Справа № 629/4720/14-ц
Номер провадження 2/629/1517/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.12.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш., за участю
секретаря - Соколенко О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Лозова Харківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа Лозівський
районний відділ Головного управління
державної міграційної служи України в
Харківській області про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження житлом
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа - Лозівський районний
відділ Головного управління державної
міграційної служи України в
Харківській області про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження житлом
В обґрунтування вимог зазначила, що
вона є власником квартири за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідач - ОСОБА_3 в квартирі
зареєстрований, але не проживає, з
07.03.2014 року знаходиться в Темнівській
виправній колонії №100 Харківської
області, відповідач жодних комунальних
платежів не здійснює, а оскільки
кількість мешканців документально
включає в себе і відповідача, то їй
нараховується відповідні розміри сум
грошових коштів за надані комунальні
послуги, що не відповідає дійсному
стану речей. Крім того, наявність інших
зареєстрованих осіб, за відсутності
можливості самостійно та у будь-який
час вільно зняти їх з реєстрації,
позбавляє позивачку можливості
незалежно від волі інших осіб
здійснювати право власності на
квартиру, користуватися,
розпоряджатися нею. Виходячи із
вищевикладеного, позивачка просить
усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
та ОСОБА_2 права користування нерухомим
майном шляхом зняття з реєстрації
ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала заявлені нею вимоги,
вказавши, що нею з відповідачем договір
найму спірного жилого приміщення не
укладався, вона зареєструвала
відповідача за власним бажанням,
зареєстрований він у спірній квартирі
на постійній основі, усно вони
обговорили, що в майбутньому він
самостійно зніметься з реєстрації.
Через реєстрацію відповідача в спірній
квартирі, на нього нараховуються
комунальні послуги, вартість яких він
не сплачує, що порушує її права, вона
вимушена їх сплачувати.
Відповідач ОСОБА_3, який відбуває
покарання в Темнівській виправній
колонії №100 Харківської області, надав
до суду заяву, в якій позов не визнав,
вказав, що не має власного житла,
зареєструватися йому ніде.
Третя особа - Лозівський районний
відділ Головного управління державної
міграційної служи України в
Харківській області в судове засідання
не з'явилася, про розгляд справи
Перевіривши матеріали справи і доводи
позовної заяви, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
Як вбачається з матеріалів справи та
стверджується належними доказами,
квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить
на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 1/2
частці на підставі договору
купівлі-продажу від 05.08.2008 року/а.с.9-11/.
За даними Лозівського РВ ГУДМС України
в Харківській області ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є зареєстрованим за
адресою: АДРЕСА_1 /а.с.15/.
Згідно довідки з Темнівської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Харківській області №100, ОСОБА_3 07.03.2014
року прибув із Харківського слідчого
ізолятору до Темнівської виправної
колонії №100, він засуджений 11.01.2014 року
Лозівським міськрайонним судом
Харківської області за ч. 2 ст. 156 КК
України до 5 років позбавлення волі,
початок строку - 11.01.2014 року, кінець
строку - 11.01.2019 року/а.с.вс12/.
Сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач. Сторони мають
рівні процесуальні права і
обов'язки/ст. ст. 30, 31 ЦПК України/.
Позивач сам вибирає, який позов та до
кого пред'явити до суду. Предмет позову
як його один з основних елементів
представляє собою матеріально-правову
вимогу позивача до відповідача, яка
матеріально-правової відносини, з
приводу якої суд повинен ухвалити
рішення у справі. Підставами позову є
обставини, якими позивач обґрунтовує
вимоги.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі/
ч.1 ст. 11 ЦПК України/.

У відповідності до положень ст. 10 ЦПК
України суд сприяв всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи,
зокрема, роз'яснював позивачеві його
права та обов'язки: право змінити
предмет або підстави позову до початку
розгляду судом справи по суті.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги,
просила усунути перешкоди у здійсненні
її права користування і розпорядження
спірною квартирою шляхом зняття
відповідача з реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної
норми, зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про: 1)
позбавлення права власності на житлове
приміщення; 2) позбавлення права
користування житловим приміщенням; 3)
визнання особи безвісно відсутньою; 4)
оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11
грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
вбачається, що положення ст. 7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

При цьому при зверненні до суду з
вимогами про позбавлення права
користування житловим приміщенням
слід враховувати, що стаття 156 ЖК
України передбачає, що члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири),
які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку
(квартири), якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням. Члени сім'ї власника
будинку (квартири) зобов'язані дбайливо
ставитися до жилого будинку (квартири).
Повнолітні члени сім'ї власника
зобов'язані брати участь у витратах по
утриманню будинку (квартири) і
придомової території та проведенню
ремонту.

У разі тимчасовій відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними
зберігається займане жиле приміщення у
випадках і в межах строків,
установлених частиною першою, пунктами
1 і 5 частини третьої і частиною
четвертою статті 71 цього Кодексу.
Тимчасова відсутність наймача та
членів його сім'ї не звільняє їх від
виконання обов'язків за договором
найму жилого приміщення./ст. 163 ЖК
України/.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців,
зокрема, у випадках:

- взяття під варту або засудження до
арешту, обмеження волі, позбавлення
волі на певний строк чи довічне
позбавлення волі - протягом усього часу
перебування під вартою або відбування
покарання, якщо в цьому будинку,
квартирі (їх частині) залишилися
проживати інші члени сім'ї.

Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не
залишилися проживати інші члени сім'ї
наймача, це житло може бути надано за
договором оренди (найму) у
встановленому законом порядку іншому
громадянину до звільнення таких осіб
з-під варти або до відбуття ними
покарання.

У даних випадках право користування
жилим приміщенням зберігається за
відсутнім протягом шести місяців з дня
закінчення строку, зазначеного у
відповідному пункті.

В п. 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року N 2
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» зазначено,
що у справах про визнання наймача або
члена його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК України), необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки.

Стосовно прав відповідача, то
відповідно до Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей»
запобігання бездомності осіб, які
звільняються з установ виконання
покарань, здійснюється відповідно до
цього Закону, Кримінально-виконавчого
кодексу України, Житлового кодексу
Української РСР, Закону України "Про
соціальну адаптацію осіб, які
відбували покарання у виді обмеження
волі або позбавлення волі на певний
строк".

Позивачу відомо, що відповідач
засуджений 11.01.2014 року Лозівським
міськрайонним судом Харківської
області за ч. 2 ст. 156 КК України до 5
років позбавлення волі, початок строку
- 11.01.2014 року, кінцева дата - 11.01.2019 року,
відбуває покарання в Темнівській
виправній колонії №100/а.с.12/.

Суд роз'яснює позивачці, що вирішення
питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства.
З такими вимогами позивач до суду не
звертається.

Щодо посилань позивачці про
нарахування на відповідача вартості
комунальних послуг, то у п.6 ч.1 ст.20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» встановлено, що споживач
житлово-комунальних послуг має право
на «несплату вартості
житлово-комунальних послуг за період
тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім'ї при
відповідному документальному
оформленні».

Інших доказів згідно вимог ст.ст. 58-60
ЦПК України, які б свідчили про
обґрунтованість позовних вимог,
позивачем особисто або через
представника до суду не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України,
суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та інтересах малолітньої
доньки - ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа
Лозівський районний відділ Головного
управління державної міграційної
служи України в Харківській області
про усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження
житлом (квартирою)- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
К.Ш.
Харабадзе