Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4862/14
Головуючий у 1 інстанції: Воробйов С.О.
Суддя-доповідач:
13 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.
при секретарі: Книш С.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 04 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Прогрес»,
треті особи: ОСОБА_3, Миролюбівська
сільська рада Красноармійського
району Донецької області,
Красноармійський міськрайонний відділ
Донецької регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» про
визнання недійсними договорів,
розірвання договору оренди землі та
повернення земельної ділянки, -

В С Т А
Н О В И Л А:

05.05.2014р. позивач ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Прогрес»
про визнання недійсними договору
оренди та додаткової угоди до нього,
розірвання договору оренди землі та
зобов'язання вчинити певні дії -
повернути орендовану земельну ділянку.

В позові зазначала, що 03.07.2008р. вона
отримала у власність земельну ділянку
загальною площею 5,4752 га, розташовану на
території Миролюбівської сільської
ради Красноармійського району
Донецької області, про що 03.07.2008р. їй був
виданий Державний акт на право
власності на земельну ділянку. 07.06.2010р.
вона уклала з відповідачем СТОВ
«Прогрес» договір № 281 оренди землі,
згідно якого передала строком на 24 роки
відповідачу у строкове платне
користування вказану земельну ділянку
сільськогосподарського призначення.
09.04.2012р. між нею та ОСОБА_3 було укладено
нотаріально посвідчений Договір міни,
згідно з пп. 1, 2 якого земельна ділянка
площею 5,4752 га, кадастровий номер
:01:000:0546, яка належала їй на праві
власності, перейшла у власність
ОСОБА_3, а земельна ділянка загальною
площею 5,4512 га, кадастровий номер
:01:000:0227, яка належала на праві
власності ОСОБА_3, перейшла у її
власність. Отже, з 09.04.2012р. вона стала
власником земельної ділянки 5,4512 га,
кадастровий номер :01:000:0227, яка
розташована на території
Миролюбівської сільської ради
Красноармійського району Донецької
області, яка раніше належала ОСОБА_3, та
яку за Договором оренди землі № 250 від
20.06.2010р. попередня власниця передала в
оренду СТОВ «Прогрес». Набувши цю
земельну ділянку, вона повідомила про
це відповідача та звернулася до
землевпорядної організації ТОВ
«Геоцентр плюс» з метою встановлення
зовнішніх меж земельних ділянок натурі
(на місцевості). 19.03.2013р. їй було
виділено в натурі (на місцевості)
вищевказану земельну ділянку.

Вона вважає, що ця обставина є
підставою для розірвання договору
оренди землі з відповідачем, так як
вона має намір обробляти свою земельну
ділянку особисто, користуватися та
розпоряджатися власним майном, однак
відповідач відмовився розірвати
Договір оренди землі № 250 від 20.06.2010
року, укладений між ОСОБА_3 та СТОВ
«Прогрес».

Посилаючись на те, що здійснився
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до другої особи;
виділено в натурі земельну ділянку із
встановленням зовнішніх меж, які
закріплені межовими знаками
зазначеного зразка у кількості п'яти
штук та передані їй під охорону;
орендарем використовується земельну
ділянка не за цільовим призначенням,
порушено ротацію культур та збереження
родючості ґрунтів, тому просила в
позові розірвати Договір оренди зелі
№ 250 від 20.06.2010р., укладений між СТОВ
«Прогрес» та ОСОБА_3 і зобов'язати СТОВ
«Прогрес» повернути їй земельну
ділянку 5,4512га, кадастровий номер
:01:000:0227 у межах згідно з планом та
технічною документацією землеустрою,
яка розташована на території
Миролюбівської сільської ради
Красноармійського району Донецької
області для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Крім того, одночасно просила визнати
цей договір недійсним з тих підстав, що
його не посвідчено нотаріально, а також
відповідач ввів її в оману стосовно
орендної плати, яка за договором
визначена в розмірі, що не відповідає
ст.ст. 274-288 Податкового кодексу та Указу
Президента «Про додаткові заходи щодо
соціального захисту селян - власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв)», а також визнати недійсною
Додаткову угоду до Договору оренди
землі через недотримання нотаріальної
форми посвідчення та не здійснення її
державної реєстрації.

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 04 вересня 2014 у задоволенні позову
відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на необґрунтованість судового рішення,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просила його
скасувати та постановити нове рішення
по задоволення її позовних вимог у
повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є неповне
з»ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
вимоги позивача про розірвання
договору оренди у зв»язку із зміною
власника орендованої земельної
ділянки суперечать положенням ст. 148-1 ч.
1 ЗК України та умовам цього договору,
якими не надано права орендодавцю
розривати оренду в односторонньому
порядку, а інші підстави для
розірвання, указані позивачем, не
знайшли свого підтвердження в ході
розгляду справи. Відмовляючи в позові в
частині визнання договору оренди
недійсним, суд вказував, що відсутні
підстави для визнання його недійсним.

Колегія не може повністю погодитись з
вказаними висновками суду, оскільки
вони прийняті з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та неповним дослідженням всіх
обставин у справі.

Ніким із сторін у справі не оспорюються
встановлені судом обставини щодо
переходу з 09.04.2012р. на підставі договору
міни права власності на земельну
ділянку площею 5,4512 га, кадастровий
номер :01:000:0227, яка розташована на
території Миролюбівської сільської
ради Красноармійського району
Донецької області, від ОСОБА_3 до ОСОБА_2
та наявність існуючого Договору оренди
землі № 250 від 20.06.2010р., укладеного між
попередньою власницею земельної
ділянки ОСОБА_3 та СТОВ «Прогрес».

Спір виник між новим власником ОСОБА_2
та орендарем щодо набутої нею у
власність земельної ділянки, яка
перебувала в оренді за вказаним
договором оренди, який позивач вважає
недійсним та одночасно бажає його
розірвати задля досягнення мети
самостійно використовувати свою
земельну ділянку.

Суд правильно визнав, що оспорюваний
договір оренди не можна визнати
недійсним з підстав недотримання
нотаріальної форми посвідчення,
оскільки діюча станом на момент
укладення договору 20.06.2010р. редакція ст.
14 ЗУ «Про оренду землі» не передбачала
обов»язкового нотаріального
посвідчення договору оренди, незалежно
від строку оренди.

Правильними визнає колегія і висновки
суду стосовно відсутності підстав для
недійсності договору оренди через
невідповідність визначеного сторонами
розміру орендної плати розміру,
встановленому Указом Президента
України «Про додаткові заходи щодо
соціального захисту селян - власників
земельних ділянок та земельних часок
(паїв)», оскільки він носить
рекомендаційний характер, а сторони за
обопільної домовленості можуть
відступити від його положень, а також
не позбавлені можливості в подальшому
змінити умови договору в цій частині як
в добровільному порядку, так і у
випадку недосягнення домовленості в
судовому порядку.

Разом з тим, припустившись неповноти в
дослідженні обставин справи, суд
відмовив в позові повністю, але при
цьому не вмотивував ще однієї підстави
для визнання договору оренди
недійсним, на яку посилався позивач в
позовній заяві, а також не дослідив
вимог позивача про визнання недійсною
додаткової угоди до договору оренди.

Так, позивач вказувала, що договір
оренди вважає недійсним, оскільки він
укладений під впливом обману, а саме,
СТОВ «Прогрес» при його укладенні
замовчував про те, що згідно ст.ст. 274-288
Податкового кодексу України розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
для земель сільськогосподарського
призначення не може бути меншою
розміру земельного податку, що
встановлюється нормами діючого
законодавства.

Проте, ці обставини також не можуть
служити підставою для визнання
недійсним договору від 20.06.2010р.,
укладеного до набуття чинності
Податковим кодексом 02.12.2010р. Та є
неспроможними ствердження позивача в
такому разі про обман з боку орендаря,
оскільки положення Податкового
кодексу ще не були прийняті на час
укладення оспорюваного договору.

Щодо доводів апелянтів про
недійсність додаткової угоди до
договору оренди № 250

від 20 червня 2010р., то вони також є
неспроможними з огляду на те, що з
матеріалів справи не вбачається, що
будь-яка додаткова угода до цього
договору була підписана попереднім
орендодавцем і було здійснено її
державну реєстрацію, а тому така угода
є неукладеною і не створює правових
наслідків, і у зв»язку з цим не може
визнаватись недійсною.

При вирішенні позовних вимог в
частині розірвання договору оренди,
суд припустися помилки в застосуванні
норм матеріального права та аналізі
змісту договору оренди, що призвело до
помилкових висновків про неможливість
його розірвання у випадку зміни
власника орендованої земельної
ділянки.

Відповідно до статті 31 ЗУ «Про
оренду землі» договір оренди
припиняється, крім перелічених у цій
статті випадків, також в інших
випадках, передбачених законом.
Припинення договору оренди шляхом його
розірвання передбачено статтею 32 цього
ж закону.

Згідно з ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду
землі», який є спеціальним та регулює
спірні правовідносини між сторонами,
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до іншої особи не є
підставою для зміни умов або
розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

Як вбачається з пункту 40
договору оренди № 250 від 20.06.2010р.,
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до другої особи є
підставою для зміни умов або
розірвання договору.

Таким чином, спеціальним законом
не забороняється розірвання договору у
випадку переходу права власності на
орендовану земельну ділянку, якщо це
передбачено умовами договору оренди, а
поскільки таке положення сторони
узгодили в пункті 40 договору, то вимоги
позивача про розірвання договору № 250
від 20.06.2010р. з цих підстав є
обґрунтованими.

Визнавши, що є підстави для
розірвання договору оренди, колегія
вважає, що слід задовольнити також
вимоги про покладення на орендаря
обов»язку щодо повернення земельної
ділянки за розірваним договором
власнику ОСОБА_2

Посилання суду на ч. 1 ст. 148-1 ЗК
України є помилковим, оскільки як на
час укладення договору оренди 20.06.2010р.,
так і на час набуття 09.04.2012р. позивачем
права власності на передану в оренду за
цим договором земельну ділянку, цієї
норми не існувало, а Земельний Кодекс
був доповнений нею згідно із Законом
України № 5245-УІ від 06.09.2012р., який набрав
чинності з 01.01.2013р.

Всі решта зазначених позивачем
обставин, які, на її думку, є підставами
для розірвання договору оренди,
правильно визнані судом такими, що не
доведені позивачем належними і
допустимими доказами, зокрема,
висновками відповідних органів
земельних ресурсів.

За викладених обставин, колегія
вважає частково обґрунтованими доводи
апеляційної скарги, тому оскаржуване
рішення у відповідності до вимог п.п. 1, 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України слід скасувати та
ухвалити нове про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 04 вересня 2014 року у справі
скасувати.

Позов ОСОБА_2 до СТОВ «Прогрес», треті
особи: ОСОБА_4, Миролюбівська сільська
рада Красноармійського району
Донецької області, Красноармійський
міськрайонний відділ Донецької
регіональної філії державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» про визнання
недійсними договору оренди землі та
додаткової угоди до нього, про
розірвання договору оренди та
повернення земельної ділянки -
задовольнити частково.

Розірвати договір оренди землі № 250 від
20 червня 2010р., укладений між
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Прогрес»
та ОСОБА_5, зареєстрований у
Красноармійському районному відділі
Донецької регіональної філії ДП «ЦДЗК»
13 грудня 2010р. за № 42.

Зобов»язати СТОВ «Прогрес» повернути
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 5,4512 га
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
кадастровий номер :01:000:0227, у межах
згідно з планом та технічною
документацією з землеустрою,
розташовану на території
Миролюбівської сільради
Красноармійського району Донецької
області.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з СТОВ «Прогрес» на користь
ОСОБА_2 судовий збір у сумі 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.