АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №642/7758/14-ц
Головуючий 1 інст. - Лазарев
Провадження № 22ц/790/7574/14
Доповідач - Макаров Г.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого -
Макарова Г.О.,

суддів:
Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

при секретарі -
Рязановій С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу а апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Ленінського районного суду м.
Харкова від 09 жовтня 2014 року у справі за
скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа:
головний державний виконавець
Московського відділу Державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Баранова
Вікторія Володимирівна про визнання
неправомірної бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

05 вересня 2014 р. ОСОБА_1 звернувся зі
скаргою, в якій просив: визнати
неправомірною бездіяльність головного
державного виконавця Московського
відділу Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Баранової В.В.; зобов'язати
Баранову В.В. скасувати всі заходи
примусового виконання рішення
Третейського суду від 21.08.2008 р. за
виконавчим листом №7-ц/15-08 про
стягнення з нього боргу в сумі 16880 грн. 79
коп. на користь ОСОБА_3; зобов'язати
скасувати тимчасову заборону щодо
виїзду за територіальний кордон
України без вилучення закордонного
паспорту; направити копію постанови
про закінчення виконавчого
провадження до адміністрації
Державної прикордонної служби України
для своєчасного зняття його з контролю.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 31
липня 2014 р. головним державним
виконавцем Барановою В.В. було винесено
постанову про повернення виконавчого
документу стягувачу на підставі п.2 ч.1
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку з відсутністю у
нього майна, на яке може бути звернене
стягнення.

У судовому засіданні заявник свої
вимоги підтримав і дав пояснення
аналогічні викладеним у його скарзі
обставинам. Під час судових дебатів
просив скасувати всі інші заходи
примусового виконання рішення
Третейського суду від 21 серпня 2008 р.

Заінтересована особа проти
задоволення скарги заперечувала,
посилаючись на те, що заявник свій борг
за виконавчим листом не виплатив.
Виконавчий лист був повернутий
стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження», а
тому не було законних підстав для
скасування заходів примусового
виконання рішення Третейського суду
від 21.08.2008 р., зокрема, тимчасової
заборони ОСОБА_1 щодо виїзду за
територіальний кордон України без
вилучення закордонного паспорту. Крім
цього, ухвалою суду ОСОБА_1 заборонено
виїжджати за кордон без вилучення в
нього закордонного паспорту до повного
виконання рішення Третейського суду
про стягнення з нього на користь ОСОБА_3
грошових коштів в сумі 16880 грн. 79 коп..

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Харкова від 09 жовтня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалу Ленінського
районного суду м. Харкова від 09 жовтня
2014 року та ухвалити нову, якою його
скаргу задовольнити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
оскільки суд першої інстанції ухвалив
неправомірне рішення та прийшов до
хибного висновку, що при поверненні
виконавчого листа стягувачу у
Московського ВДВС ХМУЮ не існувало
законних підстав для скасування
заходів примусового виконання
судового рішення, так як він вважає, що
у зв'язку з поверненням виконавчого
листа стягувачу, виконавче провадження
завершується та скасовуються вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
проводяться інші дії, необхідні при
завершенні виконавчого провадження.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 312
Цивільного процесуального кодексу
України, апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні заяви
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що згідно ст.383 Цивільного
процесуального кодексу України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вбачають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК України, порушено їх
права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Третейського суду при
Асоціації «Економіко - правова група
«Інюстпром» від 21 серпня 2008 р. з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 були стягненні
грошові кошти в сумі 16880 грн. 79 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Харкова від 08 жовтня 2008 р. була
задоволена заява ОСОБА_3 та виданий
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1
на користь ФОП ОСОБА_3 грошової суми 16880
грн. 79 коп. за вказаним вище рішенням
Третейського суду по справі №7-Ц/15-08 за
позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення оплати вартості послуг за
договором про надання послуг (а.с. 6).

Зазначений виконавчий лист був виданий
стягувачу ФОП ОСОБА_3 08 жовтня 2008 р.,
після чого направлений до ВДВС для
примусового виконання (а.с. 5).

У відповідності до ч 2 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзд в Україну громадян України», -
громадянину України, який має паспорт,
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон у випадках,
передбачених пунктом 1-9 частини першої
цієї статті.

Згідно п 2, п 5 ч 1 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України»,
передбачено, що обмеження може бути
застосовано до громадянина України,
якщо щодо нього неврегульовані
аліменти, договірні чи інші
невиконанні зобов'язання - до виконання
зобов'язань або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Згідно ч.3 п.18 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право, у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду щодо
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до вимог ст. 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України,
питання про тимчасове обмеження
боржника або керівника - юридичної
особи у праві виїзду за межі України
при виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 20 травня 2011 р. за поданням
державного виконавця Київського ВДВС
ХМУЮ Сергєєва М.А., в провадженні якого,
на той період часу, знаходилося
виконавче провадження про стягнення
боргу з ОСОБА_1, було тимчасово
заборонено боржнику ОСОБА_1 виїжджати
за кордон України без вилученого в
нього закордонного паспорту, до
повного виконання рішення
Третейського суду при Асоціації
«Економіко правова група «Інюстпром»
від 21 серпня 2008 р. про стягнення з нього,
на користь ОСОБА_3 грошових коштів у
розмірі 16880 грн. 79 коп. Дана ухвала суду
набрала законної сили, є чинною і
обов'язковою для виконання на
території України (а.с.9).

Відповідно до п. п. 10, 11, 12 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 8 від
13 червня 2007 року «Про незалежність
судової влади», відповідно до частини
п'ятої статті 124 Конституції України
(254к/96-ВР), судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України і тому вважаються
законними, доки вони не скасовані в
апеляційному чи касаційному порядку
або не переглянуті компетентним судом
в іншому порядку, визначеному
процесуальним законом, в межах
провадження справи, в якій вони
ухвалені.

Постановою про закінчення виконавчого
провадження від 17 травня 2011 року
державним виконавцем було закрите
виконавче провадження з примусового
виконання рішення постійно діючого
Третейського суду Асоціації
«Економіко-правова група «Інюстпром»
від 21 серпня 2008 року (а.с.10).

24 липня 2014 р. головний державний
виконавець Московського ВДВС ХМУЮ
Баранова В.В. винесла постанову про
відкриття виконавчого провадження.

31 липня 2014 р. нею була винесена
постанова, якою на підставі ст. ст. 47 ч.1
п.2, 50 Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку з відсутністю у
боржника майна, на яке може бути
звернено стягнення, виконавчий лист
був повернутий стягувачу.

Суд першої інстанції вважав
необґрунтованими доводи заявника
стосовно того, що оскільки даною
постановою від 31 липня 2014 р. виконавче
провадження відносно нього було
закінчено, а тому повинні бути
скасовані: арешт накладений на майно
боржника; інші вжиті державним
виконавцем заходи примусового
виконання рішення, у тому числі
тимчасова заборона на його виїзд за
територіальний кордон України без
вилучення закордонного паспорту.

Порядок закінчення виконавчого
провадження визначений ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно якої виконавче провадження
підлягає закінченню у разі: 1) визнання
судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду; 2)
визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником; 3) смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника; 4) скасування рішення суду або
іншого органу на підставі якого
виданий виконавчий документ;5)
письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення
суду; 6) закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення; 7)
передачі виконавчого документа
ліквідаційній комісії у разі
ліквідації боржника - юридичної особи;
8) фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом; 9) повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу суду
або іншого органу, який видав
виконавчий документ; 10) направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу ДВС; 11) повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу, який його видав, у
випадку, передбаченому ч.3 ст.75 цього
Закону; 12) якщо рішення фактично
виконано під час виконання рішення
Європейського суду з прав людини; 13)
непред'явлення виконавчого листа за
відновленим виконавчим провадженням у
строки, визначені ст.51 цього Закону.

Оскільки з матеріалів справи
вбачається, що ухвала Київського
районного суду м. Харкова від 20 травня
2011 року набрала законної сили і є
чинною, виконавче провадження відносно
заявника не закінчено, а був лише
повернутий виконавчий лист стягувачу
відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження», у зв'язку
з тим, що у боржника ОСОБА_1 на той час
було відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно цього
Закону заходи щодо розшуку такого
майна виявилися безрезультатними, а
тому відсутні підстави для задоволення
скарги ОСОБА_1

Згідно ст. 307 Цивільного процесуального
кодексу України, за наслідками
розгляду скарги на ухвалу суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення ухвали
без змін.

Розглянувши справу у межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала суду першої
інстанції постановлена з додержанням
вимог процесуального права, підстав
для її скасування з мотивів, наведених
у скарзі, немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Ленінського районного
суду м. Харкова від 09 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді колегії: