У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:
Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,
Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на заочне рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 13 лютого 2014 року, ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 14 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
указаним позовом, просило стягнути із
ОСОБА_3 заборгованість за кредитним
договором від 8 лютого 2007 року у розмірі
14 620 грн 74 коп.

Свої вимоги мотивувало тим, що 8 лютого
2007 року між сторонами укладено
кредитний договір (який складається із
заяви позичальника, умов надання
банківських послуг, правил
користування платіжною карткою та
тарифів банку), за умовами якого
відповідачу надано кредит у розмірі 5 000
грн (із настуним збільшенням до 10 000 грн)
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за користування кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (далі - Кредитний
договір).

Станом на 30 листопада 2013 року розмір
заборгованості позичальника становить
14 620 грн 74 коп., а саме: тіло кредиту - 5 031
грн 08 коп., проценти за користування
кредитом - 6 505 грн 46 коп., комісія за
користування кредитом - 1911 грн 78 коп.,
штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф
(процентна складова) - 672 грн 42 коп.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 13 лютого
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 14 травня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором від 8 лютого 2007
року у розмірі 11 536 грн 54 коп., із яких 5031
грн 08 коп. - заборгованість за кредитом
та 6505 грн 46 коп. - заборгованість за
процентами. В іншій частині позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» просить скасувати
судові рішення у справі у частині
відмови в позові, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
позову. Касаційна скарга не містить
доводів щодо незаконності
оскаржуваних судових рішень у частині
стягнення з відповідача тіла кредиту
та процентів.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 8 лютого 2007 року
між сторонами укладено кредитний
договір (який складається із заяви
позичальника, умов надання банківських
послуг, правил користування платіжною
карткою та тарифів), за умовами якого
відповідачу надано кредит у розмірі 5 000
грн (із настуним збільшенням до 10 000 грн)
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за користування кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Станом на 30 листопада 2013 року розмір
заборгованості позичальника становить
14 620 грн 74 коп., а саме: тіло кредиту - 5 031
грн 08 коп., проценти за користування
кредитом - 6 505 грн 46 коп., комісія за
користування кредитом - 1911 грн 78 коп.,
штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф
(процентна складова) - 672 грн 42 коп.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Як убачається із матеріалів справи, ПАТ
КБ «ПриватБанк» зазначало, що
підписуючи заяву позичальника на
отримання кредиту, ОСОБА_3 підтвердила
свою згоду на те, що зазначена заява
разом із умовами надання банківських
послуг, правилами користування
платіжною карткою і тарифами банку
складають між нею та банком договір про
надання банківських послуг.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив із відсутності доказів, що саме
надані суду банком умови та правила
надання банківських послуг є частиною
укладеного з відповідачем кредитного
договору від 8 лютого 2007 року. Водночас,
суд першої інстанції стягнув із
відповідача заборгованість за тілом
кредиту, процентами, та відмовив у
задоволенні вимог у частині стягнення
штрафних санкцій.

Апеляційний суд погодився із
висновками суду першої інстанції. Крім
того, виходив із того, що матеріали
справи не містять належних і
допустимих доказів, які б
підтверджували, що умови надання
банківських послуг, правила
користування платіжною карткою
складають кредитний договір, а тарифи
банківських послуг позивачем не
надано.

Заочне рішення суду у частині позовних
вимог про стягнення заборгованості за
кредитом та процентами апеляційним
судом не переглядалося, оскільки не
оскаржувалося у цій частині.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як убачається із заяви позичальника,
підписаної 8 лютого 2007 року ОСОБА_3,
договір про надання банківських послуг
складають заява позичальника та
запропоновані ПАТ КБ «ПриватБанк»
умови надання банківських послуг,
правила користування платіжною
карткою та тарифи банку (а.с. 9).

Із заяви випливає, що відповідач
ознайомився та згоден із умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою та
тарифами. Тому не відповідають
обставинам справи висновки судів про
те, що банк не довів ознайомлення
ОСОБА_3 саме із наданими банком умовами
надання банківських послуг та
правилами користування платіжною
карткою.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ
КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду
надав копії умов надання банківських
послуг та правил користування
платіжною карткою (а.с. 10-13).

Заочне рішення суду першої інстанції
було ухвалено без участі сторін; у
судове засідання в апеляційному суді
сторони не з'явилися.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК
України подання копій письмових
доказів не може бути безумовною
підставою для відмови в позові; надання
копій письмових доказів не свідчить
про те, що вони є неналежними та
недопустимими.

З огляду на наведене та з урахуванням
принципів змагальності й
диспозитивності цивільного
судочинства, саме на відповідача
покладено обов'язок спростувати той
факт, що надані суду ПАТ КБ
«Приватбанк» умови надання
банківських послуг та правила
користування платіжною карткою не є
частиною укладеного договору.

У порушення ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України
суд першої інстанції, не взявши до
уваги умови та правила надання
банківських послуг, які є складовою
частиною кредитного договору,не
мотивував, на підставі яких положень
договору дійшов висновку про
задоволення позову частково; не
встановив належним чином обставини
справи та дійшов передчасного висновку
про відмову в позовних вимогах про
стягнення пені та штрафу. Крім того,
вирішуючи спір, суд першої інстанції не
звернув уваги на відсутність у
матеріалах справи тарифів банку, які є
невід'ємною частиною Кредитного
договору.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
ст. ст. 303, 315 ЦПК України доводи
апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк»
не перевірив і не спростував.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк»
не містить доводів про незаконність
оскаржуваних судових рішень у частині
стягнення тіла кредиту та процентів,
проте з огляду на відсутність у
матеріалах справи усіх складових
Кредитного договору, не дослідження
судом його складових, колегія суддів
дійшла висновку про вихід за межі
доводів касаційної скарги та
скасування оскаржуваних судових
рішень повністю.

Оскільки допущені судами першої та
апеляційної інстанції порушення норм
матеріального, а також порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, які мають значення для
правильного її вирішення, судові
рішення підлягають скасуванню
відповідно до ст. 338 ЦПК України із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 13 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 14 травня 2014 року скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

В.О. Кузнєцов

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник