Справа № 204/3704/14-ц
Провадження № 2/204/1768/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської
ради, третя особа: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності домоволодіння, визнання
права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом, -

в с т а н о в и в:

23 травня 2014 року позивачі звернулися до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилаються на те, що їх батьку ОСОБА_3
на підставі рішення виконкому
Дніпропетровської районної ради
депутатів трудящих від 06.09.1956 р. за № 486
була виділена в користування земельна
ділянка АДРЕСА_1, для будівництва
житлового будинку з господарськими
спорудами, В період з 1956 р. по 1962 р. їх
батьком був побудований житловий
будинок літ. А-1. Після будівництва
житлового будинку їх батько звертався
до виконкому з заявами про узаконення
будівництва, на підставі чого було
розпочата прийомка індивідуального
домоволодіння в експлуатацію, але по
невідомим їм причинам документа, що
підтверджував би право власності на
зведені будови у їхнього батька не
було. ІНФОРМАЦІЯ_1. їх батько - ОСОБА_3
помер. Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складається з
вищезазначеного домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке
фактично належало ОСОБА_3 Спадкоємцями
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. є
позивачі, як доньки померлого. У
зазначений законом строк вони
звернулися до Третьої державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після смерті нашого
батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
Однак отримати свідоцтво про право на
спадщину вони не можуть, у зв'язку з тим,
що відсутній правовстановлюючий
документ на житловий будинок з
господарчими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про
що отримали постанови державного
нотаріуса від 19.03.2014 p., де вказано про
те, що їм необхідно звернутися до суду
для встановлення права власності на
вищезазначену нерухомість. З Акту
прийомки індивідуального
домоволодіння в експлуатацію
вбачається, що домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1 побудовано ОСОБА_3 на
підставі договору забудови від 11.09.1956 р.
в період з 1956 р. по 1962 р. і складалося з
житлового будинку літ. А-1 та вбиральні.
З технічного паспорту на домоволодіння
вбачається також, що житлові прибудови
А'-l, а-1, а'-l до житлового будинку А-1,
ґанок з дашком літ.а, літня кухня літ. Б,
душ літ.В та огорожі,споруди і мостіння
№ 1-9,1 були побудовані в період з 1988 р. по
1990р., факт побудови прибудов до
житлового будинку, а також
господарських споруд і будівель нашим
батьком підтверджується домовою
книгою на ім'я ОСОБА_3, згідно якої він
був власником домоволодіння, проживав
та був зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 з самого початку і знятий з
реєстрації у зв'язку зі смертю. Таким
чином на момент виникнення прав на
домоволодіння, державна реєстрація
права власності на житлові будинки,
споруди регулювалася підзаконними
нормативними актами, зокрема такими, як
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена 31.01.1966 р. і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56,
Тимчасове положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
р.№ 7/5 з подальшими змінами. Зазначені
нормативні акти не пов'язували момент
виникнення прав власності на будинки
та споруди з моментом державної
реєстрації, тобто на час побудови
домоволодіння нашим батьком і на
момент виникнення його прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.
Просили: встановити факт належності
ОСОБА_3 домоволодіння, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ними
право власності на домоволодіння, що
розташоване на земельній ділянці
площею 878 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку літ. А-1
з прибудовами А'-l, а-1, а'-l загальною
площею 70,2 кв.м.,житловою площею 39,9 кв.м.,
допоміжною площею 30,3 кв.м. з ґанком з
дашком літ.а, літньої кухні літ. Б душем
літ.Вта огорожі,споруди і мостіння №
1-9,1 по ? частки кожній в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивачі заявлені
позовні вимоги підтримали та просили
їх задовольнити у повному обсязі, при
цьому посилаючись на підстави
викладені в позовній заяві.

У судове засідання представник
територіальної громади
Дніпропетровської міської ради не
з'явився. Справа розглянута в порядку
ст. 169 ЦПК України.

Представник Третьої Дніпропетровської
нотаріальної контори у судове
засідання не з'явився надав до суду
письмову заяву в якій просив
розглянути справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Як встановлено у судовому засіданні,
ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому
Дніпропетровської районної ради
депутатів трудящих від 06.09.1956 р. за № 486
була виділена в користування земельна
ділянка АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1. батько позивачок (а. с. 27, 28)
ОСОБА_3 помер, що підтверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданого
відділом державної реєстрації смертей
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції 22.05.2013 р. згідно до
актового запису за № 3609 (а. с. 26).

Свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_2
від 03.12.1993р., виданого
Красногвардійським відділом ЗАГС м.
Дніпропетровська, витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про шлюб від 08.10.2013 р.,
підтверджує дошлюбне прізвище - ОСОБА_2.
( а. с. 29, 30).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У зазначений законом строк ОСОБА_1,
ОСОБА_2 звернулися до Третьої державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. що
підтверджується Витягом про
реєстрацію в Спадковому реєстрі за №
34179834 від 05.06 2013 р. (а. с. 33).

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 19 березня 2014 року
позивачкам відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом (а. с. 34).

Вимога позивачів про встановлення
факту належності померлому батьку
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, не підлягає
задоволенню, оскільки суд на підставі
ст. 11 ЦПК України розглядає справи в
межах заявлених позовних вимог. Так
позиваки просять встановити факт
належності домоволодіння померлому
батькові, проте не надають жодних
доказів тому, що домоволодіння згідно
наданого технічного паспорту від 14.03.2014
року було завершено будівництвом та
введено в експлуатацію на момент його
смерті. Окрім того факт відведення
земельної ділянки батькові позивачок
під забудову відповідачем не
оскаржується.

Згідно наданого до суду технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
житловий будинок складеного 14.03.2014 р.
домоволодіння, яке розташоване на
земельній ділянці площею 878 кв. м. за
адресою: АДРЕСА_1 складається з
житлового будинку літ. А-1 з прибудовами
А'-l, а-1, а'-l загальною площею 70,2 кв. м.,
житловою площею 39,9 кв. м., допоміжною
площею 30,3 кв. м. з ґанком з дашком літ. а,
літньої кухні літ. Б, душем літ. В та
огорожі, споруди і мостіння № 1-9,1 (а. с.
20-25).

Спірне домоволодіння забудоване у 1963
році та в подальшому неодноразово
добудовувалось, про що свідчать Акт
прийомки індивідуального
домоволодіння (а. с. 13-19) та технічний
паспорт виготовлений станом на 14.03.2014 р.
(а. с. 20-25). В матеріалах справи відсутні
документи які б свідчили про введення
будинку в експлуатацію.

Таким чином, за умови наявності акту
відведення земельної ділянки під
забудову, дозволу на забудову, якщо
будинок не було введено в експлуатацію,
таке будівництво не може визнаватись
самочинним, а є незавершеним.

Пунктом 8 ППВСУ «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року №7 встановлено, якщо
будівництво здійснювалося згідно із
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки входять до складу
спадщини. Законодавством передбачено
порядок прийняття в експлуатацію
будівель інспекцією
архітектурно-будівельного контролю за
місцем їх розташування, який не може
підмінятися судовим рішенням.

Визнання права власності судом в
порядку спадкування на недобудований
будинок відповідно до чинного
законодавства України неможливе.

Таким чином, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпропетровської
міської ради, третя особа: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності домоволодіння, визнання
права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом.

Проте, слід зазначити, що позивачі не
позбавлені права звернутися до
компетентних органів щодо вирішення
питання про оформлення права власності
або права користування земельною
ділянкою, на якій розташоване спірне
домоволодіння.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
враховуючи результат розгляду справи,
суд вважає за необхідне судові витрати
по сплаті судового збору у сумі 1153 грн.
00 коп. понесені ОСОБА_2 віднести за її
рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 203, 215, 229, 230 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15,
16, 27, 46, 60, 61, 86, 88, 174, 209, 212, 214-216, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської
ради, третя особа: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності домоволодіння, визнання
права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового
збору у сумі 1153 грн. 00 коп. понесені
ОСОБА_2 віднести за її рахунок.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік