Справа №463/4675/14-ц
Провадження №2/463/1935/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року
Личаківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого
судді                    Гирич С. В.

при секретарі          судового
засідання          Попович Х.І.

з участю
позивача
ОСОБА_1

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу приватизації
державного житлового фонду Галицького
району управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради про
визнання права на приватизацію
квартири, суд -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про визнання права на
приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі
рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради від 06.09.2013 року
№694 йому передано в користування на
підставі договору найму спірну
квартиру, куди він вселився та проживає
на підставі ордеру від 18.04.2014 року.
06.05.2014 року він звернувся до
відповідача із заявою про приватизацію
цієї квартири, подав необхідний пакет
документів, однак листом від 06.08.2014 року
№136 йому було відмовлено у здійсненні
приватизації квартири через наявність
зауважень управління охорони
історичного середовища Львівської
міської ради про те, що квартира не
підлягає приватизації, оскільки
будинок в якій вона знаходиться
являється пам’яткою культурної
спадщини, що не підлягають
приватизації. Проте позивач з такою
відмовою не погоджується, вважає, що
сама квартира, будучи в силу положень
ЦК України, самостійним об’єктом
нерухомого майна, немає жодного
історичного чи культурного значення та
не включена до переліку пам'яток
культурної спадщини. Пам'яткою
культурної спадщини є будинок, в якому
розміщена зазначена квартира. Крім
цього більшість квартир в зазначеному
будинку приватизовані мешканцями.
Переконаний, що оскільки постійно
проживає у вищевказаній квартирі на
законних підставах, має право на її
приватизацію, а тому просить позов
задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги у повному об’ємі, дав
пояснення аналогічні вище наведеним.

Представник відповідача в судове
засідання не з’явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, подав
до суду заяву про слухання справи у
його відсутності, у вирішенні спору
поклався на розсуд суду, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу у
відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові докази у справі,
оцінивши в сукупності зібрані докази,
суд позовні вимоги задовольняє з таких
підстав.

Відповідно до ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та
органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них
плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Як вбачається з ордеру на житлове
приміщення від 18.04.2014 року (а.с.11), ОСОБА_1
надано право на зайняття житлового
приміщення - однокімнатної квартири
АДРЕСА_2 на підставі рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради від 06.09.2013 року №694 (а.с.5).

Згідно з довідкою з місця проживання
про склад сім'ї і прописки (а.с.15)
позивач ОСОБА_1 зареєстрований у
квартирі №45 на вул. Лисенка, 17 у м.
Львові з 24.04.2014 року.

Судом встановлено, що 06.05.2014 року
позивач звернувся із заявою у відділ
приватизації державного житлового
фонду Галицького району управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради про приватизацію квартири
АДРЕСА_3.

Як вбачається із листа відповідача від
06.08.2014 року №136 (а.с.6), представлений
пакет документів на приватизацію
спірної квартири був предметом
розгляду, за наслідками розгляду було
підготовлено проект наказу про
приватизацію квартири АДРЕСА_3, однак з
врахуванням зауважень управління
охорони історичного середовища
Львівської міської ради від 16.05.2014 року
№04-857 та листа начальника УКВ від 22.05.2014
року №4-2302-760 проект наказу повернутий у
відділ приватизації без візування.

Згідно з зауваженнями управління
охорони історичного середовища
Львівської міської ради від 16.05.2014 року
№04-857 (а.с.10) вбачається, що квартира
АДРЕСА_2 не підлягає приватизації,
оскільки будинок №17 на вул. Лисенка у м.
Львові включено в перелік пам’яток
культурної спадщини, що не підлягають
приватизації, відповідно до Закону
України від 23.09.2008 року «Про Перелік
пам’яток культурної спадщини, що не
підлягають приватизації».

Дійсно, як вбачається із Переліку
пам'яток культурної спадщини, що не
підлягають приватизації,
затвердженого Законом України «Про
Перелік пам'яток культурної спадщини,
що не підлягають приватизації»,
будинок 17 по вул. Лисенка в м. Львові
внесено до переліку пам’яток
культурної спадщини, що не підлягають
приватизації, як «Палац ХІХ сторіччя м.
Львів, вул. Лисенка, 15/17».

Однак, відповідно до ч.1 ст.3 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
здійснюється шляхом, зокрема,
безоплатної передачі громадянам
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках з розрахунку санітарної
норми 21 квадратний метр загальної
площі на наймача і кожного члена його
сім'ї та додатково 10 квадратних метрів
на сім'ю. Незалежно від розміру
загальної площі безоплатно
передаються у власність громадян
займані ними однокімнатні квартири (п.1
ч.1 ст.6 Закону).

Відповідно до п.10 ст.8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» органи приватизації,
органи місцевого самоврядування не
мають права відмовити мешканцям
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках у приватизації займаного
ними житла, крім випадків, передбачених
законом.

У відповідності до п.2 ст.2 вказаного
Закону, не підлягають приватизації:
квартири-музеї; квартири (будинки),
житлові приміщення у гуртожитках,
розташовані на територіях закритих
військових поселень, підприємств,
установ та організацій, природних та
біосферних заповідників, національних
парків, ботанічних садів,
дендрологічних, зоологічних,
регіональних ландшафтних парків,
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва, історико-культурних
заповідників, музеїв; квартири
(будинки), житлові приміщення у
гуртожитках, що перебувають в
аварійному стані (в яких неможливо
забезпечити безпечне проживання
людей); квартири (кімнати, будинки),
віднесені у встановленому порядку до
числа службових, а також квартири
(будинки), житлові приміщення у
гуртожитках, розташовані в зоні
безумовного (обов'язкового) відселення,
забрудненій внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС.

Відповідно до положень Глави 28 ЦК
України, зокрема ст.ст. 380, 382
передбачено, що будинок та квартира є
окремими об’єктами нерухомості, які
являються самостійними об’єктами
права власності та відповідно
самостійно можуть приватизуватися.

Таким чином, посилання відповідача у
відмові позивачу у приватизації
квартири АДРЕСА_3 не може бути визнане
судом обґрунтованим, оскільки сама
квартира в Перелік пам'яток культурної
спадщини, що не підлягають
приватизації не включена, а відтак
підлягає приватизації на загальних
засадах. Дані обставини
підтверджуються і тим фактом, що як
вбачається із відповіді ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» від 31.10.2014 року (а.с.27-28) на даний час
більшість квартир (загальною кількістю
31 квартир) в будинку №17 по вул. Лисенка
в м. Львові є приватизованими.

Крім цього, оскільки Законом України
«Про Перелік пам'яток культурної
спадщини, що не підлягають
приватизації» внесено зміни до Закону
України «Про охорону культурної
спадщини», та відповідно до ч.2 ст.18
якого визначено, що пам'ятка може бути
приватизована лише за умови укладення
майбутнім власником з відповідним
органом охорони культурної спадщини
попереднього договору про укладення в
майбутньому охоронного договору на
пам'ятку (її частину) з викладенням його
істотних умов, у тому числі щодо
цільового використання пам'ятки, робіт,
які майбутній власник зобов'язується
провести на пам'ятці з метою утримання
її в належному стані, тому суд вважає,
що позивач не може бути позбавлений
права на приватизацію вищевказаної
квартири з тих підстав, що така
віднесена до пам'яток культурної
спадщини, що не підлягають
приватизації.

За таких обставин, оскільки позивач
звернувся у встановленому законом
порядку до відповідача із заявою про
приватизацію однокімнатної квартири
АДРЕСА_3, і йому було відмовлено у
здійсненні приватизації з єдиної
підстави, яка визнана судом незаконною,
а відтак порушене право позивача
підлягає судовому захисту шляхом
визнання його права на приватизацію
зазначеної квартири. А тому позов слід
задоволити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України,
суд –

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право на
приватизацію квартири АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ст. 294 ЦПК України до
апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:

Ги
рич С. В.