У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Олійник А.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до Дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», третя особа -
відділ Держкомзему у Новоазовському
районі Донецької області, про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, за касаційною скаргою
Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро»
Донбас» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
на рішення Новоазовського районного
суду Донецької області від 12 лютого 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 13 березня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернулася
до суду з позовом до Дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі - ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча») про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки.

На обґрунтування вимог ОСОБА_6
вказувала, що їй належить земельна
ділянка площею 4,13 га, яка розташована
на території Лебединської сільської
ради Новоазовського району Донецької
області.

27 березня 2009 року між нею та ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» укладено
договір оренди зазначеної земельної
ділянки строком на 15 років. Посилаючись
на те, що в укладеному договорі оренди
відсутні істотні умови, передбачені
статтею 15 Закону України «Про оренду
землі», зокрема, відсутні умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, позивач ОСОБА_6
просила визнати його недійсним.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 12 лютого 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 13 березня 2013 року, позов ОСОБА_6
задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі
від 27 березня 2009 року № 1163, укладений
між ОСОБА_6 та ДП «Ілліч-Агро» Донбас»
ПАТ «Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча». У порядку
виконання судового рішення зобов'язано
ОСОБА_6 не чинити перешкоди ДП
«Ілліч-Агро» Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» у зборі врожаю з
вказаної земельної ділянки. Вирішено
питання про судові витрати у справі.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 квітня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча».

Постановою Верховного Суду України від
10 вересня 2014 року № 6-100цс14
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 квітня 2013 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ДП «Ілліч-Агро
Донбас» ПАТ «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
порушує питання про скасування
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій із ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального й
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є
власником земельної ділянки площею 4,13
га, яка розташована на території
Лебединської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області.

27 березня 2009 року між позивачем і ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» укладено
договір оренди землі, який було
зареєстровано у 2012 році у
Новоазовському РВ ДП «Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельним
ресурсам».

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що під час укладення договору оренди
землі сторонами не було досягнуто
згоди з усіх істотних його умов,
передбачених частиною першою статті 15
Закону України «Про оренду землі» (у
спірному договорі відсутні умови
передачі в заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки).

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитися не
можна.

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
виходили із того, що оспорюваний
договір оренди землі є недійсним у силу
статті 15 Закону України «Про оренду
землі», оскільки він укладений без
дотримання вимог цієї норми щодо
узгодження всіх істотних умов, а саме:
умови передачі в заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

При цьому судами залишено поза увагою
вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15
ЦК України про те, що в порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право, і не
встановлено, чи дійсно порушує право
позивача відсутність у договорі оренди
умови передачі в заставу та внесення
до статутного фонду права оренди
земельної ділянки, її істотності, а
також судами не з'ясовано, у чому саме
полягає порушення законних прав
позивача.

Виходячи з викладеного та враховуючи
допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, та оскільки під час
нового розгляду справи не вимагається
встановлення нових обставин або
дослідження нових доказів, колегія
суддів дійшла висновку, що указані
порушення повинні бути усунені судом
апеляційної інстанції та в силу ст. 338
ЦПК України ухвала суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345, ст. 360-7 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро» Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 13 березня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов В.І.
Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С.
Олійник