Справа № 464/1076/13
Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/5050/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Гацій І.І.

та участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на ухвалу Сихівського районного суду
м.Львова від 30 жовтня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Сихівського
районного суду м.Львова від 30 жовтня 2013
року справу позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_5 про стягнення
коштів - залишено без розгляду.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що
ухвала є незаконною та прийнята з
порушенням норм матеріального права.
Вказує, що про судове засідання
призначене на 30.10.2013 року його не було
належним чином повідомлено.

Просить ухвалу суду скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача,
пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
запречення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Згідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі
повторної неявки в судове засідання
позивача, повідомленого належним
чином, якщо від нього не надійшла заява
про розгляд справи за його відсутності,
суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст.207 ч.1 п.3 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали,
суд вказав, що розгляд справи
призначався неодноразово. Так, 22.10.2013
року та 30.10.2013 року справа призначалася
до розгляду, однак ні позивач ні його
представник у судові засідання не
прибули, хоча належним чином
повідомлялися про день та час розгляду
справи.

Відтак, залишаючи позовну заяву без
розгляду, суд виходив з тих підстав, що
належним чином повідомлений позивач
повторно не з'явився у судове засідання
без поважних причин.

Однак такі висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Встановлено, що про судові
засідання 22 жовтня 2013 року та 30 жовтня
2013 року позивач не повідомлявся, що
підтверджується відсутністю в
матеріалах справи розписок про
вручення судових повісток.

Матеріалами справи встановлено,
що суд повідомляв лише представника
позивача про розгляд справи (а.с.115 та
а.с.117).

Отже даних про направлення
повісток позивачу в матеріалах справи
немає.

Згідно ст. 76 ЦПК України судові
повістки, адресовані фізичним особам,
вручаються їм під розписку. Якщо особу,
якій адресовано судову повістку, не
виявлено в місці проживання, повістку
під розписку вручають будь-кому з
повнолітніх членів сім'ї, які
проживають разом з нею, а за їх
відсутності - відповідній
житлово-експлуатаційній організації
або виконавчому органу місцевого
самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод від 04 листопада 1950 року (далі -
Конвенція), яка набрала чинності для
України з 11 вересня 1997 року та
відповідно до ст. 9 Конституції України
є частиною національного
законодавства України, передбачено, що
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку належним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у пункті 24 Рішення ЄСПЛ у
справі "Надточій проти України та
пункті 23 Рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка
проти України № 2" наголошується на
принципі рівності сторін - одному із
складників ширшої концепції
справедливого судового розгляду - який
передбачає, що кожна сторона повинна
мати розумну можливість відстоювати
свою позицію у справі в умовах, які не
ставлять її в суттєво менш сприятливе
становище в порівнянні з опонентом.

Право на публічний розгляд справи
позбавлене сенсу, якщо сторона, яка
бере участь у справі, не повідомляється
про судовий розгляд з таким
розрахунком, що особа, яка
викликається, мала достатньо часу для
явки в суд у тому випадку, якщо особа
вирішить скористатися своїм правом,
передбаченим національним
законодавством (пункт 21 у рішенні ЄСПЛ
у справі "Яковлєв проти Російської
Федерації").

Зважаючи на викладене, судом першої
інстанції не було дотримано порядку
повідомлення позивача про розгляд
справи, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази вручення останньому
судових повісток.

Крім того, в матеріалах справи наявна
заява представника позивача - ОСОБА_6
про розгляд справи за відсутності
позивача, у якій він вказав, що позовні
вимоги підтримує та просить позов
задовольнити повністю (а.с. 108).

Однак, судом при винесенні ухвали про
залишення позову без розгляду 30 жовтня
2013 року, така врахована не була.

В судовому засіданні 22 жовтня 2013 року
суд не визнав обов"язковою явку
позивача в судове засідання 30 жовтня 2013
року.

З огляду на мотиви, зазначені вище, у
районного суду не було підстав
відповідно до ч. 3 ст. 169, ч. 3 ст. 207 ЦПК
України залишати позовну заяву без
розгляду.

За наведених обставин, апеляційний суд
доходить висновку, що суд першої
інстанції при постановленні
оскаржуваної ухвали порушив норми
процесуального права, а тому
оскаржувану ухвалу, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі в силу
п.4 ч.2 ст. 307 ЦПК України необхідно
скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1.
ст.314 , ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду
м.Львова від 30 жовтня 2013 року -
скасувати та справу направити в той же
суд для продовження розгляду справи.

Ухвала остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.