Справа №591/4003/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Бурда Б. В.Номер провадження
22-ц/788/2191/14 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 47
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Левченко Т. А. ,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 22 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Фізичної-особи підприємця ОСОБА_5,
треті особи - Департамент
містобудування та земельних відносин
Сумської міської ради, Товариство з
обмеженою відповідальністю «БВК
компанія «Федорченко», про
зобов'язання вчинити дії,

в с т
а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 22 липня 2014 року позов
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 демонтувати
самовільну прибудову до балкону
квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання
щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_5, ОСОБА_3, дослідивши матеріали
справи, перевіривши рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи позивач є власником
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9).

В користуванні ОСОБА_5 знаходиться
приміщення, розташоване під квартирою
позивача, на початку 2014 року останній
влаштував покрівлю в рівень віконних
отворів до квартири позивача. Вказана
прибудова здійснена шляхом
улаштування навісу на опорах перед
входом у приміщення, що займає
відповідач, який прикріплюється до
зовнішніх стін лоджії квартири
позивача.

ОСОБА_5 звертався до ЖЕД ТОВ «БВКК
«Федорченко» з заявою про надання
згоди на здійснення добудови, проти
якої товариство не заперечувало (а.с.
29,31).

Вказані факти з достатньою повнотою
встановлені судом першої інстанції на
підставі належним чином зібраних,
досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України.

Статтею ст. 391 ЦК України передбачено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

У пп. 22, 23 постанови № 6 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правий режим самочинного
будівництва)» Пленум Вищого
спеціалізовано суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
роз'яснив, що знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Під істотним порушенням будівельних
норм і правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.

При вирішенні питання про те, чи є
відхилення від проекту істотним і
таким, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
суди повинні в кожному випадку
з'ясовувати, зокрема, наскільки
збудована будівля за розміром
відповідає площі, поверховості,
розміщенню та іншим умовам,
передбаченим проектом; як впливає
допущене порушення з урахуванням
місцевих правил забудови, громадських
і приватних інтересів на планування,
забудову, благоустрій вулиці, на
зручність утримання суміжних ділянок
тощо.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції дійшов до висновку, що роботи
по облаштуванню покрівлі були
здійснені відповідачем в порушення
вимог п. 2.54 ДБН В.2.2-15-2005, без
відповідного проекту та погодження з
позивачем, а тому зазначена прибудова є
самочинним будівництвом, яка порушує
права позивача, оскільки на даху
прибудови збирається бруд, з'явився
додатковий шум, що створює для нього
незручності, а тому обґрунтовано
задовольнив позов.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що ОСОБА_3, як власник нежитлового
приміщення, офісу АДРЕСА_2, до участі у
розгляді даної справи судом першої
інстанції не залучався є слушними.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи. Отже, підставою для скасування
рішення суду може бути тільки таке
порушення норм процесуального права,
яке призвело до неправильного
вирішення справи.

З огляду на обставини справи, з
врахуванням викладеного вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
вказане порушення норм процесуального
права не призвело до неправильного
вирішення спору та прийняття
незаконного судового рішення.

Зобов'язання відповідача демонтувати
самовільно побудований навіс не тягне
за собою втручання у цілісність офісу,
як майна ОСОБА_3, не впливає на його
конструктивні характеристики, не
зменшує його ціну, про що не
заперечував і сам ОСОБА_3 в суді
апеляційної інстанції.

Тому керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 22 липня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -