Справа № 152/1924/14-ц
25 грудня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області
головуючого судді -
секретаря судового засідання -
представників позивача -
представників відповідача -
адвоката ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_6, в
інтересах якого діє ОСОБА_1, до ОСОБА_3
про стягнення аліментів,
28.10.2014 року ОСОБА_1, що діє в інтересах
ОСОБА_6 на підставі довіреності від
20.10.2014 року, звернувся до
Шаргородського районного суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів, в якому просить стягнути з
відповідача на користь позивача
аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно,
починаючи з дня звернення з позовом до
суду і до досягнення останнім
двадцятитрьохрічного віку в разі
Мотивуючи позовні вимоги, ОСОБА_1, що
діє в інтересах ОСОБА_6, зазначив, що
позивач навчається на комерційних
засадах на денній формі навчання у
Інституті історії, етнології і права
Вінницького державного педагогічного
університету імені М. Коцюбинського з
терміном навчання до 30.06.2018 року, і,
фактично, знаходиться на повному
утриманні матері - ОСОБА_8
Батько позивача - ОСОБА_3, маючи
можливість, участі в утриманні
позивача не приймає, хоча працює в СО
«Вінницяобленерго», що вбачається із
постанови ВДВС Шаргородського РУЮ про
закінчення виконавчого провадження
від 26.06.2014 року.
На неодноразові звернення позивача до
відповідача про надання матеріальної
допомоги, останній не реагує, що
змусило позивача звернутися з позовом
до суду.
Батько позивача має регулярні значні
доходи, а тому, може утримувати
позивача, який є повнолітнім, але
продовжує навчатися.
Аліменти просить визначити у твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн.
В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1, що діє на
підставі довіреності від 20.10.2014 року
(а.с.10), та ОСОБА_2, що діє на підставі
довіреності від 20.10.2014 року (а.с.32),
заявлені вимоги підтримали, просили
стягнути з відповідача аліменти на
утримання позивача в твердій грошовій
сумі по 500 гривень щомісячно, починаючи
з часу звернення з позовом до суду і до
закінчення навчання ОСОБА_3 - тобто до
30.06.2018 року, у разі навчання. Суду
пояснили, що ОСОБА_6, який на даний час є
повнолітнім, продовжує навчатися, тому
потребує матеріальної допомоги,
оскільки навчається на комерційній
основі, стипендії не отримує, не працює,
так як навчається на денній формі, тому
працювати не може, будь-яких інших
доходів не має. Матір позивача надає
синові матеріальну допомогу і він
перебуває на її повному утриманні, при
цьому остання має на утриманні ще одну
неповнолітню дитину. Разом з тим,
відповідач, який є батьком позивача,
зобов'язаний на рівні з матір'ю
позивача, утримувати його, проте,
ніякої допомоги на утримання сина, що
продовжує навчання, не надає, хоча до
цього сплачував аліменти на утримання
останнього, коли позивач був
неповнолітнім, а також, коли навчався у
коледжі. Той факт, що відповідач на час
розгляду справи в суді не працює, а
також має хворобливий стан здоров'я, не
позбавляє його обов'язку утримувати
повнолітнього сина, який продовжує
навчання та потребує такого утримання,
враховуючи, що протипоказань щодо
працевлаштування відповідач не має, в
пошуках роботи в районний центр
зайнятості не звертався, з
попереднього місця роботи звільнився
не за станом здоров'я чи за медичними
приписами лікарів, а за угодою сторін.
Така підстава звільнення давала
можливість відповідачеві стати на
облік в якості безробітного в службу
зайнятості, проте, відповідачем це
проігноровано. Просять розмір
аліментів визначити в твердій грошовій
сумі, так як на даний час відповідач не
працює, доходи відповідача їм невідомі,
як і те, чи має відповідач стабільний
дохід, а також, враховуючи, інтереси
позивача, який щомісячно отримуватиме
стабільну підтримку з боку батька.
Відповідач ОСОБА_3 і його
представники - адвокат ОСОБА_4, що діє на
підставі договору про правову допомогу
від 14.11.2014 року (а.с.53), та ОСОБА_5, що діє
на підставі довіреності від 04.11.2014 року
(а.с.33), в судовому засіданні позов
ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_1, не
визнали, просили в його задоволенні
відмовити, посилаючись на те, що
відповідач не спроможний сплачувати
аліменти на утримання повнолітнього
сина через важкий матеріальний стан, а
також через хворобливий стан здоров'я.
Суду пояснили, що на даний час
відповідач не працює, за станом
здоров'я потребує лікування, так як в
кінці червня отримав перелом лівої
променевої кістки в тиловому місці зі
зміщенням, перелом шилового відростка
ліктьової кістки і продовжує
лікуватися, оскільки лікування
ускладнилося згинально-розгинальною
контрактурою, внаслідок чого
відповідач став, фактично, інвалідом,
хоча групи інвалідності не має. До того
ж, у відповідача атрофія зорового нерва
обох очей. Відповідач хворіє на
панкреатит в стадії загострення,
гепатомегалію, інші захворювання
шлунково-кишкового тракту, але
позбавлений можливості лікуватися
через відсутність грошових коштів.
Відповідач проживає з дружиною та
сином в м. Жмеринка Вінницької області,
хоча зареєстрований в с. Ярове
Шаргородського району, біля своїх
батьків похилого віку - ОСОБА_9, 1938 року
народження, та ОСОБА_5, 1939 року
народження, які також хворіють і
потребують його утримання. Відповідач
14.04.1996 року одружився із ОСОБА_10 і має
від шлюбу сина - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4,
який навчається у Жмеринському ВПУ і
також потребує утримання. Проте,
відповідач на теперішній час перебуває
на утриманні дружини, яка працює в СО
«Жмеринські ЕМ», єдина в сім'ї отримує
заробіток, який при розподіленні на
трьох осіб становить менше
прожиткового мінімуму. Умовою, що
визначена в ст.199 СК України щодо
обов'язку батьків утримувати
повнолітню дитину, яка продовжує
навчання, є можливість надавати таку
допомогу. Відповідач надавати таку
допомогу не спроможний через вказані
вище обставини, тоді як матір позивача
веде селянське господарство, зокрема,
має 6 корів, птицю, свиней, отримує 7000
грн. орендної плати за землю, тому може
утримувати повнолітнього сина, який
Вважають, що позивач не довів
необхідність сплати на його утримання
аліментів відповідачем.
Просять врахувати скрутний
матеріальний стан та хворобливий стан
здоров'я відповідача і відмовити у
задоволенні позову, оскільки, якщо
судом будуть стягнуті з відповідача
аліменти на утримання позивача, то це
зашкодить інтересам відповідача і
сім'ї останнього, призведе до
негативних наслідків.
Вирішуючи спір, суд встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 та ОСОБА_8 є батьком та матір'ю
позивача ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.4).
Позивач ОСОБА_6 на даний час є
повнолітнім, що підтверджується
паспортом та свідоцтвом про народження
Повнолітній син відповідача - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, навчається на І курсі
денної форми навчання Інституту
історії, етнології і права Вінницького
державного педагогічного університету
імені Михайла Коцюбинського,
спеціальність історія, за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«бакалавр», на денній формі навчання,
на комерційних засадах.
Вказаний факт підтверджується
довідками закладу освіти від 07.10.2014
року за №17/610 та №17/46 від 14.11.2014 року
(а.с.5, 54); Договором про навчання на
комерційних засадах від 01.09.2014 року, що
укладений між Вінницьким державним
педагогічним університетом ім. М.
Коцюбинського з однієї сторони, ОСОБА_8
з другої сторони та студентом ОСОБА_6 з
третьої сторони, строк навчання - з
01.09.2014 року по 30.06.2018 року, загальна
також визнається та не заперечується
З довідок закладу освіти за №17/46 від
14.11.2014 року та за №59/14 від 19.09.2014 року
(а.с.54, 7) вбачається, що позивач в період
навчання стипендії не отримує,
проживає в гуртожитку.
Повнолітній син відповідача, який
продовжує навчання, відповідно до
вимог ч.3 ст.199 СК України, має право на
звернення до суду із позовом про
стягнення аліментів на своє утримання.
На даний час відповідач ОСОБА_3
матеріальної допомоги на утримання
повнолітнього сина не надає, сплативши
при звільненні з роботи в жовтні 2014
року заборгованість по аліментах, які
стягувалися з нього за рішенням
Шаргородського районного суду на
період навчання сина в коледжі, що
стверджував відповідач в судовому
засіданні і що підтверджується
постановою державного виконавця ВДВС
Шаргородського РУЮ від 26.06.2014 року про
закінчення виконавчого провадження, у
зв'язку із чим позивач знаходиться на
утриманні матері - ОСОБА_8, що
підтверджується довідкою виконкому
Юліямпільської сільської ради та
квитанцією про плату за навчання (а.с.6,
77), оскільки не працює у зв'язку з тим, що
навчається на денній формі навчання.
Таким чином, судом встановлено, що
позивач потребує матеріальної
допомоги з боку батька, так як не
працює, а продовжує навчання на денній
формі навчання на комерційній основі.
Судом також встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 працездатний, оскільки медичних
протипоказань чи висновків
відповідних медичних лікарських
комісій заборони щодо
працевлаштування не має, проте, не
працює, звільнився з роботи в СО
«Вінницяобленерго» 22.10.2014 року з посади
водія спецавтомобіля за угодою сторін,
на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що
підтверджується трудовою книжкою
відповідача (а.с.26) та довідками
підприємства від 04.11.2014 року за №10-53-1821
та від 13.11.2014 року за №СО-53-1790, де за
останній рік отримав заробітну плату в
Крім того, судом встановлено, що
відповідач має хворобливий стан
здоров'я, зокрема, хворіє на перелом
лівої променевої кістки в тиловому
місці із зміщенням, перелом
шиловидного відростку ліктьової
кістки, який ускладнився
згинально-розгинальною контрактурою,
часткову атрофію зорового нерва,
хронічний панкреатит в стадії
загострення, хронічний гастродуодоніт,
гастроезофагеальну рефлексну хворобу,
гепатомегалію, що підтверджується
довідками лікувальних закладів,
направленнями для консультації до
лікарів-спеціалістів, консультативним
висновком спеціаліста, протоколом
ультразвукового дослідження органів
черевної порожнини (а.с.23, 24, 25, 82, 84).
Суд констатує той факт, що хворобливий
стан відповідача має тривалий та
хронічний період, що підтверджується
вказаними вище медичними висновками та
довідками, крім перелому лівої
променевої кістки в тиловому місці із
зміщенням, перелому шиловидного
відростку ліктьової кістки, що мав
місце у 2014 році (а.с.23).
Крім того, суд констатує той факт, що
попри хворобливий стан здоров'я,
відповідач не лікувався в медичних
закладах, оскільки належних та
допустимих доказів на підтвердження
амбулаторного чи стаціонарного
лікування з приводу хронічних
захворювань ОСОБА_3 суду не надав, до
22.10.2014 року працював водієм в СО
«Жмеринські ЕМ», де отримав заробітну
плату (а.с.26, 63, 80), звільнений за угодою
сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України,
що давало йому право та можливість
стати на облік у центр зайнятості, де
отримувати допомогу по безробіттю та
допомогу в пошуках роботи.
Проте, судом встановлено із показань в
судовому засіданні відповідача ОСОБА_3,
який також допитувався в якості свідка,
відповідно до вимог ст.62 ЦПК України на
підставі ухвали суду (а.с.78), що він не
ставав на облік у центр зайнятості
через мізерний, на його думку, розмір
виплат по безробіттю, а також через
віддаленість та незручність приїздити
в Шаргородський РЦЗ з м. Жмеринки, де
він фактично та постійно проживає,
будучи зареєстрованим в с. Ярове
Шаргородського району, пошуками роботи
займався самостійно, проте, на даний
час роботи, підходящої для його стану
здоров'я, не знайшов.
Також, відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні стверджував, що має земельну
ділянку (пай), яка перебуває в оренді ПП
«Довіра» с. Зведенівка, за що отримав
орендну плату в розмірі 1397 грн. за 2013
рік, а у 2014 році отримав в рахунок
орендної плати зерно.
Відтак, суд вважає, що ОСОБА_3, як батько
повнолітнього ОСОБА_6, не позбавлений
можливості працювати та матеріально
забезпечувати на рівні з матір'ю
повнолітнього сина, який продовжує
навчання, тобто може надавати допомогу
на утримання сина, оскільки, як
вбачається з досліджених в судовому
засіданні доказів та показань
відповідача, весь обсяг обов'язків,
пов'язаних з утриманням повнолітнього
сина, який навчається, покладено на
ОСОБА_8, матір ОСОБА_6 При цьому, ОСОБА_8,
не маючи власного житла на території
Юліямпільської сільської ради,
проживає в будинку померлої бабусі з
дітьми повнолітнім ОСОБА_6,
неповнолітнім ОСОБА_12 та матір'ю ОСОБА_2
З метою забезпечити гідне утримання із
свого боку дітям та своїй сім'ї, матір
позивача спільно із своєю матір'ю веде
господарство, яке складається із 6
корів, 1 свиноматки, 1 коня, птиці, має в
користуванні земельну ділянку 0,52 га,
мотоблок, отримує орендну плату від ПП
«Довіра» за три земельні ділянки в
розмірі 2328,40 грн. на рік за кожну
земельну ділянку. Вказані обставини
підтверджуються інформацією
Юліямпільської сільської ради та
довідкою ПП «Довіра» (а.с.86, 88).
Таким чином, судом встановлено, що
повнолітній син відповідача - ОСОБА_6
потребує матеріальної допомоги з боку
батька, так як не працює, а продовжує
навчання на денній формі навчання,
стипендії не отримує, навчаючись на
контрактній формі навчання,
утримується матір'ю, а відповідач може
надавати матеріальну допомогу, але не
приймає участі в матеріальному
утриманні позивача, який продовжує
навчання, та, враховуючи, що відповідач
на даний час має хворобливий стан
здоров'я, потребує лікування, попри це є
працездатним, не має протипоказань
щодо працевлаштування, але не працює,
має на утриманні неповнолітнього сина
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, який
навчається у Жмеринському вищому
професійному училищі на безоплатній
основі (а.с.28), що джерелом доходів сім'ї
відповідача на час розгляду справи в
суді є заробітна плата дружини (а.с.81) та
оплата відповідачеві за оренду
земельної ділянки, то суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
про стягнення аліментів в твердій
грошовій сумі на суму 300 грн. щомісячно,
враховуючи, що відповідач не працює,
стабільного доходу не має.
При цьому, суд вважає такими, що не
заслуговують на увагу, ствердження
відповідача про те, що він проживає в с.
Ярове з батьками, які є особами
похилого віку і знаходяться на його
утриманні, так як ним не представлено
доказів того, що він здійснює догляд та
Навпаки, вказані ствердження
відповідача спростовані:
повідомленням та довідками УПФУ у
Шаргородському районі від 17.11.2014 року
та від 14.11.2014 року, з яких вбачається, що
батьки відповідача - ОСОБА_9 та ОСОБА_5
перебувають на обліку та отримують
державне пенсійне забезпечення -
пенсію за віком (а.с.47-49); інформацією
УСЗН Шаргородської РДА від 17.11.2014 року,
з якої вбачається, що ОСОБА_3 на обліку
як особа, яка здійснює догляд за
батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_9 не перебуває,
ніяких видів допомоги не отримує (а.с.50).
До того ж, будучи допитаним в судовому
засіданні в порядку ст.62 ЦПК України,
відповідач надав показання про те, що
до складу його сім'ї входять дружина та
неповнолітній син і що він проживає в м.
Жмеринка, будучи зареєстрованим в
будинку батьків у с. Ярове
Шаргородського району.
З наведених вище міркувань суд вважає
такими, що не відповідають дійсності та
спростовані вказаними вище доказами
довідки виконкому Юліямпільської
сільської ради від 04.11.2014 року про склад
сім'ї відповідача та про те, що на його
утриманні знаходяться батьки (а.с.27).
Матір відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5
дійсно має хворобливий стан здоров'я,
що вбачається із довідки Рахнянської
амбулаторії від 04.11.2014 року (а.с.29), попри
це активно приймала участь в судових
засіданнях як представник відповідача.
Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються СК України, Конвенцією
про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною
національного законодавства України.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен при
вирішенні питання щодо його цивільних
прав та обов'язків... має право на
справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
Статтею 199 СК України встановлено, що
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється в разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.
Суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 СК України. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином ( ч.ч.1, 2 ст.200 СК України).
Статтями 182, 191 СК України, передбачено,
що при призначенні розміру аліментів
суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина, інші обставини, що
мають істотне значення. Аліменти
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.
Якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, або
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі (ст.184 СК України).
Розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону (ч.2
Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду
України за №3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», обов'язок
батьків утримувати повнолітніх дочку,
сина, які продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потребу у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
Аналіз перевірених і оцінених в
судовому засіданні доказів переконує
суд, що відповідач може надавати
матеріальну допомогу, але, на відміну
від матері ОСОБА_8, не приймає участі в
матеріальному утриманні повнолітнього
сина - ОСОБА_6, який продовжує навчання,
внаслідок чого потребує матеріальної
допомоги, у зв'язку із чим право
позивача на матеріальне утримання з
боку батька порушено, та підлягає
судовому захисту, а позов - підлягає
частковому задоволенню.
Суд вважає, що підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
аліменти в твердій грошовій сумі, з
метою стабільного забезпечення
інтересів позивача, в розмірі 300 грн.
Підлягає стягненню з відповідача
судовий збір в сумі 243,60 грн., відповідно
до вимог ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200
СК України, суд
Позов ОСОБА_6, в інтересах якого діє
ОСОБА_1, до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця с. Ярове Шаргородського
району, Вінницької області,
зареєстроване місце проживання -
АДРЕСА_2, фактичне місце проживання -
АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
непрацюючого аліменти на користь
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 на його утримання,
у твердій грошовій сумі в розмірі по 300
(триста) гривень щомісячно, починаючи з
28.10.2014 року і до припинення ним навчання
у навчальному закладі - Вінницькому
державному педагогічному університеті
ім. Михайла Коцюбинського - Інституті
історії, етнології і права, але не
більше, ніж до досягнення двадцяти
трьох років. У разі припинення ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, навчання у навчальному
закладі, стягнення аліментів на його
утримання припинити.
В решті позову ОСОБА_6, в інтересах
якого діє ОСОБА_1, до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя