№ 642/7171/14-ц
№
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м.
Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у
складі: головуючого - судді Іванісової
Л. О., за участю секретаря - Бондаренко В.
П., Сластінової Я. О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Харкові цивільну справу за
скаргою представника заявника ОСОБА_1 -
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія «X
Легіон» ОСОБА_2 на дії старшого
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ОСОБА_3 під час здійснення
виконавчого провадження № 41719427
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції за
виконавчим листом № 642/2843/13-ц, виданим
23.01.2014 року Ленінським районним судом м.
Харкова, -

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 -
представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія «X
Легіон» ОСОБА_2 звернувся до суду зі
скаргою в порядку ст. 383 ЦПК України на
дії державного виконавця Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ОСОБА_3, посилаючись на те, що
всупереч Закону України "Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" Ленінським відділом
Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції проводиться примусове
виконання виконавчого листа № 642/2843/13-ц,
виданого 23.01.2014 року Ленінським
районним судом м. Харкова, чим
порушуються права заявника.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_1 - представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія «X
Легіон» підтримав вимоги за скаргою
частково, надавши до суду заяву про
відмову від вимог в частині визнання
неправомірною бездіяльності старшого
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ОСОБА_4 з неповернення
стягувачу - ПАТ «ПроКредит Банк»,
виконавчого листа № 642/2843/13-ц, виданого
23.01.2014 року Ленінським районним судом м.
Харкова, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
не складення державним виконавцем
відповідного акту, передбаченого ч. 2
ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження», не винесення відповідної
постанови, передбаченої ч. 4 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження».
Відмову від вимог за скаргою у вказаній
частині обґрунтовує тим, що старший
державний виконавець Панова Г. М.
вийшла з відпустки і саме вона
продовжує здійснювати виконавче
провадження № 41719427, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень та не
заперечується сторонами. В іншій
частині вимоги за скаргою підтримав та
надав пояснення, аналогічні викладеним
в уточненій скарзі ОСОБА_1

Представники Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції проти задоволення скарги
заперечували, вважали її
необґрунтованою, а дії державного
виконавця такими, що відповідають
вимогам закону, посилаючись на те, що
іпотечний договір було припинено 26.11.2013
року, жодних доказів на підтвердження
розповсюдження Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" на
виконавчі дії в ході виконавчого
провадження за виконавчим листом №
642/2843/13-ц, виданим 23.01.2014 року Ленінським
районним судом м. Харкова ОСОБА_5 не
надала, про що надали суду письмові
заперечення, просили в задоволенні
скарги відмовити.

Представник ПАТ «ПроКредит Банк» в
судове засідання не з’явився, про день
та час розгляду справи був
повідомлений своєчасно належним чином,
надав суду письмові пояснення, згідно
до яких на правовідносини з виселення
мешканців з іпотечного майна дія
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" не розповсюджується,
а тому просив в задоволенні скарги
відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представник
заявника, представників Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

Старшим державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції ОСОБА_3
здійснюється примусове виконання за
виконавчим листом № 642/2843/13-ц, виданим
23.01.2014 року Ленінським районним судом м.
Харкова, в частині виселення ОСОБА_1 з
квартири АДРЕСА_1.

З рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 02.07.2013 року, на підставі
якого видано виконавчий лист,
вбачається, що квартира, на яку
звернено стягнення, була надана ОСОБА_1
як майновому поручителю в забезпечення
кредиту в іноземній валюті, виданого
ПАТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_6.

Як вбачається з копії акту від 10.09.2014
року, складеного старшим державним

виконавцем ОСОБА_4 10.09.2014 року відбувся
вихід старшого

державного виконавця Кайдашової М. О.
за адресою квартири АДРЕСА_1 з метою
виселення ОСОБА_1 та зазначено, що
виконавчі дії з виселення з вказаної
квартири за заявою представника
боржника перенесено на 15.09.2014 р. на 11:00.
Тобто на час розгляду даної справи в
суді здійснюються виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення порушено їх права чи
свободи.

07 червня 2014 року набув чинності Закон
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті". Протягом дії цього закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника чи майнового поручителя)
за споживчими кредитами, наданими йому
кредитними установами - резидентами
України в іноземній валюті, та за умови,
що таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника чи
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.
Протягом дії цього закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Виселення ОСОБА_1 з квартири є похідним
від процедури звернення стягнення на
квартиру, яка була предметом іпотеки в
забезпечення кредиту в іноземній
валюті. Так, у рішенні Ленінського
районного суду м. Харкова від 02 липня 2013
р., на підставі якого виданий
виконавчий документ, зазначено, що
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому. Тобто підставою для
виселення ОСОБА_1 з квартири за
рішенням суду стало саме звернення
стягнення на її квартиру.

Згідно ч. З ст. 109 Житлового кодексу
України звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» встановлено виняток, про який
йдеться в ч. З ст. 109 Житлового кодексу
України, а саме: звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. ОСОБА_1,
укладаючи договір іпотеки в
забезпечення кредиту в іноземній
валюті, була власником квартири.

Загальна площа вказаної квартири, що
була предметом іпотеки відповідно до
ст. 5 Закону України «Про іпотеку», не
перевищує 140 кв. м., квартира
використовується як місце постійного
проживання ОСОБА_1

Крім того, на вказану квартиру
накладено арешт ухвалою Ленінського
районного суду м. Харкова від 12 серпня
2014 року по справі № 642/6827/14-ц за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредитБанк» про
визнання договору купівлі-продажу
вказаної квартири недійсним.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1,
право власності не перереєстровано у
встановленому законом порядку,
постійно проживає в спірній квартирі,
доказів того, що ОСОБА_1 на праві
власності належить будь-яке інше
житлове приміщення, сторонами суду не
надано.

За таких обставин на квартиру АДРЕСА_2,
яка є предметом іпотеки згідно із
статтею 5 Закону України «Про іпотеку»,
розповсюджується мораторій на її
примусове стягнення (відчуження без
згоди ОСОБА_1П.), а оскільки підставою
виселення ОСОБА_1 є звернення стягнення
на квартиру, мораторій
розповсюджується і на виселення ОСОБА_1

Внаслідок дії мораторію державний
виконавець повинен згідно п. 9 ч. 1 ст. 47,
ч. 2 ст. 47, ч. 4 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» повернути
стягувачу виконавчий лист в частині
виселення ОСОБА_1 з квартири без
виконання, скласти відповідний акт та
винести відповідну постанову з
передачею на її подальше затвердження
начальнику Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції.

Представником ОСОБА_1 до суду надано
докази отримання Ленінським ВДВС ХМУЮ
засвідченої належним чином копії
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 02.07.2013 р., на підставі якого
виданий виконавчий лист, та заяви
ОСОБА_1 з вимогою про повернення
виконавчого листа стягувачу на
підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку
із дією мораторію, станом на час
розгляду справи жодних даних про те, що
виконавчий лист повернуто стягувачу
ПАТ «ПроКредит Банк», з боку
Ленінського ВДВС ХМУЮ до суду не
надано.

Як вбачається з матеріалів справи,
вказані норми закону старшими
державними виконавцями Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не виконані,
однак доказів на підтвердження того, що
державному виконавцю Дертярьовою О. П.
або її представником в ході
примусового виконання рішення суду в
частині виселення заявниці з займаного
іпотечного майна, були надані всі
необхідні документи щодо
розповсюдження дії Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" суду не
надано, а тому підстави для визнання
дій державного виконавця
неправомірними відсутні та скарга в
зазначені частині задоволенню не
підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

На підставі встановлених обставин суд
дійшов висновку про часткове
задоволення скарги ОСОБА_1, оскільки
згідно витягу іпотеку припинено, в той
же час в матеріалах справи відсутні
докази того, що квартира АДРЕСА_1 вибула
з власності ОСОБА_1, так як згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень проведення
виконавчого провадження № 41719427
продовжує здійснюватись старшим
державним виконавцем Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ОСОБА_3, від якої доказів про
виконання нею вимог, зазначених у заяві
боржника ОСОБА_1, щодо повернення
виконавчого листа стягувачу до суду не
надано.

Разом з тим вимоги за уточненою скаргою
ОСОБА_1 про зобов'язання

старшого державного виконавця
Ленінського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 усунути
порушення шляхом виконання
процесуальних дій, передбачених ч. 2 ст.
47, ч. 4 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо складення
вказаним державним виконавцем
відповідного акту та винесення
відповідної постанови про повернення
стягувачу виконавчого листа з
передачею на її подальше затвердження
начальнику Ленінського ВДВС ХМУЮ є
передчасними, та не підлягають
задоволенню, оскільки обов'язок
виконати вказані

процесуальні дії покладається на
державного виконавця згідно
вищезазначених норм Закону України
«Про виконавче провадження» і у суду
відсутні підстави вважати, що у випадку
зобов'язання державного виконавця
усунути порушення закону шляхом
задоволення вимоги ОСОБА_1 за її заявою
до Ленінського ВДВС ХМУЮ про
повернення виконавчого листа
стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» у

зв'язку з дією мораторію державним
виконавцем не буде виконано
передбачених законом процесуальних
дій.

Керуючись ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України,
Закону України «Про виконавче
провадження», Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті", суд -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати старшого державного
виконавця Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ОСОБА_3 усунути порушення
закону шляхом задоволення вимоги
ОСОБА_1 за її заявою до Ленінського ВДВС
ХМУЮ про повернення виконавчого листа
№ 642/2843/13-ц, виданого 23.01.2014 року
Ленінським районним судом м. Харкова,
стягувачу ПАТ «ПроКредит Банк» на
підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку з
дією мораторію, накладеного Законом
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

В задоволенні інших вимог за скаргою
ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Харківської області
через Ленінський районний суд м.
Харкова протягом п'яти днів з моменту
її проголошення.

Суддя -
Л. О. Іванісова