АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/7385/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 635/7529/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової
А.І., Гальянової І.Г.

при секретарі
Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Харківського районного суду
Харківської області від 24 вересня 2014
року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції Єрмак Ганни Валеріївни,
заінтересована особа ОСОБА_4, про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а

ОСОБА_2 (далі - скаржник) звернувся до
Харківського районного суду
Харківської області зі скаргою, в які, з
урахуванням уточнень, просив суд
визнати неправомірними дії головного
державного виконавця Єрмак Г.В.
відносно перерахунку заборгованості
зі сплати аліментів з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4; зобов'язати державного
виконавця Єрмак Г.В. здійснити
перерахунок загального розміру
заборгованості та визначити розмір
поточних щомісячних аліментних
платежів згідно з положеннями
резолютивної частини судового рішення,
винесеного Харківським районним судом
04.01.2006 року та доповненого судовим
рішенням від 12.08.2010 року, виходячи з
розміру заробітної плати, вказаної в
трудовому договорі від 26.04.2013 року;
зобов'язати державного виконавця Єрмак
Г.В. після здійснення нею відповідного
перерахунку видати йому нову довідку,
чим підтвердити проведений
перерахунок та обґрунтувати розмір
щомісячних аліментних платежів.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 вказав,
що 04.01.2006 року Харківським районним
судом Харківської області було видано
виконавчий лист за № 2-213/06 про
стягнення з нього аліментів на
утримання доньки в розмірі ? частини
від усіх видів заробітку (доходу), але
не менше неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, щомісячно, починаючи
з 05.12.2005 року. Рішення суду виконував в
повному обсязі. 12.08.2010 року Харківський
районний суд Харківської області
ухвалив додаткове рішення, згідно
якого з нього стягуються аліменти в
розмірі ? частини від усіх видів
заробітку (доходу) , але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до досягнення
дитиною повноліття. Рішення набрало
законної сили 05.09.2010 року. В березні 2013
року отримав черговий розрахунок, який
нібито складений до уточненого рішення
від 25.02.2013 року. Цей розрахунок він
оскаржив, але відповіді не отримав.
16.09.2013 року отримав копію позовної
заяви ОСОБА_4 про стягнення з нього
штрафних санкцій за ухилення від
сплати аліментів. Позовна заява
ґрунтується на розрахунку
заборгованості від 01.05.2013 року,
складеного головним державним
виконавцем Харківського районного
управління юстиції Харківської
області Єрмак Г.В., за результатами
оскаржені її дій в березні - квітні 2013
року. Вважає, що розрахунок складений з
грубими порушеннями вимог чинного
законодавства України та який
необхідно скасувати. Перерахунок було
здійснено з вересня 2009 року, тобто за
той період часу. коли додаткового
рішення не було. Згідно документів, які
він додав до виконавчого провадження, в
період з 01.05.2011 до 26.04.2013 року він був
безробітним та не мав постійного
заробітку. До того моменту, поки не був
офіційно працевлаштований, мав
сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти
в розмірі 30% від середнього
статистичного розміру заробітної
плати для Харківського району. В
розрахунку заборгованості від 01.05.2013
року головний державний виконавець
Єрмак Г.В. підтверджує, що починаючи з
26.04.2013 року він перебуває в трудових
відносинах з ФОП ОСОБА_5 та отримує
заробітну плату, проте станом на 01.05.2013
року, коли він отримував заробітну
плату, визначає заборгованість зі
сплати аліментів виходячи з розміру
середньої заробітної плати по
Харківському району. Таким чином,
вважає, що державний виконавець Єрмак
Г.В. грубо порушила вимоги чинного
законодавства України в частині
виконання рішення суду, здійснила
розрахунок заборгованості за
аліментами та визначила розмір
щомісячного платежу виходячи з
методики розрахунку, яка взагалі не
передбачена положеннями чинного
законодавства України. Крім того, Єрмак
Г.В. не приймає до уваги надані ним
платіжні документи про сплату
аліментів, а розраховує заборгованість
зі сплати аліментів виключно з усних
пояснень стягувача та не здійснює
перевірки.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2, ОСОБА_6, скаргу підтримав в
повному обсязі та просив задовольнити
з підстав, викладених у скарзі.

При цьому уточнив, що предметом
оскарження є розрахунок по аліментам
від 01.05.2013 року, а період, за який
необхідно провести перерахунок, це
період, за який скаржник не працював, - з
01.05 2011 року до 26.04.2013 року.

Представником ВДВС Харківського РУЮ
Нагорною К.В. письмові заперечення
проти скарги не надано, в судовому
засіданні вона проти задоволення
скарги заперечувала з підстав її
необґрунтованості, просила у
задоволенні скарги відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти скарги заперечувала у
зв'язку з її необгрунтованостю, просила
у задоволенні скарги відмовити.

Ухвалою ухвалу Харківського районного
суду Харківської області від 24 вересня
2014 року скарга ОСОБА_2 задоволена
частково; зобов'язано державного
виконавця ВДВС Харківського РУЮ
Нагорну К.В. здійснити перерахунок
загального розміру заборгованості та
визначити розмір поточних щомісячних
аліментних платежів ОСОБА_2 за період з
25.02.2013 року до 01.05.2013 року згідно з
положеннями резолютивної частини
судового рішення, ухваленого
Харківським районним судом
Харківської області 04.01.2006 року та
доповненого судовим рішенням від 12.08.2010
року, виходячи з розміру заробітної
плати, вказаної в трудовому договорі
від 26.04.2013 року. У задоволенні інших
вимог відмовлено.

ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу
на зазначену ухвалу суду, в якій він
просить її змінити в частині строків,
за який необхідно провести перерахунок
заборгованості зі сплати аліментів.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_2
та зобов'язуючи державного виконавця
здійснити перерахунок загального
розміру заборгованості за період з
25.02.3013 року до 01.05.2013 року, районний суд
виходив з того, що саме такий період
підлягає перерахуванню, оскільки
попередній перерахунок, датований
25.02.2013 року, ОСОБА_2 не оскаржував, а отже
він є чинним.

Судова колегія не може погодитись з
таким висновком суду, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 04.01.2006 року з
ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь
ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від
усіх видів доходу, але не менше
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. На підставі рішення суду
видано виконавчий лист за № 2-213/06.

12.08.2010 року Харківським районним судом
ухвалено додаткове рішення, яким
зазначено стягувати з ОСОБА_2 аліменти
на користь ОСОБА_4 на утримання доньки
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини
від усіх видів заробітку (доходу), але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, до
досягнення дитиною повноліття

01.05.2013 року державним виконавцем Єрмак
Г.В. здійснено розрахунок
заборгованості ОСОБА_2 по стягненню
аліментів на користь ОСОБА_4 (а.с. 11),
який є предметом оскарження в даній
справі.

Згідно з трудовим договором від 26
квітня 2013 року, укладеним між
ОСОБА_2(працівник) і ОСОБА_5, який
зареєстровано 26.04.2013 року за № 6
(а.с. 56-58), працівник зобов'язаний
виконувати роботу з перевезення
директора, товару, слідкувати за
машиною, розмір його заробітної плати
складає 1147,00 грн. на місяць.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як свідчать матеріали справи, 14 березня
2014 року Харківський районним судом
Харківської області ухвалене судове
рішення за скаргою ОСОБА_2, яким визнано
неправомірними дії державного
виконавця Нагорної К.В. по перерахунку
загального розміру заборгованості за
аліментними зобов'язаннями, у межах
виконавчого провадження, порушеного на
підставі виконавчого листа № 2-213/06;
зобов'язано державного виконавця
Нагорну К.В. здійснити перерахунок
загального розміру заборгованості за
період з 01.05.2010 року до 01.02.2014 року та
визначити розмір поточних щомісячних
платежів згідно з положеннями
резолютивної частини судового рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 04.01.2006 року та
доповненого судовим рішенням від 12.08.2010
року, виходячи із розміру заробітної
платні, вказаного в трудовому договорі
від 26.04.2013 року. Зобов'язано державного
виконавця Нагорну К.В. після здійснення
нею відповідного перерахунку видати
ОСОБА_2 нову довідку, чим підтвердити
проведений перерахунок та
обґрунтувати розмір щомісячних
аліментних платежів.

При цьому районним судом таке рішення
вмотивоване наступним.

При встановленні мінімального розміру
аліментів, виходячи з середнього
розміру заробітної плати по
Харківському району за заборгованістю,
що виникла з 01.05.2011 року до 26.04.2013 року та
визначенні її станом на 01.05.2013 року,
державним виконавцем здійснено
розрахунок заборгованості та
визначено розмір щомісячного платежу,
виходячи з методики розрахунку, яка не
передбачена положеннями чинного
законодавства. Станом на 01.05.2013 року
державний виконавець повинна була
обчислювати заборгованість виключно
виходячи із розміру заробітної плати,
встановленої в трудовому договорі від
26.04.2014 року, проте розрахунок
проводився за середнім заробітком по
регіону та є помилковим.

Таким чином, питання щодо незаконності
розрахунку розміру заборгованості по
аліментам, складеного державним
виконавцем Єрмак Г.В. 01.052013 року, судом
вже розглянуто та зазначений
розрахунок визнано таким, що
проведений з порушенням ст. 195 СК
України.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 14 березня 2014
року набрало законної сили та у
встановленому законом порядку не
змінене та не скасоване.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року

Таким чином, факти щодо
неправомірності дій державного
виконавця по перерахунку
заборгованості загального розміру
заборгованості за аліментними
зобов'язаннями ОСОБА_2 встановлені
судовим рішенням, яке набрало законної
сили, а відтак доказуванню не
підлягають.

Крім того, цим же рішенням вже
зобов'язано державного виконавця
здійснити перерахунок загального
розміру заборгованості за період з
01.05.2010 року до 01.02.2014 року та визначити
розмір поточних щомісячних платежів
згідно з положеннями резолютивної
частини судового рішення Харківського
районного суду Харківської області від
04.01.2006 року та доповненого судовим
рішенням від 12.08.2010 року, виходячи із
розміру заробітної платні, вказаного в
трудовому договорі від 26.04.2013 року.

З огляду на таке, судова колегія вважає,
що ухвала Харківського районного суду
Харківської області від 24 вересня 2014
року, яка оскаржується, постановлена
без урахування зазначених вище
обставин, а відтак судове рішення не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України.

З роз'яснень, що містяться в п.5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» вбачається, що враховуючи
положення статті 383 ЦПК , суб'єктом
оскарження може бути державний
виконавець чи інша посадова особа
державної виконавчої служби, які
представляють орган державної
виконавчої служби, зазначений у статті
3 Закону України "Про державну
виконавчу службу", оскільки відповідно
до частини другої статті 4 цього Закону
державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом.

Таким чином, безпосередньо особа
державного виконавця при вчиненні ним
виконавчих дій для можливості
оскарження таких дій вирішального
значення не має, оскільки будь-який
державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом.

У відповідності до ст. 310 ЦПК України,
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 та 207 цього
Кодексу.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 8 ст. 8 ЦПК України, що
регламентує порядок застосування
законодавства при вирішенні судом
справ, якщо спірні відносини не
врегульовані законом, суд застосовує
закон, що регулює подібні за змістом
відносини (аналогія закону), а за
відсутності такого - суд виходить із
загальних засад законодавства
(аналогія права)

Порядок вирішення скарг, в тому числі і
на дії державного виконавця,
врегульовано розділом VІІ ЦПК України.

У відповідності до ст. 387 ЦПК України, за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу.

Враховуючи, що за п. 2 ст. 205 ЦПК України,
закриттю підлягають справи, якщо
набрало законної сили рішення суду,
ухвалене між тими ж сторонами про той
же самий предмет і з тих самих підстав,
а у відповідності до ст. 208 ЦПК України
судові рішення викладаються у формі
рішення і ухвали суду, судова колегія
вважає можливим застосувати у
відповідності до ст. 8 ЦПК України
аналогію закону, вважаючи ухвалу суду
рішенням суду в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 205
ЦПК України.

Зважаючи на той факт, що рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 15 березня 2014
року набрало законної сили, а в справі
розглядався спір за скаргою ОСОБА_2 на
дії державного виконавця з приводу
перерахунку заборгованості по
аліментам за період з 01.05.2010 року до
01.02.2014, судова колегія вважає за
необхідне ухвалу Харківського
районного суду Харківської області від
24 вересня 2014 року скасувати із
закриттям провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 309, 316, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Харківського районного суду
Харківської області від 24 вересня 2014
року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2
на дії головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції Єрмак Ганни Валеріївни,
заінтересована особа ОСОБА_4, про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -