АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7798/14
інстанції - Іванова І.В.
Справа № 639/9247/13ц
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 13» листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного
суду м. Харкова від 15 жовтня 2014 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором позики.

06 жовтня 2014 року представник позивача -
ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про
забезпечення позову, в якій просив
накласти арешт на 40/100 частин квартири
№ 91, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
яка належить на праві власності ОСОБА_1

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Харкова від 15 жовтня 2014 року заяву про
забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на 40/100 частин квартири
№ 91, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
які належать на праві власності ОСОБА_1

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу Жовтневого районного суду м.
Харкова від 15 жовтня 2014 року скасувати,
в задоволенні заяви про забезпечення
позову відмовити. Вважає висновки суду
необґрунтованими, такими, що не
відповідають дійсним обставинам по
справі. Посилається на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права. Вказує, що позивачем в
обґрунтування вимог не було надано
належних та допустимих доказів щодо
існування реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення суду. Крім того, зазначає, що
суд першої інстанції при вирішенні
питання щодо забезпечення позову
необґрунтовано не взяв до уваги, що
обраний спосіб забезпечення позову не
є співмірним із заявленими позивачем
вимогами.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу
підтримав.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення
апеляційної скарги заперечував.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши наведені в скарзі доводи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на 40/100
частин квартири № 91, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, які належать на праві
власності ОСОБА_1, суд першої інстанції
керувався тим, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду в разі задоволення позову, а
обраний вид забезпечення позову є
співмірним із заявленими позивачем
вимогами.

Судова колегія частково погоджується з
висновками суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

З договору дарування частини
комунальної квартири від 30 вересня 2011
року, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за № 898,
вбачається, що ОСОБА_1 на праві
власності належить 40/100 частин квартири
№ 91, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
та складаються з двох кімнат у
комунальній квартирі (а.с. 12,13).

Відповідно до п. 5, 6 вказаного договору
дарування вартість 40/100 частин квартири
№ 91, за домовленістю сторін становить 29
000,00 грн., загальна вартість нерухомого
майна становить 71 893,00 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Зважаючи на те, що позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором позики, в
якому просить, з урахуванням
остаточних уточнень, стягнути на його
користь з відповідача заборгованість
за договором позики в розмірі 41 519,33
грн., судова колегія вважає, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення стосовно
того, що невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду. Суд
першої інстанції мав правові підстави
для задоволення заяви позивача про
забезпечення позову.

Проте, судова колегія вважає, що
викладені обставини свідчать, що судом
першої інстанції необґрунтовано
обраний такий вид забезпечення позову
як арешт, оскільки цей вид забезпечення
позову позбавляє апелянта можливості
реалізовувати належне йому право
володіння та користування 40/100
частинами квартири № 91, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з чим,
колегія суддів вважає, що є правові
підстави для зміни виду забезпечення
позову.

Колегія суддів вважає за можливе
застосувати відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК
України такий вид забезпечення позову
як заборону відчуження ОСОБА_1 40/100
частин квартири № 91, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, та вважає його
співмірним із заявленими позивачем
вимогами щодо стягнення
заборгованості за договором позики в
розмірі 41 519,33 грн.

Крім того, колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апелянта щодо
необхідності проведення виділу 40/100
частин квартири, зважаючи на
відсутність даних щодо їх вартості.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Харкова від 15 жовтня 2014 року - змінити.

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задовольнити частково. Забезпечити
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором позики
шляхом заборони відчуження квартири
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, оскарженню в касаційному
порядку не підлягає відповідно до п.2 ч.1
ст. 324 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: