Номер провадження: 22-ц/785/1017/14
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюра Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальність "Реал-Інвест" про зобов'язання передати квартиру, визнання права власності та стягнення різниці вартості квартири в сумі 249 667,91 гривень,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зобов'язання ТОВ "Реал-Інвест" передати позивачу чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, визнання права власності на зазначену квартиру за позивачем (а. с. 3-4).

В подальшому, позивач уточнивши позовні вимоги, просив суд зобов'язати відповідача передати однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2, визнати право власності на зазначену квартиру за позивачем та стягнути різницю вартості квартири в сумі 249 667,91 гривень (а. с. 37-39).

Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами було укладено договір інвестування будівництва житлового будинку, відповідно до якого відповідач зобов'язався виконати роботи по будівництву житлового будинку, після завершення будівельних робіт ввести будівлю в експлуатацію та передати новозбудоване майно позивачу, а позивач зобов'язувався прийняти його та оплатити вартість виконаних робіт.

11 березня 2009 року вартість робіт позивачем оплачена, відповідно до приходного касового ордеру № 000003. 30 червня 2010 року відповідачем здійснено введення об'єкту в експлуатацію, після чого мав замовити технічний паспорт для проведення остаточних розрахунків з позивачем, але взяті на себе зобов'язання не виконав в результаті чого позивач не в змозі здійснити остаточний розрахунок за договором, що позбавляє його, як власника права у майбутньому, на оформлення своїх прав відповідно до закону.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі (а. с. 78-79).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення з ухваленням нового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права (а. с. 83-85).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.04.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково. Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.10.2012 року - скасовано. Ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_2 - задоволено частково. В позовних вимогах про зобов'язання ТОВ "Реал-Інвест" передати однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 - відмовлено. В визнанні права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 - відмовлено. Стягнено з ТОВ "Реал-Інвест" на користь ОСОБА_2 різницю в вартості квартири в сумі 249 667,91 гривень та судові витрати - 1 436,54 гривень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2013 року касаційну скаргу ТОВ "Реал-Інвест" задоволено частково, рішення апеляційного суду Одеської області від 02.04.2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір про інвестування будівництва є чинним, сторони не домовлялись про передачу прав вимоги на однокімнатну квартиру, так як предметом договору була чотирьохкімнатна квартира, вимоги про стягнення різниці вартості квартири є похідними від основних вимог позивача про передачу майна та визнання права власності на нього.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Судом встановлено, що 09 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Реал-Інвест" укладено договір інвестування будівництва, за яким товариство зобов'язалося виконати будівельно-монтажні роботи із будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Додатковою угодою від 20 грудня 2007 року та додатком № 1 до вказаного договору сторони домовились, що основними характеристиками новозбудованого майна є квартира № 245 на 19-му поверсі у будинку № 1 із кількістю кімнат - 4, загальною площею 148 кв.м., вартістю 454 500 гривень. За квитанцією від 11 березня 2009 року ОСОБА_2 сплатив ТОВ "Реал-Інвест" суму інвестиційного внеску в розмірі 454 500 гривень.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2, ТОВ "Реал-Інвест" посилалось на те, що товариство такого договору не підписувало, грошові кошти від позивача у касу товариства не надходили.

Враховуючи, що відповідач оспорює наявність інвестиційного договору, факт його укладання, та факт його підписання директором, а також факт надходження коштів до каси ТОВ "Реал-Інвест", реалізуючи принцип змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог колегією суддів було оглянуто оригінал квитанції від 11.03.2009 року та оригінал договору інвестування будівництва № 602/04-06 від 09.01.2006 року.

Після неодноразових роз'яснень приписів ст. 143, 144 ЦПК України сторони заявили клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2014 року по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлені питання:

- Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_3 в графі: "Генеральний директор" договору інвестування будівництва № 602/04-06 від 09.01.2006 року, укладеного між ТОВ "Реал-Інвест" в особі ОСОБА_3, з одної сторони та ОСОБА_2, з другої сторони, самим ОСОБА_3 або іншою особою.

- Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_4 в графі: "Генеральний директор" договору інвестування будівництва № 269/04-07 від 09.01.2006 року, укладеного між ТОВ "Реал-Інвест" в особі ОСОБА_3, з одної сторони та ОСОБА_5, з другої сторони, самим ОСОБА_3 або іншою особою.

03.06.2014 року було повідомлено суд про неможливість надання висновку експертизи, у зв'язку з частковим виконанням ТОВ "Реал-Інвест" клопотання експертів про надання додаткових матеріалів, а саме не було надано оригінал договору інвестування будівництва № 269/04-07 від 09.01.2006 року з підписом, що підлягає дослідженню, вільні зразки підписів ОСОБА_3 були надані у дуже обмеженому обсязі, а вільні зразки його почерку не були надані.

11.06.2014 року справа була повернута до суду без проведення експертизи.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2014 року по справі знов була призначена судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлено питання:

- Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_3 в графі: "Генеральний директор" договору інвестування будівництва № 602/04-06 від 09.01.2006 року, укладеного між ТОВ "Реал-Інвест" в особі ОСОБА_3, з одної сторони та ОСОБА_2, з другої сторони, самим ОСОБА_3 або іншою особою.

03.10.2014 року знов повідомлено суд про неможливість надання висновку експертизи у зв'язку з тим, що ненаданням вільних зразків підпису ОСОБА_3 у оригіналах документів різного характеру, в тому числі до січня 2006 року.

10.10.2014 року справа повернута до суду без висновку експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, колегія суддів вважає, що заперечення представника ТОВ "Реал-Інвест" про те, що договір інвестування будівництва № 602/04-06 від 09.01.2006 року не укладався і директором підприємства не підписувався не доведені допустимими доказами.

На теперішній час указаний договір є чинним.

За правилами ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

ОСОБА_2 зі свого боку, виконав всі вимоги зазначеного вище договору та додаткової угоди.

Відповідно п. 5.3.4 договору, ТОВ "Реал-Інвест" зобов'язане після завершення будівництва та введення будівлі в експлуатацію передати новозбудоване майно ОСОБА_2 в порядку, передбаченому розділом 4 договору, що фактично не відбулося, у зв'язку з відмовою відповідача виконувати умови договору.

Зі змісту сертифікату відповідності № 15000691 від 30 червня 2010 року, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом об'єкту за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 22 888,40 кв.м. проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджує його готовність до експлуатації (а. с. 10). Отже, будинок введений в експлуатацію.

Відповідно до технічного паспорту, станом на 30 листопада 2009 року, об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться на 19 поверсі вказаного будинку є однокімнатною, загальною площею 66,7 кв.м. (а. с. 25-28).

09 січня 2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ "Реал-Інвест" укладено договір № 269/04-07 інвестування будівництва, за яким товариство зобов'язалося виконати будівельно-монтажні роботи із будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 116-119).

В подальшому, 07 жовтня 2011 року, ОСОБА_5 був укладений договір про заміну сторони за договором № 269/04-07 від 09.01.2006 року про інвестування будівництва та договір № 269/04-07П про відступлення права вимоги, за умовами яких інвестор ОСОБА_5, передав правонаступнику ОСОБА_6 в повному обсязі свої права та зобов'язання, що виникають на підставі Основного договору (а. с. 119-125).

07 жовтня 2011 року однокімнатна квартира АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_6, про що був складений акт приймання-передавання об'єкта інвестору (а. с. 126).

Відповідачем у справі позивач визначив ТОВ "Реал-Інвест". ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не притягнуті до участі у справі. Договори від 09 січня 2006 року № 269/04-07 про інвестування будівництва, укладений між ТОВ "Реал-Інвест" та ОСОБА_5; від 07 жовтня 2011 року про заміну сторони за договором № 269/04-07 про інвестування будівництва від 09.01.2006 року укладений ОСОБА_5, ТОВ "Реал-Інвест" та ОСОБА_6 та договір № 269/04-07П про відступлення права вимоги, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не оспорюються ОСОБА_2, що унеможливлює задоволення позову про зобов'язання передати квартиру та визнання за ним право власності на спірну квартиру.

Звертає увагу той факт, що договору інвестування будівництва № 602/04-06 від 09.01.2006 року, укладений між ТОВ "Реал-Інвест" та ОСОБА_2 та договір інвестування будівництва № 269/04-07 від 09.01.2006 року, укладеного між ТОВ "Реал-Інвест" та ОСОБА_5 підписаний і одному, і в другому випадку - ОСОБА_3 Твердження представника ТОВ "Реал-Інвест", що він не знає хто це такий, не кореспондується зі списками засновників, з яких вбачається, що громадянин ОСОБА_3 є учасником ТОВ "Реал-Інвест" з часткою у статутному фонді товариства 20 %.

Доводи представника ТОВ "Реал-Інвест" про те, що договір інвестування будівництва № 602/04-06 від 09.01.2006 року, укладений між ТОВ "Реал-Інвест" та ОСОБА_2 підписаний неповноважною особою, оскільки директором товариства в той час був ОСОБА_7, а директор такого договору не укладав, не кореспондується з матеріалами справи. Так, додаткова угода від 20 грудня 2007 року до договору інвестування будівництва № 602/04-06 від 09.01.2006 року, укладеного між ТОВ "Реал-Інвест" та ОСОБА_2 та технічна характеристика новозбудованого майна, яке передається за договором від 20 грудня 2007 року, в якої визначається, що розташована квартира в будинку АДРЕСА_1, складається з чотирьох житлових кімнат, площею 148, 00 кв.м., підписані учасником товариства ОСОБА_7 Крім того, додаток № 2 від 20 грудня 2007 року до договору інвестування будівництва № 602/04-06 від 09.01.2006 року, укладеного між ТОВ "Реал-Інвест" та ОСОБА_2, в якому визначений графік сплати інвестицій також підписаний ОСОБА_7, як учасником товариства, а не як директором підприємства.

Таким чином, указані обставини дають підстави для висновку, що як учасник товариства ОСОБА_3, так і учасник товариства ОСОБА_7, який був призначений на посаду генерального директора ТОВ "Реал-Інвест" за сумісництвом з 16 грудня 2005 року знали та приймали активну участь в укладанні договору інвестування будівництва № 269/04-06 від 09.01.2006 року між ТОВ "Реал-Інвест" та ОСОБА_2 та додаткових угод до нього.

Додаткові угоди до договору інвестування будівництва № 269/04-07 від 09.01.2006 року, укладеного між ТОВ "Реал-Інвест" в особі ОСОБА_3, з однієї сторони та ОСОБА_5, договір від 07 жовтня 2011 року про заміну сторони за договором № 269/04-07 про інвестування будівництва від 09.01.2006 року укладений ОСОБА_5, ТОВ "Реал-Інвест" та ОСОБА_6, акт приймання-передавання об'єкта інвестору від 07 жовтня 2011 року, підписані також ОСОБА_7

Отже, 09 січня 2006 року ТОВ "Реал-Інвест" було укладено два договори інвестування будівництва з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на одну і ту ж саму квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що 09 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Реал-Інвест" укладено договір інвестування будівництва, за яким товариство зобов'язалося виконати будівельно-монтажні роботи із будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Після закінчення будівництва і здачі об'єкту будівництва в експлуатацію передати інвестору новозбудоване майно, основні характеристики якого вказані в п. 2.2. цього договору.

Пунктом 7.1 цього договору передбачено, що договір діє до моменту виконання сторонами всіх взятих на себе зобов'язань.

Згідно із пунктів 3.2; 5.4.2 згаданого договору розмір інвестицій складає 454 500 гривень, які повинні бути внесені в строки , встановлені у Графіку внесення інвестиційних внесків (додаток № 2).

11.03.2009 року ОСОБА_2 здійснено оплату за договором інвестування будівництва № 269/04-06 від 09.01.2006 року в сумі 454 500 гривень, що підтверджується прибутковим касовим ордером N 000003.

Порушивши умови пункту 2.1; 2.2 вказаного договору, ТОВ "Реал-Інвест" свої зобов'язання за договором не виконав, квартиру не передав інвестору ОСОБА_2

Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_2 має право вимагати повернення сплачених ним коштів в сумі 454 500 гривень.

Застосовуючи принцип диспозитивності, судова колегія, вважає що з ТОВ "Реал-Інвест" на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 249 666,91 гривень.

За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивач при подачі позову до суду сплатив витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 496,68 гривень, що підтверджується квитанцією № 190059134 від 28.03.2012 року, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальність "Реал-Інвест" на його користь.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення, у зв'язку з чим рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2012 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2012 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальність "Реал-Інвест" про зобов'язання передачі квартири, визнання права власності та стягнення різниці вартості квартири задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність "Реал-Інвест" на користь ОСОБА_2 249 666,91 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність "Реал-Інвест" на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі 2 496,67 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.