Ухвала

іменем україни

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євграфової Є.П., Журавель
В.І.,Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до
Пустомитівської державної
нотаріальної про продовження терміну
на прийняття спадщини, за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Верхньобілківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області про визнання
заповіту недійсним, за зустрічним
позовом ОСОБА_7 до Верхньобілківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області,
Пустомитівської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_6, третя
особа - Львівське обласне комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
про визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 21 червня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 14 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2004 року позивач звернувся до
суду з позовом про продовження строку
для подання заяви про прийняття
спадщини, зазначивши в його
обґрунтування, що 3 лютого 2003 року
ОСОБА_8 складено заповіт на користь
свого сина ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер.

27 листопада 2003 року державним
нотаріусом Пустомитівської державної
нотаріальної контори ОСОБА_9 видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на спадкове майно вартістю 28
873 гривні 47 копійок, яке складається з:
житлового будинку А-1 загальною площею
84,1 кв. м, розташованого в АДРЕСА_1, що
складається з двох житлових кімнат
житловою площею 41,5 кв. м та кухні; до
житлового будинку належать
господарські будівлі та споруди: сарай
Б, погріб В, огорожа № 1, криниця к; права
на земельну частку (земельний пай) у
землі, яка знаходиться у колективній
власності Сільськогосподарського
підприємства кооперативу
«Нижньобілковський» Пустомитівського
району Львівської області, розміром 2,65
га в умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості); грошових заощаджень з
відповідними відсотками та
компенсаційними нарахуваннями в філії
Пустомитівського відділення Ощадбанку
№ 6381/047 на рахунку НОМЕР_1 та у міському
відділенні Ощадбанку № 6319/08 м. Львова
на рахунку НОМЕР_2.

Позивач зазначав, що 28 січня 2004 року
ОСОБА_9, який був його двоюрідним
братом, склав заповіт на користь
позивача, якому заповів все належне
майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер.

Посилаючись на те, що протягом шести
місяців позивач не звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, просив суд
визначити йому додатковий строк для
прийняття спадщини.

У березні 2005 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом про визнання недійсним
заповіту, складеного 23 лютого 2004 року
ОСОБА_9 на користь своєї матері ОСОБА_7,
посилаючись на те, що підпис у
вказаному заповіті вчинено не ОСОБА_9, а
іншою особою.

29 червня 2005 року ОСОБА_7 звернулася до
суду із зустрічним позовом, в якому
просила визнати недійсними рішення
виконкому Верхньобілківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області від 11 квітня
2003 року про визнання права власності за
ОСОБА_8 на житловий будинок АДРЕСА_1;
свідоцтво про право власності на
вказаний будинок від 15 жовтня 2003 року,
видане на ім'я ОСОБА_8; заповітів від 3
лютого 2003 року та від 28 січня 2004 року;
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 27 листопада 2003 року,
видане на ім'я ОСОБА_9, та визнати за нею
право власності на Ѕ частини житлового
будинку АДРЕСА_1, виключивши дану
частину з поділу між спадкоємцями.

На обґрунтування позову зазначала, що
спірний будинок є спільною сумісною
власністю подружжя. Після смерті її
чоловіка ОСОБА_8 вона вступила у
фактичне володіння спадковим майном.

Посилаючись на те, що вона є
непрацездатною особою, заяву про
відмову від прийняття спадщини до
нотаріальної контори не подавала,
після смерті сина ОСОБА_9 успадкувала
обов'язкову частку у спадщині на
підставі ст. 1241 ЦК України незалежно
від змісту складеного ним заповіту,
уточнивши зустрічні позовні вимоги,
просила суд визнати недійсними рішення
виконкому Верхньобілківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області від 11 квітня
2003 року про визнання права власності за
ОСОБА_8 на житловий будинок АДРЕСА_1;
свідоцтво про право власності на
вказаний будинок від 15 жовтня 2003 року,
видане на ім'я ОСОБА_8; заповіти від 3
лютого 2003 року та від 28 січня 2004 року;
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 27 листопада 2003 року,
видане на ім'я ОСОБА_9, та визнати за нею
право власності на 7/8 частини спірного
житлового будинку.

Заочним рішенням Пустомитівського
районного суду Львівської області від
21 червня 2010 року в задоволенні позову
ОСОБА_6 про продовження строку на
прийняття спадщини та визнання
недійсним заповіту від 23 лютого 2004
року, зареєстрованого у Книзі
нотаріальних дій виконкому
Верхньобілківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області за № 9, посвідченого секретарем
Верхньобілківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, складеного ОСОБА_9 відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому
після смерті ОСОБА_9

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 1 983
гривні 75 копійок витрат за проведення
судово-почеркознавчої експертизи та 326
гривень 11 копійок за виклик експерта до
суду.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 6 500
гривень витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 8
гривень 50 копійок державного мита.

Стягнуто з ОСОБА_6 51 гривню державного
мита та 120 гривень судових витрат на
інформаційно-технічне забезпечення в
дохід держави.

Додатковим рішенням Пустомитівського
районного суду Львівської області від
17 лютого 2014 року визнано недійсним та
скасовано рішення Виконавчого
комітету Верхньобілківської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області від 11 квітня 2003
року.

Визнано недійсним та скасовано
свідоцтво про право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, серії САА №
564788, видане Виконавчим комітетом
Верхньобілківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області 15 жовтня 2003 року, зареєстроване
у Львівському обласному державному
комунальному бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки 15
жовтня 2003 року за реєстраційним № 3036225.

Визнано недійсним та скасовано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 27 листопада 2003 року,
зареєстроване в реєстрі за № 2571, видане
держаним нотаріусом Пустомитівської
державної нотаріальної контори, в
частині житлового будинку А-1,
розташованого по АДРЕСА_1, який
складається з двох житлових кімнат
житловою площею 41,5 кв. м та кухні,
загальною площею 84,1 кв. м. До житлового
будинку належать такі господарські
будівлі та споруди: сарай Б, погріб В,
огорожа № 1, криниця к.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 14 серпня 2014 року заочне
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Додаткове рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
17 лютого 2014 року скасовано, провадження
у справі закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст.
205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати заочне рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і направити справу на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість ухвалених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_6
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, правильно
виходив з того, що вказаний позов
пред'явлено до неналежного
відповідача, оскільки на час звернення
до суду спадкоємцем померлого ОСОБА_9
була ОСОБА_7

Вирішуючи спір в частині вимог про
визнання недійсним заповіту,
складеного 23 лютого 2004 року ОСОБА_9 на
користь ОСОБА_7, суди правильно
виходили з висновку судової
почеркознавчої експертизи від 6 серпня
2009 року, відповідно до якої підпис в
заповіті виконано ОСОБА_9

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку про визнання
за ОСОБА_7 права власності на спадкове
майно за заповітом.

Оскільки доводи касаційних скарг не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішень,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
21 червня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 14 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І.
Журавель

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко