Провадження № 2/641/3602/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року

Комінтернівський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання
Марченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Комінтернівського районного суду м.
Харкова цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа - Сьома Харківська державна
нотаріальна контора

про встановлення факту та визнання
права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа - Сьома Харківська
державна нотаріальна контора, в якому з
урахуванням уточнень просить
встановити факт проживання ОСОБА_1 та
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 однією
сім'єю без шлюбу з 01.08.1996 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що була одружена з
ОСОБА_3, 01.08.1996 року шлюб розірвано,
однак вони продовжували проживати
разом за адресою: АДРЕСА_1, як подружжя.
Вже після розірвання шлюбу разом
приватизували спірну квартиру,
піклувалися один про одного.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, позивач
здійснила його поховання, оплатила всі
витрати.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина, яка складається з 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1. Позивач прийняла
спадщину у встановленому законом
порядку, звернулась до нотаріальної
контори за видачею свідоцтва про право
на спадщину, однак їй було відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала, просить їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву, в якій
зазначив, що позовні вимоги визнає, на
спадщину свого брата не претендує.

У судовому засіданні відповідач
додатково пояснив, що навіть після
розірвання шлюбу ОСОБА_1 та померлий
ОСОБА_2 проживати однією сім'єю, вели
спільне господарство, мали взаємні
права та обов'язки.

Третя особа - Сьома Харківська державна
нотаріальна контора надала заяву про
розгляд справи за відсутності її
представника.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог з огляду на
наступне.

З матеріалів справи судом встановлено,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі.

01.08.1996 року шлюб між ними розірвано, що
підтверджується копією відповідного
свідоцтва.

З копії довідки про склад сім'ї та
прописку, виданої 04.08.2014 року Дільницею
№ 24 КП "Жилкомсервіс", вбачається, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 20.02.1987 року
зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серія НОМЕР_1.

Крім того, з матеріалів справи
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 10.02.2000 року належить
квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина, яка складається з 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1.

Згідно до вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

В ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитись від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття спадщини
.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту
чергу прав на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

У відповідності до роз'яснень, що
містяться у п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» N 7
від 30.05.2008 року, при вирішенні спору
про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга
спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки. Зазначений п'ятирічний
строк повинен виповнитися на момент
відкриття спадщини і його необхідно
обчислювати з урахуванням часу
спільного проживання зі спадкодавцем
однією сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України визначено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно пояснень позивача після
розірвання 01.08.1996 року шлюбу вона
продовжувала проживати з ОСОБА_3
однією сім'єю до його смерті, вони вели
спільний побут, мали взаємні права та
обов'язки. Зазначені пояснення
визнаються відповідачем ОСОБА_2, який є
рідним братом померлого.

Крім того, факт сумісного проживання
однією сім'єю позивача та померлого
ОСОБА_3 підтверджується допитаними у
судовому засіданні у якості свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що
позивач здійснювала організацію та
проведення поховання померлого,
оплатила послуги КП "Ритуал".

З урахуванням системного аналізу
зазначених вище норм та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
наявність підстав для встановлення
факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1
та ОСОБА_3 без шлюбу з 01.01.2004 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, вимоги про встановлення
факту підлягають задоволенню тільки з
01.01.2004 року, оскільки нормами чинного
до 01.01.2004 року КпШС України не
передбачалося виникнення права
спільної сумісної власності чоловіка
та жінки, які проживають однією сім'єю
без реєстрації шлюбу. Положення СК
України щодо права на майно жінки та
чоловіка, які проживають однією сім'єю,
але не перебувають у шлюбі між собою,
введені з прийняттям Цивільного
кодексу України з 01.01.2004 року.

Враховуючи, що для визнання за
позивачем права на спадкування у
четверту чергу п'ятирічний термін
обхоплюється дією СК України, суд
вважає, що термін проживання позивача
зі спадкодавцем однією сім'єю без
реєстрації шлюбу має обраховуватися з
01.01.2004 року.

Згідно до вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

З відповіді Сьомої Харківської
державної нотаріальної контори
вбачається, що після смерті ОСОБА_3 до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини звернулась його
цивільна дружина ОСОБА_1.

При цьому з матеріалів справи та
пояснень сторін встановлено, що батьки
ОСОБА_3 померли ще до його смерті,
біологічних дітей він не має, рідний
брат - відповідач по справі з заявою про
прийняття спадщини не звертався,
спадкоємці першої - третьої черги, які б
прийняли спадщину, відсутні.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством.

Як вбачається з копії спадкової справи,
наданої до матеріалів справи Сьомою
Харківською державної нотаріальною
конторою, на заяву позивача про видачу
свідоцтва про право на спадщину Сьомою
Харківською державною нотаріальною
конторою відмовлено у видачі такого
свідоцтва в зв'язку з тим, що позивач та
померлий ОСОБА_3 не перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Враховуючи, що ОСОБА_1 прийняла
спадщину у встановленому законом
порядку, однак позбавлена права її
оформити в установленому законом
порядку, суд дійшов висновку про
наявність підстав для визнання за
ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 256
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без шлюбу з
01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Комінтернівський районний суд м.
Харкова протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. О. Ященко