Справа № 204/5707/14-ц
Провадження № 2/204/2272/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що 23 квітня 1988 року
він одружився з відповідачкою. Від
спільного шлюбу з відповідачкою мають
повнолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюбні відносини та ведення спільного
господарства між ними припинені з
березня 2010 року, спору про розподіл
спільного майна немає. Так як подальше
існування у формальному шлюбі
суперечить його інтересам, просить
розірвати зареєстрований між ними
шлюб.

У судове засідання позивач не з'явився,
надав до суду письмову заяву в якій
просив розглянути справу без його
участі, позовні вимоги підтримав, не
заперечував проти винесення заочного
рішення.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, надала до суду письмову
заяву в якій просила розглянути справу
без її участі, позовні вимоги визнала.

Враховуючи те, що сторони, будучи
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, до судового
засідання не з'явились, надали до суду
письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 197
ЦПК України, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає що позов, у силу ст. ст. 104-107
Сімейного Кодексу України, підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають
у державі.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони зареєстрували шлюб 23 квітня 1988
року, про що свідчить Свідоцтво про
шлюб НОМЕР_1, видане Жовтневим відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 521
(а.с. 3).

Як вбачається з позовної заяви, шлюбні
відносини та ведення спільного
господарства між сторонами припинені з
березня 2010 року, спору про розподіл
спільного майна немає.

Стаття 112 Сімейного кодексу України,
передбачає, що суд постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам позивача.
Фактично взаємини сторін як подружжя
відсутні, тому суд вважає за можливе їх
шлюб розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідачки на користь позивача
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 57, 60, 197, 213-215 ЦПК України, ст. ст.
104-107, 110, 112, Сімейного Кодексу України в
редакції від 10.01.2002 р. № 2947-ІІІ (зі
змінами та доповненнями), враховуючи
Постанову Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» (зі змінами
та доповненнями), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 23 квітня
1988 року у Жовтневому відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про що 23 квітня 1988
року зроблено актовий запис № 521, в
якому неповнолітніх дітей немає -
розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати по
сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60
коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О.В.
Нізік