Справа № 203/8117/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року суддя Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
Маймур Ф.Ф. ознайомившись із заявою
позивача про забезпечення позову по
цивільній справі № 203/8117/14ц за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
правочину недійсним, припинення права
власності, застосування наслідків
недійсності правочину, -

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська перебуває
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину
недійсним, припинення права власності,
застосування наслідків недійсності
правочину (а.с. 2-5).

22 грудня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
разом з позовною заявою від позивача
надійшла заява про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на нерухоме
майно, а саме гаражу № 134 розташованого
у Гаражно-будівельному кооперативі
«Кіровець» по вул. Сергія Лазо в м.
Дніпропетровську, яке належить
відповідачу ОСОБА_3 та заборони вчиняти
дії спрямовані на відчуження
зазначеного нерухомого майна, так як у
відповідачів по даній справі є реальна
можливість своїми діями відчужити
спірне майно, що свідчить про
ймовірність порушення майнових
інтересів позивача та утруднення у
майбутньому виконання рішення суду
(а.с.9-11).

Ознайомившись із заявою про
забезпечення позову та матеріалами
позовної заяви, суд приходить до
наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Так, відповідно до ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову, при цьому в заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову. Та ж норма
цивільно-процесуального законодавства
встановлює, що забезпечення позову
допускається, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду, а
отже встановлює обов'язок для особи,
яка звертається до суду із заявою про
забезпечення позову, довести
необхідність вчинення судом таких
процесуальних дій.

Зазначені вимоги процесуального
закону не були виконані належним чином
позивачем при подані нею відповідної
заяви, а викладені в заяві підстави є
неналежно обґрунтованими, носять
характер припущень, а також не є
достатніми для задоволення цієї заяви.

З огляду на вищевикладене та приймаючи
до уваги, що позивачем всупереч ст. ст.
10, 60 ЦПК України не надано суду належних
та допустимих доказів того, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, у випадку
винесення його на користь позивача,
крім того, позивачем не доказано, що
відповідач буде ухилятися від
виконання такого рішення суду, суд
приходить до висновку, що заява
позивача про забезпечення позову є
необґрунтованою, а тому не підлягає
задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 151-153, 208, 210 ЦПК України
суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні заяви про
забезпечення позову по цивільній
справі № 203/8117/14ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину
недійсним, припинення права власності,
застосування наслідків недійсності
правочину - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
через Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська до Апеляційного суду
Дніпропетровської області апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня отримання
копії оскаржуваної ухвали.

Суддя

Маймур Ф.Ф.