Дата документу 12.11.2014
Справа № 334/4465/14-ц
Провадження № 2/334/1973/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Вєтлугіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність, виселення
та усунення перешкод у здійсненні
права власності,

ВСТАНОВИВ:

Банк звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом передачі у
власність, виселення та усунення
перешкод у здійсненні права власності,
вказавши в позовній заяві, що 09.09.2008 р.
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк», і
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
договір про надання споживчого кредиту
№0, згідно з умовами якого
останній отримав кредит в сумі 85000
доларів США, зі сплатою процентів за
користування кредитом, терміном
повернення кредиту до 08.09.2038 р.

В забезпечення виконання зобов'язання
по кредитному договору між Банком та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки №0/З, відповідно
до якого іпотекодавець передав в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
житловий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 94,3 кв.м., житловою площею 54,9 кв.м.,
що розташований на земельній ділянці
площею 724 кв.м., а також паркан
позначений на плані цифрою "6", ворота,
позначені на плані цифрою "7",
водопровід, позначений на плані цифрою
"4", басейн, позначений на плані цифрою
"5", що належить ОСОБА_1.

08.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило
свої права вимоги заборгованості за
кредитними договорами, у тому числі за
вищевказаним кредитним договором, ПАТ
«Дельта Банк», що підтверджується
випискою з Договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. та
актом прийому передачі документації.

Однак, ОСОБА_1 взяті на себе обов'язки,
щодо виконання умов кредитного
договору, не виконує, у зв'язку з чим
станом на 16.04.2014 р. має заборгованість
за кредитним договором в сумі 135688,26
доларів США, що еквівалентно 1680575,22 грн.,
в тому числі: тіло кредиту - 81450,42
доларів США, що еквівалентно 1008809,14 грн.;
відсотки - 54237,84 доларів США, що
еквівалентно 671766,08 грн.

18.04.2014р. позивач направив на адресу
відповідача ОСОБА_1 вимогу про усунення
порушення, про погашення
заборгованості за кредитним договором
та про виселення, з попередженням, що у
випадку невиконання вимоги позивач
змушений буде звернути стягнення на
предмет іпотеки. Однак, вимога ПАТ
«Дельта Банк» не виконана, особи, які
проживають у житловому приміщенні, яке
є предметом іпотеки добровільно не
виселились.

Позивач просить в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором №0 від 09.09.2008 р., у
розмірі 135688,26 доларів США, що згідно
курсу НБУ станом на 16.04.2014 складає
1680575,22 грн., перед ПАТ «Дельта Банк»,

звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме на нерухоме майно - житловий
будинок №4б, загальною площею: 94,3 кв.м.,
житловою площею: 54,9 кв.м., що
розташований на земельній ділянці
площею 724 кв.м., а також паркан
позначений на плані цифрою "6", ворота,
позначені на плані цифрою "7",
водопровід, позначений на плані цифрою
"4", басейн, позначений на плані цифрою
"5", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ
«Дельта Банк» вказаного предмета
іпотеки у власність. Також просить
визнати за ПАТ «Дельта Банк» право
власності на нерухоме майно, а саме:
житловий будинок №4б, загальною площею:
94,3 кв.м., житловою площею: 54,9 кв.м., що
розташований на земельній ділянці
площею 724 кв.м., а також паркан
позначений на плані цифрою "6", ворота,
позначені на плані цифрою "7",
водопровід, позначений на плані цифрою
"4", басейн, позначений на плані цифрою
"5", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Просить виселити та зняти з реєстрації
місце проживання та перебування
відповідача ОСОБА_1 та інших осіб, які
зареєстровані та проживають за
адресою: АДРЕСА_1, дані про яких
внесенні до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування
особи. Також просить зобов'язати
відповідача ОСОБА_1 передати ПАТ
«Дельта Банк» правовстановлюючі
документи на предмет іпотеки
(свідоцтво про право власності,
державний акт), ключі від вхідних
дверей (дублікати ключів), документи, що
характеризують об'єкт нерухомості
(технічний паспорт на будинок), та інші
документи передбачені Постановою
Кабінету Міністрів України №868 від
17.10.2013р. «Про затвердження Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно».
Просить стягнути з відповідача ОСОБА_1
на свою користь витрати по сплаті
судового збору, які були понесенні
позивачем при зверненні з позовом до
суду, в сумі 3654 грн.

Під час розгляду справи позивач
уточнив свої позовні вимоги в частині
виселення та зняття з реєстрації місце
проживання та перебування інших осіб,
які зареєстровані та проживають за
адресою: АДРЕСА_1, вказавши, що просить
виселити та зняти з реєстрації місця
проживання та перебування також і
неповнолітню ОСОБА_2, яка
зареєстрована та проживає за
адресою: АДРЕСА_1.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_3 проти позову заперечувала та
пояснила, що позивачем не надано
жодного доказу того, що позивач
сформував заборгованість саме перед
ПАТ «Дельта Банк», а саме повідомлень
позивача із доказами вручення
відповідачу щодо договору
купівлі-продажу прав вимоги за
Договором про надання споживчого
кредиту з Правилами №0 від
09.09.2008р., укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ
«УкрСиббанк» із зазначенням
банківських реквізитів на які позивач
повинен здійснювати оплати; докази
того, що ПАТ «УкрСиббанк» є
правонаступником всіх прав та
зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк»; повного
та детального розрахунку
заборгованості та доказів її стягнення
в судовому порядку - рішення суду про
стягнення заборгованості за договором
про надання споживчого кредиту №0
від 09.09.2008р.; докази купівлі-продажу
прав вимоги саме договору про надання
споживчого кредиту №0 від 09.09.2008р.
ОСОБА_1; докази оплати ПАТ «Дельта Банк»
по договору купівлі-продажу ПАТ
«УкрсибБанк», докази того, що
іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк»;
докази отримання ОСОБА_1 повідомлення
про порушення основного зобов'язання
від 18.04.2014 р. №17193. Крім того, кредит був
наданий відповідачу в іноземній
валюті, пеня позивачем розрахована в
іноземній валюті, що суперечить
вимогам законодавства України. На
даний час в будинку, звернути стягнення
на який просить позивач, зареєстровані
та проживають відповідач ОСОБА_1 та
його малолітня донька ОСОБА_2, 2004 року
народження. Окрім того, на теперішній
час є чинним Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів і іноземній валюті». В зв'язку
з чим, представник відповідача просить
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
та дослідивши у сукупності докази у
справі, суд приходить до наступного
висновку.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона

посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Суд надав
рівні можливості сторонам у наданні
доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

З матеріалів справи вбачається, що
09.09.2008 р. між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк», і
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
договір про надання споживчого кредиту
№0.

Відповідно до п.п. 1.2.1-1.2.4 Договору про
надання споживчого кредиту з Правилами
№0 від 09.09.2008 р., сума кредиту
складає 85000 доларів США. Вказана сума
дорівнює еквіваленту 412343,50 грн. за
курсом Національного банку України на
день укладення договору. Кредит
надається у вигляді одного траншу в
розмірі кредиту, зазначеному в п.1.2.1
Договору. Надання кредиту здійснюється
у наступний термін 09.09.2008 р.

Згідно п. 1.2.6 Договору про надання
споживчого кредиту з Правилами №0
від 09.09.2008 р., цільове призначення
кредиту - для особистих потреб
Позичальника, а саме для придбання
жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1,
заг.площ. 94,3 кв.м.

Відповідно до п. 1.2.9 Договору про
надання споживчого кредиту з Правилами
№0 від 09.09.2008 р., за користування
кредитними коштами процентна ставка
встановлюється у розмірі 14,00% річних.

Згідно п. 1.4. договору про надання
споживчого кредиту №0 від 09.09.2008р.,
строк кредитування: при цьому сторони
домовилися про те, що строк
кредитування для траншу-1 до « 08»
вересня 2038 року, та строк
кредитування для траншу-2 « 08» вересня
2038 року.

Відповідно до п. 1.5.1. договору про
надання споживчого кредиту №0 від
09.09.2008 р., за використання кредитних
коштів, при цьому сторони погодилися
про те, що використання кредитних
коштів розуміється використання
траншу-1 та/або траншу-2 як окремо так і
сукупності, протягом перших 30
(тридцяти) календарних днів, рахуючи з
дати видачі кредиту, а саме видачі
відповідного траншу-1 та/або траншу-2, як
окремо так і у сукупності, процентна
ставка встановлюється у розмірі 20,90%
річних. Після закінчення цього строку
та кожного наступного місяця
кредитування розмір процентної ставки
підлягає перегляду відповідно до умов
кредитування.

Згідно п. 1.5.4. договору про надання
споживчого кредиту №0 від 09.09.2008р.,
строк сплати процентів: з 01 по 10 число
(включно) кожного місяця, наступного за
тим, за який були нараховані Банком
проценти.

Відповідно до п. 5.1. договору про
надання споживчого кредиту №0 від
09.09.2008 р., процентна ставка за
користування траншем-1 та/або траншем-2
як окремо та і у сукупності за
договором може бути змінена в порядку і
на умовах, визначених договором.

Згідно п. 6.1.2. договору про надання
споживчого кредиту №0 від 09.09.2008р.,
у випадку невиконання Позичальником
своїх зобов'язань по своєчасному
виконанню зобов'язань кредитного
договору та поверненню траншу-1 та
плати за користування траншем-1 Банк
має право стягнути з Позичальника суму
боргу, в тому числі шляхом звернення
стягнення на предмет забезпечення.

В забезпечення виконання зобов'язання
по кредитному договору між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1
було укладено договір іпотеки
№0/З, посвідчений приватним

нотаріусом Запорізького міської
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано у реєстрі

за №4387, відповідно до якого
Іпотекодавець передав в іпотеку
Іпотекодержателю наступне нерухоме
майно: жилий будинок літ.Г, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є
власністю Іпотекодавця на підставі
договору купівлі-продажу предмету
іпотеки, посвідченого ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу від
09.09.2008 р. за р.№ 4385. Опис предмета
іпотеки: на земельній ділянці площею 724
кв.м., розташовано житловий будинок
загальною площею 94,3 кв.м., житловою
площею 54,9 кв.м., позначений в плані
літерою «Г», паркан позначений на плані
цифрою « 6», ворота, позначені на плані
цифрою « 7», водопровід, позначений на
плані цифрою « 4», басейн, позначений на
плані цифрою « 5»,

Згідно п.2.4.6. договору іпотеки
Іпотекодавець зобов'язаний не надавати
дозвіл на реєстрацію в житлових
приміщеннях, що складають предмет
іпотеки, фізичних та юридичних осіб без
згоди Іпотекодержателя. Даний пункт
договору вважається дійсним тільки у
випадках, якщо предметом іпотеки за цим
договором є житлова нерухомість.

Відповідно до п.4.1 договору іпотеки
Іпотекодержатель має право звернення
стягнення на предмет іпотеки.

08.12.2011 р. між Публічним акціонерним
товариством «УкрСиббанк» та Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
укладено Договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за №43749, що
підтверджується Випискою з Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 р.

Згідно п.1.1 Виписки з Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 р., кредитний
договір означає кожний договір про
надання кредиту між Позичальником та
Продавцем в якості кредитодавця, що
зазначений в Додатку 1 (Перелік Прав
вимоги за кредитами) до цього Договору.

Відповідно до п.2.3 Виписки з Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 р., права вимоги за
кредитами переходять від Продавця до
ОСОБА_6, та, з урахуванням інших
зобов'язань Продавця та ОСОБА_6,
викладених в цьому Договорі,
зобов'язання Продавця передати права
вимоги за кредитами ОСОБА_6 є виконаним
з моменту підписання Продавцем та
ОСОБА_6 приймання-передачі прав вимоги
за кредитами у дату закриття.

Згідно п.13.10 Виписки з Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 р., цей Договір
набирає чинності негайно після того, як
цей Договір буде підписаний
уповноваженими представниками сторін,
скріплений корпоративними печатками
сторін та нотаріально посвідчений, та
діє до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань за цим Договором.

22.03.2012 р. Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» та Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
уклали ОСОБА_6 прийому передачі про те,
що на виконання п. 4.2 Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 8 грудня 2011 року,
укладеного між Продавцем та ОСОБА_6,
Продавець передав, а Покупець прийняв
документи щодо стягнення
заборгованість Боржників, а саме
ОСОБА_1 за кредитним договором №0,
договір іпотеки №0/З.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

На підставі ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

На підставі ст.ст. 1048, 1049 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики и позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу
України визначено, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Статтею 615 ЦК України передбачено, у
разі порушення зобов'язання однією
стороною друга сторона має право
частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором. Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимог, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст..590 ЦК України, ст..33 Закону
України «Про Іпотеку»,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. У разі часткового виконання
боржником зобов'язання, забезпеченого
заставою, право звернення на предмет
застави зберігається в первісному
обсязі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
Іпотеку», встановлено, що
іпотекодержатель має право за рахунок
предмета іпотеки задовольнити свою
вимогу за основним зобов'язанням у
повному обсязі або в частині,
встановленій іпотечним договором, що
визначена на час виконання цієї вимоги,
включаючи сплату процентів, неустойки,
основної суми боргу та будь-якого
збільшення цієї суми, яке було прямо
передбачене умовами договору, що
обумовлює основне зобов'язання.

Як передбачено ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки
встановлюється за згодою між
іпотекодавцем та іпотекодержателем
або на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Згідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації. Одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки, суд, за заявою
іпотекодержателя, виносить рішення про
виселення мешканців за наявності
підстав, передбачених законом, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.

Відповідно до ст..40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий

будинок чи житлове приміщення шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги.

Частиною 3 ст. 109 ЖК України визначено,
що звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Пунктом 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
№ 5 від 30.03.2012 року, роз'яснено, що
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Позивач у повному обсязі виконав
прийняті на себе зобов'язання за
договором і надав відповідачу ОСОБА_1
суму кредиту, а відповідач не виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором, у зв'язку з чим станом на
16.04.2014 р. має заборгованість за
кредитним договором в сумі 135688,26
доларів США, що еквівалентно 1680575,22 грн.,
в тому числі: тіло кредиту - 81450,42
доларів США, що еквівалентно 1008809,14 грн.;
відсотки - 54237,84 доларів США, що
еквівалентно 671766,08 грн., що
підтверджено розрахунком
заборгованості.

18.04.2014 р. за вих. №17193 відповідачу ОСОБА_1
було направлено вимогу про усунення
порушення, про погашення
заборгованості за кредитним договором
та про виселення, з попередженням, що у
випадку невиконання вимоги позивач
змушений буде звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно довідки про склад сім'ї №634 від
09.09.2014 р. за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані: власник ОСОБА_1 та його
малолітня донька ОСОБА_2, 12.06.204 року
народження.

Суд також враховує, що 7 червня 2014 року
набрав чинності Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII
від 3 червня 2014 року.

Відповідно до Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014
р., протягом дії цього Закону: 1) не може
бути примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України «про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при

недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки); 3) кредитна
установа не може уступити (продати,
передати) заборгованість або борг,
визначений у підпункті 1 цього пункту,
на користь (у власність) іншої особи.

Таким чином, оскільки вказаний закон є
чинним, відповідач через свого
представника позов Банку не визнав,
заперечує проти звернення стягнення на
предмет іпотеки - жилий будинок літ.Г,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 94,3 кв.м., житловою
площею 54,9 кв.м., яка надана відповідачем
у забезпечення кредиту в іноземній
валюті, загальна площа квартири не
перевищує встановлений законом розмір,
згідно пояснень представника
відповідача та відповідно до Витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно є єдиним місцем
проживання відповідача ОСОБА_1 та його
неповнолітньої доньки ОСОБА_2, тому суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність не
підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про
виселення ОСОБА_1 та неповнолітньої
ОСОБА_2 із вищезазначеної квартири, яка
є предметом іпотеки, є похідними від
позовних вимог Банку до відповідача
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у цій справі, тому також не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 57, 60, 61, 88, 174, 212-215, 218
ЦПК України, і ст. ст. 509, 512, 514, 526, 530, 549-551,
589-590, 610-612, 615, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст..109
ЖК України, ст.ст. 7, 12, 33, 38, 39, 40 Закону
України «Про іпотеку», ст.ст. 24-26, 28
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
Пленумом Вищого спеціалізованого суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» №5 від 30.03.2012 р., Законом
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність, виселення
та усунення перешкод у здійсненні
права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Т.Є. Баруліна