У х в а л а

іменем україни

29 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Гончара В.П., Остапчука
Д.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- Публічне акціонерне товариство
«Родовід Банк», про визнання права
власності та витребування майна з
чужого незаконного володіння за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 16 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, який згодом уточнив, і
остаточно просив визнати за ним право
власності на земельну ділянку,
відведену для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, по
АДРЕСА_1 площею 0,2 га, кадастровий номер
якої :04:002:0037; зобов'язати
відповідача відновити стан земельної
ділянки, який існував до укладення
договору купівлі-продажу зазначеної
земельної ділянки від 7 вересня 2007 року,
шляхом знесення будівель та споруд,
розташованих на ній; зобов'язати
повернути вказану земельну ділянку,
яка належить йому на праві приватної
власності.

Свої вимоги обґрунтував тим, що спірна
земельна ділянка площею 0,2 га,
розташована на території
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
(АДРЕСА_1), була надана йому для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд у власність на
підставі державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку серії І-КВ № 053583 від 4 вересня
2002 року. У квітні 2007 року на вказаній
земельній ділянці невідомі особи
розпочали зводити паркан. Згодом
позивач дізнався, що у 2007 році на спірну
земельну ділянку Підгірцівською
сільською радою Обухівського району
Київської області був виданий
державний акт ОСОБА_3 У подальшому
вищевказана земельна ділянка
перепродувалась і 7 вересня 2007 року за
договором купівлі-продажу № 9665
власником спірної земельної ділянки
став ОСОБА_4, який згодом отримав
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку серія
ЯЖ № 036348 від 9 жовтня 2007 року.

На підставі рішення Обухівського
районного суду Київської області від
28 серпня 2008 року та договору
купівлі-продажу земельної ділянки від 1
липня 2008 року ОСОБА_2 12 липня 2012 року
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,20 га по АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи судом
проведено заміну неналежного
відповідача ОСОБА_4 на належного -
ОСОБА_2

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 17 квітня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено у
зв'язку із пропуском строку позовної
давності.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 26 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено з
підстав його недоведеності.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Як встановлено судами, рішеннями
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
від 24 квітня 1998 року та 18 квітня 2002 року
виконавчому комітету цієї ради були
делеговані повноваження ради щодо
вирішення питань про надання у
власність земельних ділянок. Державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку серії І-КВ №0535843,
зареєстрований у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №885 від 4 вересня
2002 року, на підставі якого ОСОБА_1 набув
право власності на земельну ділянку
площею 0,2 га, розташовану на території
Підгірцівської сільської ради
Обхівського району Київської області
(АДРЕСА_1), виданий згідно
рішення виконавчого комітету
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
від 26 червня 2002 року про передачу
останньому у власність вказаної
земельної ділянки.

Між тим, законодавством, яке було
чинним на час прийняття радою рішення
про делегування повноважень
виконавчому комітету ради щодо надання
земельних ділянок у власність та
ухвалення останнім рішення про
передачу у власність земельної ділянки
позивачу, можливість делегування таких
повноважень передбачена не була;
вирішення питань з приводу регулювання
земельних відносин здійснюється
виключно на пленарних засіданнях ради.

З огляду на викладене, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що рішення
про передачу у власність ОСОБА_1
земельної ділянки прийняте не
уповноваженим органом та про
відсутність підстав для задоволення
заявлених ним вимог про визнання права
власності на земельну ділянку і
витребування її з чужого незаконного
володіння, оскільки набуття права
власності на земельну ділянку, з
приводу якої виник спір, позивач не
довів.

Касаційна скарга не містить мотивів
незаконності зроблених в рішенні
висновків в цій частині, наведені в ній
доводи зазначених висновків не
спростовують.

Оскільки оскаржуване судове рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи скарги про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 16 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді:В.П.Гончар Д.О.Остапчук