СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6137/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.10.2014 року Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Румянцева О.П.

при секретарі
Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Самарський районний відділ державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до Самарського районного
суду м. Дніпропетровська з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: Самарський
районний відділ державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що вона є власником
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 29.10.1971 року та
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 21.01.1998 року. З 05.07.2013 року у
вищезазначеному будинку був
зареєстрований племінник позивача
ОСОБА_2, який на той час звільнився з
місць позбавлення волі та потребував
реєстрації місця проживання. Вважаючи,
що він стане на шлях виправлення
позивач погодилася на його реєстрацію
у своєму домі як члена сім'ї. Між ними
було укладено усну домовленість щодо
сплати комунальних послуг, але одразу
після реєстрації ОСОБА_2 зник, та більше
року не проживає у будинку, його місце
знаходження позивачу наразі не відоме.
Позивач вважає що факт реєстрації
відповідача в спірному будинку порушує
її право на володіння та розпорядження
майном та просила ухвалити рішення
суду яким визнати ОСОБА_2 такими, що
втратив право на користування житловим
приміщенням - квартиру АДРЕСА_1.

Позивач до початку судового засідання
подала до суду заяву в якій
підтримувала позовні вимоги в повному
обсязі та не заперечувала проти
розгляду справи за її відсутності в
заочному порядку.

Відповідач у судове засідання
не з'явився, причини неявки суду
невідомі, повідомлявся належним чином,
шляхом опублікування оголошення в
газеті «Вісті Придніпров'я» від 23.10.2014
року №82, у зв'язку з чим, суд вважає за
можливо застосувати положення ст.ст.
224-225 ЦПК України, розглянути справу
заочно.

Представник третьої особи -
Самарського районного відділу
державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області надіслав на
адресу суду заяву про розгляд справи за
його відсутності в якій проти
задоволення позовних вимог не
заперечував.

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивачу на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1
відповідно до договору купівлі-продажу
№ 2-3540 від 29.10.1971 року (а.с. 18, 19) та
свідоцтва про право на спадщину за
законом №1-143 від 21.01.1998 року (а.с. 20).

Крім позивача у квартирі також
зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
відповідач ОСОБА_2, що підтверджується
довідкою квартального комітету від
31.08.2014 року (а.с. 5).

Відповідач ОСОБА_2 не мешкає в
вищезазначеному помешканню з серпня 2013
року, що підтверджується довідкою
квартального комітету від 31.08.2014 року
(а.с. 6).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним Кодексом
України.

Згідно положень ч.1 ст.321 ЦК України
право власності є непорушним.

Відповідно до ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Судом встановлено, що відповідач не
мешкають в спірному домоволодінні з
серпня 2013 року, його місце мешкання
позивачу не відомо.

Позивач не в змозі нести витрати на
оплату комунальних послуг за
відповідача та в подальшому зберігати
за відповідачем житлове приміщення.

Таким чином, суд доходить висновку про
те, що вимога позивача про визнання
відповідачів таким, що втратили право
користування жилим приміщенням
обґрунтована, отже - підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 391, 405 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 208,
209, 212-215, 218, 224-225 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя
О.П.Румянцев