Справа №2014/3923/2012
Пр. №2/621/900/14
Ухвала

Іменем України

25.12.2014 року Зміївський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого судді - Бібіка О.В.,

за участю секретаря - Черепахи В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Зміївська
районна державна адміністрація,
приватна фірма «Кредо» про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою,

В С Т
А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває
вищезазначена справа.

25 грудня 2014 року до канцелярії суду
надійшло клопотання від представника
відповідача ОСОБА_3 про закриття
провадження у справі на підставі п. 1 ч.1
ст. 205 КК України.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав дане клопотання
та просив задовольнити.

Представники позивачки ОСОБА_4, ОСОБА_5
проти заявленого клопотання
заперечували, у задоволенні клопотання
просили відмовити.

Представник третьої особи приватної
фірми «Кредо» наполягала на
задоволенні клопотання.

Представник третьої особи Зміївської
районної державної адміністрації у
судове засідання не з»явився, 03.09.2014
року до канцелярії суду надійшла заява
про розгляд справи за відсутності
представника (а.с. 125)

Заслухавши думку осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши зміст позовних
вимог, суб'єктний склад сторін, суд
дійшов наступного.

Первісний позов було заявлено до
фізичної особи ОСОБА_2 та предметом
позову було визначено порушення
речового права позивача, через
продовження відповідачем ОСОБА_2
ведення господарської діяльності на
земельній ділянці ( ставок № 3) площею
3,72 га водного дзеркала та 1,5 га
прибережної захисної смуги, яка
знаходиться в оренді згідно з
договором оренди земельної ділянки від
22.11.2000 р., зареєстрованого Зміївським
районним відділом земельних ресурсів
24.11.2000 р. за №7. після скасування 06.09.2012 р.
довіреності , виданої 24.09.2008 р.

Довіреність та інформація про її
скасування містяться на (а.с.12, 13)

Відповідно до положень ст..1000 ЦК
України за договором доручення одна
сторона (повірений) зобов»язується
вчинити від імені та за рахунок другої
сторони ( довірителя) певні юридичні
дії. Правочин, вчинений повіреним,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов»язки довірителя.

Таким чином, договір доручення, як
інститут представництва, вказує на те,
що повірений створює права й обов»язки
по договору не у відношенні себе, а у
відношенні довірителя.

Наслідки припинення договору
доручення визначені ст.. 1009 ЦК України.

Відповідно до якої якщо договір
доручення припинений до того, як
доручення було повністю виконане
повіреним, довіритель повинен
відшкодувати повіреному витрати,
пов»язані з виконанням доручення, а
якщо повіреному належить плата – також
виплатити йому плату пропорційно
виконаній роботі. Це положення не
застосовується до виконання повіреним
доручення після того, як він довідався
або міг довідатися про припинення
договору.

Довіреність від 24.09.2008 року не містить
відомостей про фактичну передачу у
володіння фізичній особі ОСОБА_2
індивідуально визначеної земельної
ділянки (а.с.12).

Отже, фізична особа ОСОБА_2, за
довіреністю діяв від імені та в
інтересах ОСОБА_1, будучи її
представником. Після скасування 06.09.2012
року нотаріально посвідченої
довіреності, припинились будь-які
правовідносини представництва, та як
наслідок, порушення прав позивача з
боку фізичної особи ОСОБА_2

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2008 ЦК України
договір доручення припиняється у разі
відмови довірителя від договору. Це
положення є безумовним та
одностороннім вольовим актом
довірителя.

Тобто, з 06.09.2012 року між фізичною особою
відповідачем у справі ОСОБА_2Л та ФОП
ОСОБА_1 перестали будь-якіц
правовідносини з приводу даного
предмету спору (а.с.13) Як вбачається
із матеріалів справи, 24.09.2008 року між
ФОП ОСОБА_1 на підставі договору оренди
земельної ділянки площею 72 га від 22.11.2000
року, зареєстрованого Зміївським
районним відділом земельних ресурсів
24.11.2000 року за № 7 , з однієї сторони , та
ПФ «Кредо», в особі директора ОСОБА_2, з
другої сторони , було укладено договір
суборенди земельної ділянки (ставок №
3) площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га
прибережної захисної смуги. На
земельній ділянці відсутні об'єкти
нерухомості. Строк дії договору
суборенди - до 22.11 .2025 року. Плату за
суборенду земельної ділянки у
відповідності до договору суборенди
було внесено ФОП ОСОБА_1 у грошовій
формі авансовим платежем у розмірі 100 000
грн. (сто тисяч гривень) (а.с.90-92)

Крім того, від цієї дати, вказані
суб»єкти господарської діяльності
підписали акт прийому передачі
земельної ділянки (ставок № 3) площею 3,72
га водного дзеркала та 1,5 га
прибережної захисної смуги., згідно
якому вказана земельна ділянка
передана суб»єктом підприємницької
діяльності фізичною особою ОСОБА_1
приватній фірмі «Кредо», директором
якої є ОСОБА_2 Акт скріплено підписами
сторін та печатками із яких вбачається,
що сторони є сб»єктами господарської
діяльності (а.с.93)

Предметом позову є усунення перешкод з
боку володіючого не власника, та
суб»єкта, якому не належить речове
право на земельну ділянку, що належить
на підставі речового права суб»єкту
підприємницької діяльності фізичній
особі ОСОБА_1

За умовами договору суборенди
земельної ділянки від 24.09.2008 року, дана
земельна ділянка надана для
вирощування товарної риби та
розведення малька, тобто, для ведення
господарської діяльності.

Позивачем та її представниками,
відповідно до ст.. 33 ЦПК України не
заявлено клопотання про заміну
відповідача на ту особу, що має
відповідати за позовом з приводу
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, що належить
позивачу на підставі речового права.
Суд же за власною ініціативою
позбавлений такої можливості.

Відповідно до п.3. постанови № 3 пленуму
вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що відповідно до
статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства України (стаття 17; далі –
КАС), Господарським процесуальним
кодексом України (статті 1, 12; далі –
ГПК), Кримінальним процесуальним
кодексом України (далі – КПК) або
Кодексом України про адміністративні
правопорушення (далі – КУпАП)
віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження чи до
провадження в справах про
адміністративні правопорушення.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства.

У зв’язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб’єктний
склад такого спору (однією зі сторін у
спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не
допускається об’єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого виду судочинства.
Разом із тим суд також має врахувати, що
в порядку цивільного судочинства
підлягають розгляду справи у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов’язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий.

Відповідно ст. ст. 1, 12 ГПК України, спори
за участю підприємств, установ,
організацій, інших юридичних осіб в
тому числі й іноземних, громадян, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
згідно із встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
прав і охоронюваних законом інтересів,
в тому числі справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо
приватизації майна, та з інших підстав,
відносяться до компетенції
господарських судів.

Згідно з положенням п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК
України, суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Згідно статті 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що
після скасування довіреності на ім.»я
фізичної особи ОСОБА_2 06.09.2012 року
довірителем ОСОБА_1, та враховуючи, що
фактично спірна земельна ділянка
передана 24.09.2008 року суб»єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою ОСОБА_1 іншому суб»єкту
підприємницької діяльності ПП «Кредо»
для ведення господарської діяльності,
а саме, вирощування товарної риби та
розведення малька ( а.с.90-93), то вказаний
спір має вирішуватись за правилами
господарської юрисдикції, а не
цивільної .

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Закриття провадження - це форма
закінчення розгляду цивільної справи
без винесення судового рішення у
зв'язку із виявленими після відкриття
провадження обставинами, з якими закон
пов'язує неможливість судового
розгляду справи.

Так, вичерпний перелік підстав для
закриття провадження визначений ст. 205
ЦПК України і свідчить про те, що
провадження відкрито або неправомірно
при відсутності в заінтересованої
особи права на звернення до суду за
захистом, або не може бути продовжено з
інших причин, у тому числі у зв'язку з
волевиявленням сторін по
розпорядженню своїми правами, які
викликають зазначені правові наслідки.

Виходячи з вищевикладеного,
провадження у справі за вимогами
позивача до відповідача слід закрити,
оскільки дані вимоги не підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ст. 205, 206 ЦПК України,-

У Х В А Л И
В :

Провадження у справі за позовом,
враховуючи наявність спору, що не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи Зміївська районна державна
адміністрація, приватна фірма «Кредо»
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою - закрити.

У разі закриття провадження у справі
повторне звернення до суду з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав
не допускається.

Роз'яснити позивачу, що розгляд справи
в частині позовних вимог до ОСОБА_2,
треті особи Зміївська районна державна
адміністрація, приватна фірма «Кредо»
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою - віднесено до
юрисдикції господарського суду.

Ухвала суду першої інстанції про
закриття провадження у справі в
частині вимог може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга на ухвалу суду подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення ухвали
суду, можуть подати апеляційну скаргу
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії. Апеляційна скарга подається до
апеляційному суду Харківської області
через Зміївський районний суд
Харківської області.

Суддя
О.В.Бібік