Провадження № 2/461/2321/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Мисько Х.М.

при секретарі
Коружинець Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
розірвати укладений між ними шлюб.

В обґрунтування внесеного позову
покликається на те, що 20 лютого 2003 року
між нею та відповідачем укладений шлюб.
Від шлюбу у 2003 році народився син.
Вказує, що протилежні погляди на життя
призводять до постійних сварок та
суперечок. Шлюбні відносини припинені
з грудня 2010 року. Спільне господарство
ними не ведеться. Подальше спільне
проживання та збереження шлюбу
неможливе. Спору про поділ майна, що є
їх спільною сумісною власністю, немає.
Між ними досягнуто згоди про утримання
дитини. Враховуючи вищенаведене,
просить позов задоволити та розірвати
шлюб.

Позивач до судового засідання подала
заяву про слухання справи у її
відсутності та про підтримання
позовних вимог.

Відповідач до судового засідання подав
заяву про визнання позову та про
слухання справи у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони уклали
шлюб 20 лютого 2003 року, який
зареєстрований Відділом РАГС
Залізничного РУЮ м.Львова, про що
зроблено запис за № 37 (а.с.3).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3
народився син - ОСОБА_3 (а.с.4).

Сторони разом не проживають з червня 2014
року, спільного господарства не ведуть,
подружні відносини не підтримують з
грудня 2010 року, а тому сім'я розпалась
остаточно.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що шлюб існує формально,
збереження сім'ї і примирення
неможливе.

При таких обставинах, суд переконаний,
що заява про розірвання шлюбу
відповідає дійсній волі позивача та
відповідача, який визнав позов,
примирення між сторонами неможливе,
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б їх
інтересам.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд
-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований
20 лютого 2003 року Відділом РАГС
Залізничного РУЮ м. Львова, про що в
книзі реєстрації актів про одруження
зроблено запис №37.

Після розірвання шлюбу залишити за
позивачем прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Галицький районний суд м. Львова шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Головуючий суддя
Мисько Х.М.