Справа № 583/4068/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області у
складі:

головуючого судді Соколової Н.О.,

при секретарі Шаміладзе В.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Охтирка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дочки на період навчання, -

встановив:

17.11.2014 року до Охтирського
міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з
відповідачем у справі вона перебувала
у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу
мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 навчається в Чернівецькому
Національному Університеті (1 курс) на
денній формі, не має можливості
працювати, тому потребує коштів для
оплати навчання, проживання за місцем
навчання.

ОСОБА_3 завжди була дуже хворобливою,
знаходилася на диспансерному обліку та
лікуванні в Охтирській та Сумській
обласній дитячих лікарнях, потребує
оздоровлення за станом свого здоров'я.

Позивач у справі отримує мінімальний
дохід, має заборгованість за
комунальні послуги, має кредитні
зобов'язання, крім цього має значні
проблеми зі здоров'ям.

Тому повнолітня ОСОБА_3 потребує
матеріальної допомоги у зв'язку з
навчанням, що стало підставою для
звернення до суду позивачки, в якому
вона просила стягнути з відповідача на
її користь на утримання дочки аліменти
у розмірі ? частини всіх видів
заробітку (доходів), але не меншому, ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

У судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала повністю,
пославшись на доводи, викладені в
позовній заяві. Також зазначила, що
вони з відповідачем мають усну
домовленість про те, що відповідач
добровільно буде сплачувати кошти на
утримання дочки у сумі 400 грн.
щомісячно. Проте позивачка наполягала
на продовженні розгляду справи для
того, щоб мати можливість звернутися до
виконавчої служби з виконавчим листом
для примусового виконання рішення
суду, у разі порушення відповідачем
домовленості. В судовому засіданні
позивачка також визнала факт того, що
відповідач офіційно ніде не працює,
проте наполягала на стягненні
аліментів саме у частці від заробітку
(доходу), 1/4 частину, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на утримання
повнолітньої дочки яка продовжує
навчання.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково, в твердій грошовій
сумі 400 грн. Крім цього зазначив, що на
даний час ніде не працює, його дохід має
мінливий характер. Підтвердив, що має з
позивачкою усну домовленість про
добровільне надання коштів на
утримання дочки в сумі 400 грн.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні у справі докази, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження
НОМЕР_1 (а.с 7), 30.05.1996 року народилася
ОСОБА_3, батьками якої зазначені
позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2.

Згідно з довідкою Чернівецького
національного університету № 268 від
10.10.2014 року (а.с. 5, 28), ОСОБА_3 дійсно є
студенткою 1 курсу
філософсько-теологічного факультету
ЧНУ ім.. Ю.Федьковича, стаціонарної
форми навчання, терміном з 1.09.2014 року по
30 червня 2015 року.

Як вбачається з медичної документації
(а.с. 24-26), ОСОБА_3 має проблеми зі
здоров'ям та потребує лікування.

З договору на платне навчання в
Чернівецькому національному
університеті ім.. Ю.Федьковича № 5/123
(а.с. 27) вбачається, що загальна вартість
освітньої послуги становить 28000 грн.

Як вбачається з квитанції Приватбанку
(а.с. 27) за перший семестр навчання
сплачено 1750 грн.

Крім цього у зв'язку з навчанням дочки
позивач несе витрати на проїзд (а.с. 29),
надсилає посилки (а.с. 30).

Заробіток позивачки ОСОБА_1 з травня по
жовтень 2014 року складає 7922,52 грн. (а.с. 31).

Як вбачається з листа ПАТ «Платинум
Банк» позивачка має кредитні
зобов'язання в сумі 3495,60 грн. та як
вбачається з попереджень та квитанцій
(а.с. 33-34), позивачка має заборгованість
по сплаті комунальних послуг.

В судовому засіданні відповідачем
заявлено, а позивачем визнано той факт,
що на даний час відповідач офіційно
ніде не працює.

Відповідно до ст.199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

З аналізу доказів, що маються у
справі, приходжу до висновку, що
повнолітня ОСОБА_3. потребує
матеріальної допомоги у зв'язку з
навчанням.

Відповідно до ст.200 СК України, суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст..
182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України,
при визначенні розміру аліментів, суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Суд приходить до висновку про те, що
відповідач має можливість надавати
матеріальну допомогу на утримання
повнолітньої дочки, оскільки є
працездатною особою.

Оскільки відповідач ніде не працює, має
нерегулярний, мінливий дохід, вважаю,
що аліменти слід стягнути в твердій
грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів
суд враховує, що дочка не отримує
стипендію, має значні проблеми зі
здоров'ям, позивачка має постійний
заробіток, відповідач ніде не працює,
аліменти нікому не сплачує. Також суд
враховує усну домовленість між
сторонами про добровільну сплату
відповідачем коштів на утримання дочки
в сумі 400 грн.

Таким чином суд прийшов до висновку про
стягнення з відповідача аліментів у
твердій грошовій сумі 400 грн.

Стягнення аліментів у частці від
заробітку неможливе, оскільки у
відповідача відсутній офіційний
заробіток (дохід).

Суд не погоджується з твердженням
позивача про те, що у такому разі слід
стягувати аліменти не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, оскільки главою 16
Сімейного кодексу України не
передбачено обов'язкового
мінімального розміру аліментів на
утримання повнолітньої дочки, сина у
розмірі 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Посилання позивачки на ч. 2 ст. 182 СК
України суд не бере до уваги, оскільки в
даному випадку мова йде про
мінімальний розмір аліментів на
дитину, а згідно із статтею 6 Сімейного
Кодексу України правовий статус дитини
має особа до досягнення нею повноліття.

Крім цього, ч. 2 ст. 182 СК України не
стосується випадків, передбачених ст.
184 СК України ( визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі).

Таким чином суд прийшов до висновку про
часткове задоволення позову.

Також з відповідача підлягають
стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 367 ЦПК
України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1 аліменти у твердій
грошовій сумі 400 (чотириста) гривень на
місяць на утримання повнолітньої дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи
стягувати з 17.11.2014 року і до закінчення
дочкою навчання, але не більше як до
досягнення 23-х років.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особам, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні в той же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження. У
разі оскарження рішення, якщо воно не
було скасованим, воно набирає законної
сили після перегляду справи
апеляційним судом.

Суддя Охтирського міськрайонного
суду Н.О. Соколова

Примітка: повне рішення виготовлено
26.12.2014 року.