У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі::

судді-доповідача :Куцина М. М.,

суддів: Собослоя Г. Г., Бондаренка Ю.О.,

при секретарі: Маринець Д. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_2
на рішення Виноградівського районного
суду від 20 серпня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Великокопанської
сільської ради Виноградівського
району, де треті особи, які не заявляють
самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_10, про продовження строку
для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з указаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати -
ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько -
ОСОБА_7, якому належав житловий будинок
в АДРЕСА_1.

Позивачка вказує на те, що вона
пропустила строк для прийняття
спадщини після батька, внаслідок
прийняття участі в судових процесах.

Зокрема, рішенням Виноградівського
районного суду від 13.12.2004 року
було задоволено позов брата позивача -
ОСОБА_8 та визнано за останнім право
власності на спадковий будинок за
заповітом, вчиненим батьком, який не
повідомив інших спадкоємців , про
визнання за ним права власності на
спадковий будинок

В подальшому за позовом ОСОБА_9
указаний вище заповіт визнано
недійсним рішенням Виноградівського
районного суду від 25.10.2010 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 11.01.2011 року та ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06.05.2011 року.

Позивачка посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи та з
підстав передбачених ч.3 ст. 1272 ЦК
України просила в суді першої
інстанції визначити їй додатковий
строк для подачі заяви про прийняття
спадщини, яка відкрилася після смерті
її батька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 20 серпня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_2. посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
місцевого суду та ухвалення нового
рішення про задоволення її позову.

Позивач в суді апеляційної
інстанції вимоги апеляційної скарги
підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача вважає
рішення суду першої інстанції законним
та обґрунтованим , а апеляційну скаргу
безпідставною.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися по справі, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляції, вважає, що апеляційна скарга
позивачки ОСОБА_2 підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд, керуючись
принципом диспозитивності, відповідно
до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України та роз'яснень Верховного Суду
України, викладених в постанові
Пленуму Верховного Суду України від
24.10.2008 року № 12 "Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку", перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, не роблячи
висновків щодо неоскарженої частини
судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову
місцевий суд виходив з того, що
відповідно до положень ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст.
11, ст. 60 ЦПК України, зазначені
позивачкою причини пропуску строку для
прийняття спадщини, не можуть бути
визнані поважними і пов'язані з
об'єктивними, непереборними істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого суду, який,
розглядаючи заявлений по справі позов,
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача
ОСОБА_7.

Позивач ОСОБА_2 строк для прийняття
спадщини за батьком пропустила.

Також встановлено, що позивач брав
участь у розгляді декількох справ з
приводу спадкового майна та визнання
заповіту батька недійсним.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК
України).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

При вирішенні спорів про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини, суди повинні врахувати крім
положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, правовий
висновок, викладений у постанові
Верховного Суду України від 26.09.2012 року,
згідно якого, зазначені позовні вимоги
можуть бути задоволені, якщо 1) у
спадкодавця були перешкоди для подання
такої заяви, 2) ці обставини визнані
судом поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В порушення цих норм процесуального
права позивач не довів належними та
допустимими доказами тих обставин, на
які посилався як на підставу своїх
вимог. Зокрема, позивач не навів суду
існування у нього об'єктивних,
непереборних, істотних труднощів, які б
перешкоджали йому подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Позивачка про смерть батька знала, а її
участь в судових справах не могла
об'єктивно перешкодити їй подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову, є правильним.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються й не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Виноградівського районного
суду від 20 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак протягом
двадцяти днів може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: