У х в а л а

іменем україни

8 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,
Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом приватного
підприємства «Таврія» до ОСОБА_4,
фермерського господарства «Скорук
Максим Анатолійович», відділу
Держкомзему України у
Дніпропетровській області, третя особа
- товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
обласна земельна агенція», про
визнання договору оренди землі
недійсним, скасування його державної
реєстрації, визнання договору оренди
поновленим з попереднім орендарем, за
касаційними скаргами фермерського
господарства «Скорук Максим
Анатолійович» та ОСОБА_4 на рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 29 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від
26 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року приватне
підприємство «Таврія» (далі - ПП
«Таврія») звернулося до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи його тим,
що 19 лютого 2007 року між ПП «Таврія» та
ОСОБА_4 було укладено договір оренди
земельної ділянки загальною площею
10,9786 га терміном на п'ять років. ПП
«Таврія» належним чином виконувало
свої зобов'язання за договором та більш
як за місяць до спливу його строку,
направило на адресу ОСОБА_4
лист-повідомлення про намір
скористатися своїм переважним правом
перед іншими особами на оренду
земельної ділянки з проектом
додаткової угоди. На момент закінчення
строку договору оренди землі земельна
ділянка була засіяна ПП «Таврія» і
відповідач протягом місяця після
закінчення строку договору оренди
землі не висловив будь-яких заперечень
проти поновлення договору оренди, тому
договір вважається поновленим
відповідно до ст. 33 Закону України «Про
оренду землі». Однак, 13 липня 2012 року
відділом Держкомзему у Нікопольському
районі Дніпропетровської області
Головного управління Держкомзему
України у Дніпропетровській області
було проведено державну реєстрацію
договору оренди земельної ділянки б/н
від 16 червня 2012 року, укладеного між
ОСОБА_4 та фермерським господарством
«Скорук Максим Анатолійович» (далі - ФГ
«Скорук М.А.»). TOB «Дніпропетровська
обласна земельна агенція» проводила
закріплення межовими знаками меж
земельних ділянок часток (паїв) в
натурі на місцевості зі складанням
відповідного акта, запросивши ПП
«Таврія» як орендаря суміжних
земельних ділянок, хоча власники
суміжних земельних ділянок не
уповноважували позивача представляти
їх інтереси при визначенні меж
земельних ділянок в натурі. Вважаючи
дії відповідачів такими, що не
відповідають Конституції України,
Земельному кодексу України, Закону
України «Про оренду землі», Закону
України «Про землеустрій», позивач
просив визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 10,9786 га, укладений між ФГ «Скорук
М.А.» та ОСОБА_4 16 червня 2012 року та
скасувати його державну реєстрацію;
визнати договір оренди земельної
ділянки площею 10,9786 га, укладений між ПП
«Таврія» та ОСОБА_4 19 лютого 2007 року,
поновленим, зобов'язати відповідача
вчинити дії щодо укладення з позивачем
додаткової угоди, передбаченої ст. 33
Закону України «Про оренду землі» та
стягнути судові витрати.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26 червня
2014 року, позов ПП «Таврія» задоволено
частково.

Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки загальною площею
10,9786 га, укладений 16 червня 2012 року між
ФГ «Скорук М.А.» та ОСОБА_4

Визнано договір оренди земельної
ділянки площею 10,9786 га від 19
лютого 2007 року, укладений між ПП
«Таврія» та ОСОБА_4 поновленим.

Зобов'язано ОСОБА_4 вчинити дії щодо
укладення з ПП «Таврія» додаткової
угоди щодо поновлення договору оренди
земельної ділянки площею 10,9786 га від 19
лютого 2007 року.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційних скаргах ФГ «Скорук М.А.» та
ОСОБА_4 просять скасувати зазначені
судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову ПП
«Таврія» відмовити, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону
України "Про оренду землі" по
закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки за
умовами договору, має переважне право
перед іншими особами на укладення
договору оренди землі на новий строк
(поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Відмова, а також наявне зволікання в
укладенні додаткової угоди до договору
оренди землі може бути оскаржено в
суді.

Задовольняючи позов та визнаючи
договір оренди поновленим, а також
зобов'язуючи відповідача вчинити дії
щодо укладення додаткової угоди, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, дійшов обґрунтованого
висновку про наявність у позивача
переважного права на укладення з
відповідачем договору оренди на новий
строк, що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами та
ґрунтується на нормах ст. 33 Закону
України "Про оренду землі" і умовах
укладеного між сторонами попереднього
договору оренди землі.

Визнаючи недійсним договір оренди
земельної ділянки, суди попередніх
інстанцій обґрунтовано виходили із
того, що на момент укладання та
реєстрації спірного договору була
відсутня його невід'ємна частина - акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі, який є істотною умовою договору
оренди земельної ділянки.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувана
судова ухвала постановлена з
додержанням норм процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження суду
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні апеляційним судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків апеляційного
суду, обґрунтовано викладеного в
мотивувальній частині оскаржуваної
ухвали.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги фермерського
господарства «Скорук Максим
Анатолійович» та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 29
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 26
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко