Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/6253/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Якухно О.М.

суддів
Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання
Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк», про визнання права
власності на автомобіль за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Корольовського районного суду
м.Житомира від 25 лютого 2014 року, -

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним з
25 вересня 2012 року права власності на
автомобіль «BMW 730», 1987 року
виготовлення, кузов № НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрованого Вінницьким МРЕВ ДАЇ ГУ
УМВС України 22.03.2005 року на підставі
свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії
НОМЕР_3 від 22.03.2005 року, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що він є власником
вказаного транспортного засобу, який
придбав за 40000 грн. у відповідача 25.09.2012
року на підставі розписки. Договір не
оформляли у встановленому законом
порядку, оскільки не було коштів за
посвідчення договору купівлі-продажу.

Судом залучено у якості третіх осіб
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк».

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 25 лютого 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу і
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове - по суті
позовних вимог. Зазначає, що рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах.
Вважає, що суд безпідставно не прийняв
до уваги доводи його позовної заяви про
придбання автомобіля за договором
купівлі-продажу.

В судовому засіданні апелянт та його
представник підтримали апеляційну
скаргу і пояснили, що рішення суду про
визнання права власності є підставою
для реєстрації транспортного засобу,
що судом не враховано.

Відповідач погодився з доводами
апеляційної скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_3 від 22.03.2005 року власником
автомобіля «BMW 730», 1987 року
виготовлення, реєстраційний номер
НОМЕР_2, є ОСОБА_4 (а.с.6).

30 жовтня 2008 року ОСОБА_4 видав на ім'я
ОСОБА_5 довіреність на управління та
розпорядження спірним транспортним
засобом з правом передоручення (а.с.9).

В свою чергу, 09 червня 2011 року ОСОБА_5
уповноважив керувати та
розпоряджатися (продати, обміняти)
автомобілем ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.8).

25 вересня 2012 року ОСОБА_3 видав розписку
про отримання від ОСОБА_2 коштів в сумі
40000 грн. за продаж останньому
автомобіля «BMW 730», 1987 року
виготовлення, реєстраційний номер
НОМЕР_2 (а.с.10).

28 червня 2013 року інспектором ДПС ВзОСП
№ 1 роти ДПС ДАЇ УМВС в Житомирській
області автомобіль було тимчасово
затримано (а.с.6).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
1-ї інстанції виходив з того, що позивач
в установленому законом порядку не
набув право власності на спірний
автомобіль, а посилання на розписку від
25.09.2012 року, на яку посилається позивач,
як на підставу набуття права власності
на спірний автомобіль, є
безпідставними.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду.

Статтею 328 ЦК передбачено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів та вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає.

Відповідно до ст. ст. 638, 639 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Договір може
бути укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Згідно п.8 Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
постановою КМУ від 07.09.1998 року за №1388,
державна реєстрація транспортних
засобів здійснюється за умови
попереднього зняття їх з обліку в
підрозділі ДАІ.

Пунктом 42 згаданого Порядку
передбачено, що у разі коли
транспортний засіб знімається з обліку
у зв'язку з його відчуженням, у
свідоцтві про реєстрацію (технічному
паспорті) або на копії реєстраційної
картки, що додається до свідоцтва про
реєстрацію на пластиковій основі,
робиться запис:"Транспортний засіб
знято з обліку для реєстрації".

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою:
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери; договори
та угоди, укладені на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, договори
купівлі-продажу транспортних засобів,
оформлені в Державтоінспекції, інші
засвідчені в установленому порядку
документи, що встановлюють право
власності на транспортні засоби /п.8
Порядку/.

Проте, спірний автомобіль не був знятий
з обліку в органах ДАІ у зв'язку із його
відчуженням за процедурою,
встановленою п.п.8, 40 Порядку, залишався
зареєстрованим за ОСОБА_4.

Визнання права власності на
транспортний засіб у судовому порядку
не може бути проведено у разі
недотримання вимог до оформлення
договору купівлі продажу ТЗ.

З огляду на наведене, суд 1-ї інстанції
правильно вважав, що розписка від 25
вересня 2012 року не є підтвердженням
переходу права власності на даний
транспортний засіб до позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що відповідач ОСОБА_3 діяв від
імені власника ТЗ, а тому не є належним
відповідачем.

Рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст.209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду
м.Житомира від 25 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді