УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В., Висоцької
В.С.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
визнання таким, що втратив право
користування квартирою, усунення
перешкод у користуванні квартирою, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 28 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом, в якому
просили визнати відповідача таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1; усунути позивачам перешкоди у
користуванні зазначеною квартирою
шляхом зняття ОСОБА_6 з реєстрації.

Мотивували тим, що з 16 лютого 1991 року
позивачка ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з
відповідачем, який було розірвано за
рішенням суду від 21 вересня 2012 року. При
цьому з 2010 року сторони проживали
окремо. Позивачам на праві спільної
часткової власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№ 23720 від 29 червня 2005 року належить по Ѕ
частині квартири АДРЕСА_1. Відповідачу
на праві спільної часткової власності
належить частина квартири АДРЕСА_2 та є
постійним місцем його проживання.
Оскільки, відповідач зареєстрований за
адресою належної позивачам квартири,
що створює останнім перешкоди у
здійсненні права власності, звернулись
з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2014 року
позов задоволено. Усунено перешкоди у
користуванні власністю шляхом
визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
квартирою АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 28 серпня
2014 року рішення місцевого суду
скасовано з ухваленням нового рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

Позивачі, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подали касаційну скаргу, в якій
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального права
просять його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку щодо відсутності правових
підстав для задоволення позовних
вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано
скасував рішення суду першої
інстанції та вирішив спір по суті.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків суду, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд дійшов правильного
висновку, що передбачених ст.
ст. 71, 163 ЖК України, ст. ст. 391, 396, ч.2 ст. 405
ЦК України підстав для задоволення
позову у справі не встановлено.
Позивачами не доведено, що діями
відповідача, не пов'язаними з
позбавленням володіння, порушуються їх
права власності чи законного
володіння. Зазначив, що вимоги про
припинення сервітуту ОСОБА_6 на спірне
житло за п. 4 ч.ч. 1, 2 ст. 406 ЦК України у
зв'язку із припиненням обставини, яка
була підставою для встановлення
сервітуту (розірвання шлюбу) власники
квартири у суді не заявляли.

При вирішенні даної справи
апеляційним судом правильно
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосовано закон, що
їх регулює, повно і всебічно досліджено
матеріали справи та надано належну
правову оцінку доводам сторін і
зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави
для скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Запорізької області від 28 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.В. Умнова О.В. Кафідова В.С.
Висоцька