Провадження №2/761/5902/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
"Документ" про визнання факту
дискримінації та стягнення моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
рішення ПП «Документ» щодо звільнення
ОСОБА_1 таким, що становить пряму
дискримінацію за мовною ознакою, а
також стягнути з ДП «Документ» на
користь позивача моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що на
підставі заяви позивача про прийняття
на роботу, з 01 листопада 2011 року вона
була прийнята на роботу до відповідача
на посаду інспектора. В посадові
обов'язки позивача, усно роз'яснені їй
старшим інспектором Шуба М. Е., входило
сортування листів та підписання
конвертів. Позивач мала вищу освіту, а
тому виконання такої роботи не
потребувало для неї набуття додаткових
знань та навичок. 15 грудня 2011 року
позивача було звільнено з посади
інспектора з основної діяльності з 16
грудня 2011 року, як таку, що не пройшла
випробовування, обумовлене при
прийнятті на роботу за ст. 28 КЗпП
України. Згодом позивачеві стало
відомо, що невідповідність роботі була
визначена на підставі того, що остання
нібито недосконало володіє
українською мовою, як це вимагається
від інспекторів з основної діяльності
згідно з п. 5.1 Типової посадової
інструкції інспектора з основної
діяльності. Позивач вважає рішення
керівництва ДП «Документ» щодо
звільнення її через недостатнє
володіння українською мовою
необґрунтованим, а відтак таким, що
становить пряму дискримінацію за
мовною ознакою. Зазначає, що внаслідок
дискримінаційних дій відповідача, та,
відповідно, порушення прав позивача на
працю, гарантованих ст. 43 Конституції
України та ст. 5-1 КЗпП України, ОСОБА_1
зазнала моральних страждань.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити позов у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, зазначивши, що ДП
«Документ» є державним підприємством і
у своїй роботі дотримується положень
стосовно мови актів, роботи,
діловодства, документації тощо.
Позивачці при прийнятті на роботу було
достеменно відомо, що у своїй роботі на
посаді інспектора вона повинна
досконало володіти українською мовою,
однак, в ході проходження терміну
випробовування виявилося, що ОСОБА_1 не
володіє українською мовою та не може
виконувати свої професійні обов'язки,
що встановлено рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 березня 2013 року.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, повно та всебічно дослідивши
письмові докази по справі та обставини
справи, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це вбачається із
матеріалів справи, що згідно наказу
Державного підприємства «Документ» №
122 о/с від 01 листопада 2011 року позивача з
01 листопада 2011 року прийнято на посаду
інспектора з основної діяльності зі
строком випробування 2 місяці.

Відповідно до наказу ДП «Документ» № 133
о/с від 15 грудня 2011 року позивача було
звільнено з посади інспектора з
основної діяльності з 16 грудня 2011 року
як таку, що не пройшла випробовування,
обумовлене при прийнятті на роботу за
ст. 28 КЗпП України.

Як встановлено з пояснень представника
відповідача, для виконання всього
обсягу робіт інспектора з основної
діяльності позивач повинна досконало
володіти українською мовою, проте,
остання даній вимозі не відповідає, а
тому відповідно до ч. 2 ст. 28 КЗпП
України відповідач скористався своїм
правом розірвати трудовий договір.

За ст. 1 Закону України «Про засади
запобігання та протидії дискримінації
в Україні» дискримінація - ситуація, за
якої особа та/або група осіб за їх
ознаками раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, віку, інвалідності,
етнічного та соціального походження,
громадянства, сімейного та майнового
стану, місця проживання, мовними або
іншими ознаками, які були, є та можуть
бути дійсними або припущеними (далі -
певні ознаки), зазнає обмеження у
визнанні, реалізації або користуванні
правами і свободами в будь-якій формі,
встановленій цим Законом, крім
випадків, коли таке обмеження має
правомірну, об'єктивно обґрунтовану
мету, способи досягнення якої є
належними та необхідними.

У відповідності до ст. 10 Конституції
України Державною мовою в Україні є
українська мова.

Як вирішив Конституційний суд України
в рішенні від 14 грудня 1999 року по справі
№ 1-6/99 положення частини першої статті
10 Конституції України, за яким
"державною мовою в Україні є українська
мова", треба розуміти так, що українська
мова як державна є обов'язковим засобом
спілкування на всій території України
при здійсненні повноважень органами
державної влади та органами місцевого
самоврядування (мова актів, роботи,
діловодства, документації тощо), а
також в інших публічних сферах
суспільного життя, які визначаються
законом (частина п'ята статті 10
Конституції України).

ДП «Документ» є державним
підприємством і своїй роботі
дотримується положень стосовно мови
актів, роботи, діловодства,
документації тощо.

У відповідності до п. 5.1 Типової
посадової інструкції інспектора з
основної діяльності інспектор з
основної діяльності повинен знати
ділову українську мову (досконало).

Як встановлено з пояснень представника
відповідача, для виконання всього
обсягу робіт інспектора з основної
діяльності позивач повинна досконало
володіти українською мовою, проте,
остання даній вимозі не відповідає, а
тому відповідно до ч. 2 ст. 28 КЗпП
України відповідач скористався своїм
правом розірвати трудовий договір.

Статтею 11 Закону України «Про засади
державної мовної політики» визначено,
що основною мовою роботи, діловодства і
документації органів державної влади
та органів місцевого самоврядування є
державна мова.

Обов'язковість застосування державної
мови чи сприяння її використанню у тій
чи іншій сфері суспільного життя не
повинні тлумачитися як заперечення або
применшення права на користування
регіональними мовами або мовами меншин
у відповідній сфері та на територіях
поширення.

Варто зазначити, що у відповідності до
ст. 1 Закону України «Про засади
державної мовної політики» державна
мовна політика України базується на
визнанні і всебічному розвитку
української мови як державної і
гарантуванні вільного розвитку
регіональних мов або мов меншин, інших
мов, а також права мовного
самовизначення і мовних уподобань
кожної людини.

Таким чином, держава забезпечує
всебічний розвиток і функціонування
української мови в усіх сферах
суспільного життя на всій території
України (ч. 2 ст. 10 Конституції України).

Враховуючи, що Типовою посадовою
інструкцією інспектора з основної
діяльності встановлено обов'язкову
умову до особи, що планує зайняти
вказану посаду, як вільне володіння
державною мовою, твердження позивача
щодо звільнення її з займаної посади як
таке, що становить пряму дискримінацію
за мовною ознакою є необґрунтованим та
безпідставним.

У відповідності до ст. 28 КЗпП України
якщо протягом строку випробування
встановлено невідповідність
працівника роботі, на яку його
прийнято, власник або уповноважений
ним орган протягом цього строку вправі
розірвати трудовий договір.

Працівник при прийнятті на роботу,
даючи згоду на випробування. фактично
дає згоду і на можливість розірвання з
ним трудового договору, якщо протягом
строку випробовування встановлено
невідповідність його роботі, на яку
його прийнято.

Враховуючи викладене, суд не знаходить
підстав для задоволення позову в
частині визнання рішення ДП «Документ»
щодо звільнення позивача таким, що
становить дискримінацію за мовною
ознакою, у зв'язку з чим позовні вимоги
про відшкодування моральної шкоди
також не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позов є необґрунтованим та
безпідставним, а позовні вимоги до
задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 61, 169, 212, 213, 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного підприємства "Документ" про
визнання факту дискримінації та
стягнення моральної шкоди- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя: