АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6004/14
Головуючий 1 інстанції - Харченко С.М.
Справа № 613/159/14-ц
Доповідач - Гуцал Л.В.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Гуцал Л.В.,

суддів
-Коростійової В.І., Крилової Т.Г.,

за участю
секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційними скаргами прокуратури
Богодухівського району Харківської
області та Державної казначейської
служби України на рішення
Богодухівського районного суду
Харківської області від 23 липня 2014 року
за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури
Богодухівського району Харківської
області, Державної казначейської
служби України, Прокуратури
Харківської області про відшкодування
моральної шкоди та втраченого
заробітку,-

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Богодухівського районного суду
Харківської області із зазначеним
позовом.

Просила за рахунок коштів Державного
бюджету України здійснити на її
користь виплату у розмірі 309 374,90
гривень, з яких 247 752 гривні моральна
шкода (із розрахунку 4 мінімальні
заробітні плати за кожен місяць
перебування під слідством та судом) та
61 622, 90 гривень втраченого заробітку за
час відсторонення її від посади.

В обгрунтування позову посилалась на
наступне.

17 жовтня 2007 року слідчим прокуратури
Богодухівського району Харківської
області Іванцівим В.Я. відносно неї
порушено кримінальну справу за фактом
одержання хабара за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

22 жовтня 2007 року порушено додаткову
кримінальну справу відносно неї за
фактом службового підроблення за
ознаками злочину, передбаченого ч.1
ст.366 КК України, яку об'єднано із
кримінальною справою № 31070039 в одне
провадження.

25 жовтня 2007 року позивачу обрано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд.

14 квітня 2008 року слідчим її притягнуто
у якості обвинуваченої у скоєнні
злочинів, передбачених ч.1.ст.368, ч.1 ст. 366
КК України.

15 квітня 2008 року слідчим прокуратури
винесено постанову про відсторонення
позивача від займаної посади лікаря
Гутянської АСМ, а також повторно обрано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд.

16 квітня 2008 року позивача відсторонено
від займаної посади лікаря Гутянської
АСМ.

23 квітня 2008 року кримінальну справу
відносно неї направлено до
Богодухівського районного суду
Харківської області із обвинувальним
висновком для розгляду по суті.

За результатами розгляду справи у суді
вироком від 16 листопада 2011 року ОСОБА_1
виправдано у скоєнні злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 366 КК
України. 05 березня 2012 року апеляційним
судом Харківської області вирок
Богодухівського районного суду
Харківської області залишений без змін
та набув чинності. У касаційному
порядку справа не розглядалася.

Незаконним притягненням до
кримінальної відповідальності за
отримання хабара та службове
підроблення були зганьблені її честь і
гідність, завдано непоправної шкоди її
престижу та діловій репутації як
лікаря, так і мешканця громади. Про те,
що позивача притягнуто до кримінальної
відповідальності через засоби масової
інформації одразу стало відомо
широкому колу осіб, зокрема, через
відповідну публікацію у газеті
«Вечірній Харків», а також завдяки
розгляду подання слідчого до головного
лікаря Богодухівської районної
лікарні, у якому була наведена
інформація про нібито скоєнні ОСОБА_1
злочини із категоричною вимогою
донести цю інформацію до трудового
колективу медичних працівників на
загальній нараді. Пересування позивача
було обмежено запобіжним заходом у
вигляді підписки про невиїзд, який
тривав з 25 жовтня 2007 року до набуття
чинності виправдувального вироку 05
березня 2012 року.

Позивач була вимушена регулярно
з'являтися за викликами слідчого та
суду, постійне очікування покарання і
вкрай нестабільне становище її
пригноблювало, позбавило можливості на
довгий час планувати своє майбутнє,
порушило нормальні життєві зв'язки.

Посилається також на те, що вона є
особою похилого віку, яка як за місцем
роботи так і за місцем мешкання
характеризується виключно позитивно, з
17 років працювала у Богодухівській
районній лікарні, за плідну працю
органами державної влади неодноразово
нагороджувалася почесними грамотами,
має статус Ветерана Праці.

Рішенням Богодухівського районного
суду Харківської області від 23 липня 2014
року позов задоволено частково. Суд
вирішив стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1, шляхом
списання з розрахункового рахунку
Державної казначейської служби
України моральну шкоду у розмірі 128 296
гривень, втрачений заробіток у розмірі
61 622, 90 гривень, а всього 189 918, 90 гривень.

Рішення оскаржили відповідачі -
Державна казначейська служба України
та прокуратура Богодухівського району
Харківської області.

В апеляційних скаргах, посилаючись на
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення
для справи, неправильне застосування
норм матеріального права та порушення
вимог процесуального права, Державна
казначейська служба, просить рішення
скасувати та відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, а прокуратура
Богодухівського району Харківської
області просить рішення суду першої
інстанції змінити в частині стягнення
з Державного бюджету України на
користь ОСОБА_1 128 296 гривень моральної
шкоди та ухвалити рішення яким
зменшити розмір моральної шкоди.

ОСОБА_1 рішення суду не оскаржила.

В суді апеляційної інстанції
відповідачі, в особі своїх
представників, апеляційні скарги
підтримали, представник ОСОБА_1
апеляційні скарги не визнав, рішення
суду першої інстанції вважав законним
та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційних скарг та
вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
визнаються сторонами наступні
обставини.

17 жовтня 2007 року слідчим прокуратури
Богодухівського району Харківської
області Іванцівим В.Я. відносно ОСОБА_1
порушено кримінальну справу за фактом
одержання хабара за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

22 жовтня 2007 року слідчим прокуратури
Богодухівського району Харківської
області порушено додаткову
кримінальну справу відносно позивача
за фактом службового підроблення за
ознаками злочину, передбаченого ч.1
ст.366 КК України, яку об'єднано із
кримінальною справою № 31070039 в одне
провадження.

З 25 жовтня 2007 року ОСОБА_1 обрано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд. 14 квітня 2008 року слідчим її
притягнуто у якості обвинуваченої у
скоєнні злочинів, передбачених ч.1.ст.368,
ч.1 ст. 366 КК України.

15 квітня 2008 року слідчим прокуратури
винесено постанову про відсторонення
позивача від займаної посади лікаря
Гутянської АСМ і постанову направлено
для виконання головному лікарю
Богодухівського району, а також
повторно обрано запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд. 16 квітня
2008 року позивача відсторонено від
займаної посади лікаря Гутянської АСМ.

23 квітня 2008 року кримінальну справу
відносно ОСОБА_1 направлено до
Богодухівського районного суду
Харківської області із обвинувальним
висновком для розгляду по суті.

Вироком Богодухівського районного
суду Харківської області від 20 березня
2009 року ОСОБА_1 було визнано винною у
скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368,
ч. 1 ст. 366 КК України, та призначено
покарання у вигляді позбавлення волі
на 2 роки та її звільнено від покарання
із випробуванням з іспитовим строком в
1 рік. Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 24 грудня 2009
року вирок Богодухівського районного
суду Харківської області від 20 березня
2009 року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до Богодухівського
районного суду Харківської області.

Вироком Богодухівського районного
суду Харківської області від 16
листопада 2011 року ОСОБА_1 виправдано у
скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст.
368, ч. 1 ст. 366 КК України. Ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 05 березня 2012 року вирок
Богодухівського районного суду
Харківської області залишений без
змін. У касаційному порядку не
розглядалась. Відповідно до ст.ст. 401, 402
КПК України, виправдувальний вирок
суду набрав законної сили 05 березня 2012
року.

Під слідством та судом ОСОБА_1
перебувала 52 місяця і 20 днів та була
повністю реабілітована.

Задовольняючи позов частково та
вирішуючи питання про стягнення на
користь позивача моральної та майнової
шкоди, суд першої інстанції підставно
виходив з приписів ст. 1176 ЦК України,
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» № 266/94-ВР від 01
грудня 1994 року із доповненнями та
змінами станом на 05 березня 2012 року та
дійшов обгрунтованого висновку, що
ОСОБА_1 незаконним притягненням до
кримінальної відповідальності завдана
моральна та майнова шкода, яка підлягає
відшкодованню державою.

Вирішуючи питання про відшкодування
моральної шкоди, суд виходив, зокрема, з
того, що ОСОБА_1, яка мала виключно
позитивну характеристику, раніше до
кримінальної відповідальності не
притягувалась, з 17 жовтня 2007 року по 05
березня 2012 року була вимушена
регулярно приймати участь у слідчих та
судових діях і сам факт знаходження під
кримінальним переслідуванням
безумовно мали для неї відповідні
стресові наслідки. ОСОБА_1 мала стаж
медичної практики 37 років, Ветеран
праці, користувалася повагою серед
населення, медичного колективу та
адміністрації лікарні, а незаконним
притягненням до кримінальної
відповідальності були зганьблені її
честь та гідність, завдано непоправної
шкоди її престижу та діловій репутації
як лікаря, так і мешканця громади.

Зазначені обставини знайшли своє
підтвердження зібраними у справі
письмовими доказами, які відповідачами
не спростовані. Посилання в
апеляційних скаргах на те, що позивачем
не надано доказів на підтвердження
факту завдання їй моральної шкоди є
безпідставним.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності правових підстав для
стягнення на користь позивача
моральної шкоди, проте вважає за
необхідне зменшити розмір такої шкоди,
визначений судом першої інстанції з
таких підстав.

Так, визначаючи розмір моральної шкоди
на рівні двократного мінімального
розміру відшкодування - двох
мінімальних заробітних плат за кожен
місяць перебування позивача під
слідством та судом, суд зазначив
зокрема і те, що з наданої медичної
документації вбачається погіршення
стану здоров'я позивача за період
перебування під слідством та судом.
Тоді як матеріали справи не містять
належних доказів на підтвердження
причинного зв'язку між перебуванням
позивача під слідством і судом та
погіршенням стану здоров'я ОСОБА_1, а
отже таке посилання суду грунтується
на припущеннях, що суперечить
положенням ч.4 ст.60 ЦПК України. Доводи
апеляційної скарги Державної
казначейської служби України в цій
частині заслуговують на увагу.

Не доведеним є і посилання позивача,
яке було прийнято судом першої
інстанції при визначенні розміру
моральної шкоди, на те, що вільне
пересування позивачки було обмежено
запобіжним заходом у вигляді підписки
про невиїзд. За приписами
уголовно-процесуального
законодавства, ОСОБА_1 за наявості
намірів виїхати за межі обумовленої
запобіжним заходом територіальної
одиниці, не була позбавлена
процесуального права на звернення до
компетентних органів для отримання
відповідного дозволу. Даних про те, що
позивач використувувала таке своє
право, але їй було відмовлено у виїзді
за межі територіальної одиниці,
матеріали справи не містять. Доводи
апеляційної скарги прокуратури
Богодухівського району в цій частині є
обгрунтованими.

Не заслуговують на увагу і посилання
позивача, які були враховані судом
першої інстанції, що відсторонення від
посади лікаря Гутянскої амбулаторії
сімейної медицини стало перепоною
реалізації позивачем своїх звичок та
бажань, оскільки за наявними в
матеріалах справи доказами, остання
продовжувала працювати на посаді
лікаря, але іншої - Первухінської
амбулаторії сімейної медицини.

Посилання в апеляційній скарзі
прокуратури Богодухівського району на
відсутність доказів того, що у день
смерті матері позивача на останню мав
місце психологічний вплив збоку
слідчого, який вимагав ОСОБА_1 визнати
свою провину, а в іншому випадку
погрожував затримати її та не
допустити до померлої, судом
апеляційної інстанції до уваги не
приймаються, оскільки за змістом
осаржуваного рішення, зазначені
обставини не враховувались судом
першої інстанції при визначенні
розміру моральної шкоди.

За таких обставин, судова колегія
вважає за необхідне, зменшити розмір
стягнутої на користь позивача
моральної шкоди та відповідно до
приписів ст.23 ЦК України, з урахуванням
вимог розумності і справедливості,
визначити розмір шкоди у сумі 96 222
гривень, із розрахунку 1.5 мінімальних
заробітних плат за кожен місяць
перебування під слідством і судом (1218
гривень х (20:30+52 місяців) х 1,5
мінімальних заробітних плати).

Заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги Державної
казначейської служби України в частині
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при проведенні
розрахунку втраченого заробітку, який
підлягає відшкодуванню ОСОБА_1
відповідно до положень п.1 ст.3 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду».

Так, вирішуючи спір в цій частині, суд
вірно послався на ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду», проте помилково вважав, що
ОСОБА_1 має право на відшкодування
втраченого заробітку за період
відсторонення від посади лікаря
Гутянської АЗПСМ з 16 квітня 2008 року по 05
березня 2012 року, тоді як за
встановленими судом обставинами
ОСОБА_1 04 травня 2010 року звільнилась з
роботи за власним бажанням в зв'язку з
виходом на пенсію і після
постановлення виправдувального вироку
щодо неї, до роботи не поверталась.
Отже, період за який підлягає
відшкодуванню втрачений заробіток
ОСОБА_1, становить з 16 квітня 2008 року по
04 травня 2010 року.

Крім того, суд першої інстанції при
визначенні розміру втраченого
заробітку безпідставно послався на
інформації Гутянської селищної ради -
лист № 02-20/311 від 22 серпня 2013 року щодо
розмірів посадового окладу лікаря
загальної практики сімейної медицини
Гутянської АЗПСМ у спірний період часу,
та на Постанову Кабінету Міністрів
України № 1418 від 29 грудня 2009 року «Про
затвердження Порядку виплати надбавки
за вислугу років лікарям і фахівцям з
базовою та неповною вищою медичною
освітою державних та комунальних
закладів охорони здоров'я».

При ухваленні рішення в цій частині суд
не взяв до уваги той факт, що порядок
застосування Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду" визначено
Положенням про застосування цього
Закону.

У п.п.8,9 Положення зазначено, що розмір
сум, які передбачені п.1 ст.3 Закону і
підлягають відшкодуванню,
визначається з урахуванням заробітку,
не одержаного громадянином за час
відсторонення від роботи (посади);
розмір цих сум обчислюється виходячи з
середньомісячного заробітку
громадянина до вчинення щодо нього
незаконних дій з заліком заробітку
(інших відповідних доходів), одержаного
за час відсторонення від роботи
(посади). Середньомісячний заробіток
для визначення розміру відшкодування
шкоди обчислюється для робітників і
службовців - у порядку, передбаченому
постановами Кабінету Міністрів
України від 08 лютого 1995 року №100 "Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати" та від 05
травня 1995 року № 348 "Про внесення змін
і доповнень до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100".

На реалізацію положень ч.4 ст.10 ЦПК
України, за клопотанням представників
відповідачів, з метою правильного
визначення роміру втраченого
заробітку, судом апеляційної інстанції
було зроблено запит до Комунальної
установи охорони здоров'я
Богодухівської центральної районної
лікарні.

На запит суду надійшов розрахунок
втраченого заробітку сімейним лікарем
Гусятинської АСМ і Первухінської АСМ
(по сумісництву), здійснений з
урахуванням наведених вище
нормативних актів, за період з 16 квітня
2008 року по 04 травня 2010 року, за підписом
головного лікаря та головного
бухгалтера установи. Розмір втраченого
ОСОБА_1 заробітку, який за законом
підлягає відшкодуванню становить 18 387,7
гривень (а.с.249-252). Жодних доказів на
спростовуання такого розрахунку
позивач, в особі свого представника,
суду не надала.

З огляду на зазначене вище, судова
колегія вважає за необхідне рішення
суду першої інстанції в частині
визначення розміру моральної шкоди та
розміру втраченого заробітку змінити
та зменшити розмір стягнутих з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 коштів на відшкодування
моральної шкоди із 128 296 гривень до 96 222
гривень та втраченого заробітку із 61 622
гривень 90 копійок до 18 387 гривень 70
копійок, в іншій частині рішення
залишити без змін.

Керуючись ст. 303, ст. 304, п.2 ч. 1 ст. 307, п.1-4
ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316,317,319
ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційні скарги прокуратури
Богодухівського району Харківської
області та Державної казначейської
служби України задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного
суду Харківської області від 23 липня 2014
року змінити.

Зменшити розмір стягнутих з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1
коштів на відшкодування моральної
шкоди із 128 296 гривень до 96 222 гривень та
втраченого заробітку із 61 622 гривень 90
копійок до 18 387 гривень 70 копійок.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді