У х в а л а

17 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Дем'яносова М.В.,
Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам та часткове звільнення
від сплати пені,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення
від сплати заборгованості по аліментам
та часткове звільнення від сплати пені.

Рішенням Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 20 травня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Зменшено розмір пені за виконавчим
листом № 2-388 від 15 жовтня 2010 року,
виданим Солом'янським районним судом м.
Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 пені від суми несплачених
аліментів на утримання сина до 29 176,80
грн. В іншій частині позову ОСОБА_2
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 27 червня
2014 року, рішення суду першої
інстанції в частині задоволених вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про часткове
звільнення від пені за аліментами
шляхом зменшення її розміру до 29176 грн.
80 коп. скасовано та ухвалено нове, яким
в цій частині ОСОБА_2 у позові
відмовлено. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 липня 2014 року,
у відкритті касаційного провадження
ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 було
відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 липня 2014 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права.

ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2
посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції ст. ст. 196, 197 СК України.

На підтвердження своїх доводів заявник
долучив до заяви:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014 року
у справі за позовом про стягнення
заборгованості по аліментам та пені за
прострочення сплати аліментів;

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014
року, судом касаційної інстанції
скасовано судове рішення апеляційної
інстанції та справу передано на новий
судовий розгляд.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України викладеного в
постанові від 23 квітня 2014 року в справі
№ 6-30цс14, справа має переглядатись за
всіма доводами заяв, посиланнями на всі
судові рішення щодо неоднакового
застосування норм матеріального права,
які додано до заяви про перегляд,
незалежно від того, висловлена правова
позиція щодо неправильності
застосування норми матеріального
права в судовому рішенні, ухваленому по
суті, чи в ухвалі про передачу справи
касаційним судом на новий розгляд.

Як убачається зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року при
постановленні вказаної ухвали суд
касаційної інстанції не висловлював
правову позицію щодо правильності
застосування норм матеріального права.

Також на підтвердження своїх доводів
заявник долучив до заяви:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 листопада 2013
року у справі за позовом про стягнення
заборгованості за аліментами та
неустойки, за зустрічним позовом про
зменшення розміру аліментів,
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами та пені.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту доданої до заяви ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 листопада 2013 року на
яку посилається заявник, не вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки
вищевказане судове рішення касаційної
інстанції ухвалено у справі, де предмет
спору, зміст позовних вимог не є
тотожними та ухвалені у справах за
різних встановлених судами фактичних
обставин, тому в допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним
Судом України справи за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам та
часткове звільнення від сплати пені,
за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 липня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.В. Попович

О.В. Ступак