на 31 жовтня 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 22
764 грн 95 коп., яку ПАТ КБ
«ПриватБанк» просило стягнути з
ОСОБА_2.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду

м. Дніпропетровська від 03 червня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14 жовтня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у
задоволенні позову банку відповідно до
ст. 215 ЦК України, оскільки згідно з
висновком судової почеркознавчої
експертизи підпис від імені ОСОБА_2 на
зворотній стороні заяви про видачу
кредиту, яка є складовою договору про
надання банківських послуг, виконаний
не ОСОБА_2, a іншою особою.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству комерційному банку
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік