Єдиний унікальний номер 205/3138/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

05 грудня 2014 року

Ленінський районний суд
м.Дніпропетровська в складі
головуючого судді Остапенко Н.Г., при
секретарі Назаренко Ю.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка
діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4, треті особи: Друга
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Орган опіки та піклування
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
законом-

В С Т А Н О В И В
:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
треті особи: Друга дніпропетровська
державна нотаріальна контора, орган
опіки та піклування Ленінської
районної у місті Дніпропетровську
ради, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
законом.

В обґрунтування позову, згідно
уточнень, зазначила, що у вересні 2001
року її мати-ОСОБА_6 вирішила продати
свою власну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. За отримані від продажу кошти
вона мала намір придбати дві
однокімнатні квартири в
м.Дніпропетровську.

07 вересня 2001 року, оглянувши
квартиру АДРЕСА_2, віддала ОСОБА_7
завдаток в сумі 4 082 грн., що
еквівалентно 756 доларів США, що
підтверджується розпискою. При
підписанні даної розписки були
присутні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

На період продажу,спірна квартира
не була приватизована, тому укласти
нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу було неможливо.

Після підписання розписки, між
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, була досягнута
домовленість, згідно якої мати взяла на
себе зобов*язання приватизувати
квартиру, а також всі витрати, пов*язані
з приватизацією зазначеної квартири.

25.09.2001 року ОСОБА_7 дала доручення,
посвідчене приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим номер 6113 на її ім.*я-ОСОБА_1.
Згідно доручення ОСОБА_7 уповноважила
її бути представником при приватизації
житла та розпорядження ним в
подальшому. Про існування нотаріально
посвідченої довіреності дізналась
тільки після смерті матері-ОСОБА_6. Дану
довіреність разом з усіма документами
знайшла в квартирі АДРЕСА_2 , де з 2001
року по день смерті проживала мати.

Згідно розписок 25.09.2001 року мати
ОСОБА_6 передала ОСОБА_7 другу частину
оговореної суми за квартиру. Згідно
розписки, яку підписала ОСОБА_7, вона
отримала 5 972 грн., що еквівалентно 1 206
доларів США.

07.10.2001 року мати та ОСОБА_7 уклали
домашню угоду, якою ОСОБА_7 передала, а
ОСОБА_6 купила квартиру за обумовлену
суму, що дорівнює 1 956 доларів США, що
еквівалентно 10 562 грн. При цьому мати
передала ОСОБА_7 залишок суми за
придбану квартиру у сумі 150 доларів США,
що еквівалентно 810 грн.

Отримавши документи, ключі мати
відразу зайнялась ремонтом в квартирі
і через декілька місяців переїхала
жити.

На момент продажу квартири,
ОСОБА_7 разом із своїм сином в ній не
проживали. Квартира знаходилась в дуже
паганому стані, були зняті батареї
обігріву, обрізані труби, квартира не
була придатна для проживання.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після її смерті спадкоємцями
вважаються: її син ОСОБА_4 та її мати
ОСОБА_2. Ніхто із зазначених осіб не
звернувся до матері з проханням
виїхати з квартири в якій вона
проживала з листопада 2001 року,
сплачувала комунальні платежі,
встановлювала лічильники на воду, газ,
у зв*язку з тим, що вона є приватною
власністю ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_6
Після її смерті відкрилась спадщина, що
складається з зазначеної квартири,
придбаної матір*ю по домашній угоді.
Спадкоємцем першої чергі за законом є
вона- дочка померлої. Звернувшись до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
матері, повідомили, що прийняти таку
заяву можливо тільки тоді, коли
квартира, придбана по домашній угоді,
буде зареєстрована на ім*я матері.

На підставі викладеного просить
визнати дійсною домашню угоду
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_2, укладену 07 жовтня 2001 року між
продавцем ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_6,
встановити факт належності матері
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
квартири за адресою: АДРЕСА_2 та визнати
за нею право власності в порядку
спадкування за законом на квартиру за
адресою: АДРЕСА_2 після смерті
матері-ОСОБА_6., померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, в
судових дебатах участі не приймала.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_13 позовні
вимоги підтримала та просила
задовольнити.

В судовому засіданні
відповідач ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, позовні вимоги
не визнала та просила відмовити.

Представник відповідача
ОСОБА_3-ОСОБА_14 позовні вимоги не визнав
та просив відмовити.

В судовому засіданні
представник третьої особи: органу
опіки та піклування Ленінської районн
у м.Дніпропетровську ради Лошкарьова
В.Ю. позовні вимоги не визнала та
просила відмовити.

Третя особа: Друга
дніпропетровська державна нотаріальна
контора-письмово просили розглядати
справу у відсутності їхнього
представника.

Третя особа: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5-письмово
просила розглядати справу у її
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення
учасників судового процесу, свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 є донькою
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана
обставина встановлена рішенням
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 07.12.2010 року за
позовом ОСОБА_1 до виконкому Ленінської
районної у місті Дніпропетровську
ради, третя особа-Друга
дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання додаткового
терміну для подачі заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно до спадкової
справи, яка відкрита після смерті
ОСОБА_6 Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою,
ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини
після смерті матері звернулась 02.02.2011
року, тобто після спливу 6-ти місячного
строку передбаченого ч.1. ст.1269 ЦК
України. Зазначеним рішенням
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 07.12.2010 року
позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено
та визначено додатковий тримісячний
строк для подачі заяви про прийняття
спадщини за законом після смерті
матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до спадкової
справи, свідоцтво про право на спадщину
або постанова про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ОСОБА_6, в матеріалах спадкової
справи відсутні.

Відповідно до заяви про
прийняття спадщини від 02.02.2011 року,
ОСОБА_1 зазначає, що на день смерті
матері залишилось спадкове майно, яке
складається з: квартири АДРЕСА_2.
Вищезгадане майно вона приймає та
просить видати свідоцтво про право на
спадщину.

Із наявних в матеріалах
справи доказів вбачається, що 07.09.2001
року ОСОБА_7 було підписано розписку,
відповідно до якої вона отримала від
ОСОБА_6 завдаток у розмірі 4 082 грн. за
квартиру яку вона продає за адресою:
АДРЕСА_2. Дана розписка була написана в
присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
які були допитані в судовому засіданні
в якості свідків та які підтвердили
дані обставини/а.с.18/.

Відповідно до розписки від
24.09.2001 року /а.с.19/ ОСОБА_6 отримала
завдаток від ОСОБА_8 у розмірі 5 972 грн,
що еквівалентно 1 106 доларів США за
квартиру яку вона продає за адресою:
АДРЕСА_1.

Цього ж дня, 24.09.2001 року,
ОСОБА_6 передала ОСОБА_7 додатково
завдаток у розмірі 1 106 доларів США,
відповідно до розписки /а.с.17/ у
присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_17

25.09.2001 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
було посвідчено доручення яким ОСОБА_7,
яка діє за себе та як законний
представник неповнолітнього ОСОБА_4
уповноважила ОСОБА_1 бути
представником в бюро приватизації
житла з питання приватизації квартири
АДРЕСА_2, в МБТІ м.Дніпропетровська з
питання реєстрації та одержання
довідки-характеристики для продажу
належної їм квартири, а також продати
за ціну і на умовах за її розсудом
належну їм квартиру АДРЕСА_2 /а.с.20/.
Доручення видано строком на три роки і
дійсне до 25.09.2004 року.

01.10.2001 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 було укладено домашню угоду
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 в
присутності свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_18 та
ОСОБА_19

Відповідно до договору,
ОСОБА_7 зобов*язалась знятися з
реєстраційного обліку за адресою
зазначеної квартири та оформити усі
документи на квартиру нотаріально.

Як встановлено, станом на
01.10.2001 року , квартира АДРЕСА_2
приватизованою не була, тобто на праві
власності продавцю ОСОБА_7 та її
малолітньому сину не належала у зв*язку
з чим і не могла бути об*єктом
купівлі-продажу.

Свідоцтво про право
власності на житло видано 02.10.2001 року
ОАО ДМЗ ім..Петровського відповідно до
якого квартира АДРЕСА_2 належить на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 /а.с.5/.

В матеріалах справи /а.с.15/
мається витяг з реєстру прав власності
на нерухоме майно КП «ДМБТІ» від 15.09.2004
року, відповідно до якого заявниками є:
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Витяг отримано для
продажу квартири АДРЕСА_2 в цілому.

Рішенням виконавчого
комітету Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради за №517 від 27.04.2007
року було надано дозвіл ОСОБА_7 на
продаж частини квартири АДРЕСА_2, яка
належить малолітньому ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.16/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла
/а.с.125 зв./.

Відповідно до спадкової
справи, відкритої Другою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою /а.с.124-141/ після
смерті ОСОБА_7 ніхто із спадкоємців з
заявами про прийняття спадщини не
звертався. Звернулись лише із
відповідними заявами АКІБ
«УкрСиббанк» та ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК
України /в редакції 2004 року/
неповнолітній син ОСОБА_7-ОСОБА_4
вважається таким, що прийняв спадщину
після смерті матері.

Відповідно до довідки КЖЄП
«Центральний» від 28.04.2014 року /а.с.66/
ОСОБА_6 проживала в квартирі АДРЕСА_2
без реєстрації з 2001 по 2009 рік. Дана
обставина також підтверджується
характеристикою, виданою КЖЄП
«Центральний» №152 від 07.05.2014 року /а.с.64/
та актом від 28.04.2014 року /а.с.65/.

За час проживання в
спірній квартирі ОСОБА_6 проводила
оплату комунальних платежів
/а.с.26-28,69-105/.

Тобто, в судовому
засіданні достовірно встановлено, що
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 01.10.2001 року уклали
домашню угоду купівлі-продажу
зазначеної квартири. ОСОБА_7 надала
нотаріально посвідчене доручення на
ім*я позивачки з відповідними
повноваженнями та звільнила квартиру.
ОСОБА_6 вселилась в спірну квартиру та
постійно в ній проживала з 2001 року по 2009
рік. Нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу квартири так і не був
укладений, не зважаючи на наявність
довіреності.

Відповідно до ст..227 ЦК
України /в редакції 1963 року/ договір
купівлі-продажу житлового будинку
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією із сторін є
громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч.1 ст.47 ЦК
України/в редакції 1963 року/ нотаріальне
посвідчення угоди обов*язкове лише у
випадках, передбачених законом.
Недодержання в цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою
недійсність угоди з наслідками,
передбаченими ч.2 ст.48 ЦК України.

Якщо одна із сторін
повністю або частково виконала угоду,
яка повинна бути нотаріально
посвідчена, а інша сторона ухиляється
від нотаріального оформлення угоди,
суд може за вимогою сторони, яка
виконала угоду, визнати її дійсною-ч.2
ст.47 ЦК України /в редакції 1963 року/.

Але, в даному випадку, з
боку позивача ОСОБА_1 не надано жодного
доказу в підтвердження того, що ОСОБА_7
ухилялась від нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
квартири. У зв*язку із зазначеним не
підлягають задоволенню позовні вимоги
позивача в частині визнання дійсною
домашньої угоди купівлі-продажу
квартири.

Також з зазначених
підстав не підлягають задоволенню і
позовні вимоги в частині встановлення
факту належності ОСОБА_6 квартири
АДРЕСА_2.

Відповідно до ст..1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов*язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинялися внаслідок
його смерті.

Оскільки на час смерті
ОСОБА_6 спірна квартира не належала
померлій на праві власності, то не може
бути і предметом спадкування, у зв*язку
з чим не підлягають також задоволенню
позовні вимоги в частині визнання
права власності на квартиру в порядку
спадкування за зконом.

На підставі викладеного
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають в повному обсязі.

Керуючись ст.47, ч.2 ст.48 ,
ст..227 ЦК України /в редакції 1963 року/,
ст.1218, 1220, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України /в
редакції 2004 року/ ст..ст.10, 15, 27, 57-60, 62-64,
209-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В
:

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка дії
в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
треті особи: Друга дніпропетровська
державна нотаріальна контора, Орган
опіки та піклування Ленінської
районної у місті Дніпропетровську
ради, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання дійсною домашньої угоди
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_2, укладеної 07 жовтня 2001 року, між
продавцем ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_6,
встановлення факту належності ОСОБА_6,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, квартири за
адресою: АДРЕСА_2 та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом на квартиру за адресою:
АДРЕСА_2, після смерті матері, ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2-відмовити.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 10 днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.Г.Остапенко