АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7998/14
Головуючий 1 інст. -
Справа №428/363/13-ц
Категорія : спадкові
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Шевченко Н.Ф.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 26 вересня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Першої
Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори, Другої
Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори, Об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків «Луч» про визнання
незаконними свідоцтв про право на
спадщину за законом, визнання
незаконною та скасування державної
реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, Першої Сєвєродонецької
державної нотаріальної контори, Другої
Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори, Об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків «Луч» про визнання
незаконними свідоцтв про право на
спадщину за законом, визнання
незаконною та скасування державної
реєстрації.

В обгрунтування позовних вимог позивач
вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
батько ОСОБА_5, що постійно проживав за
адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті
відкрилася спадщина за вищевказаною
адресою на двокімнатну квартиру.
Посилається на те, що він та його рідний
брат ОСОБА_6 є спадкоємцем першої черги
та власниками по ? частини спірної
квартири. Зазначає, що прийняв
спадщину, оскільки проживав зі
спадкодавцем та вступив у володіння
спадковим майном; проте, вчасно не
звернувся до нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину. У лютому 2012 року дізнався про
те, що рідний брат ОСОБА_6 шахрайським
шляхом прийняв всю спадщину, замість її
половини, шляхом надання у нотаріальну
контору підроблених документів для
отримання свідоцтва про право на
спадщину, позбавивши його долі у
квартирі. Наразі ОСОБА_1, його
племінниця, позбавляє його права
користування квартирою.

Тому, представник позивача ОСОБА_4 -
ОСОБА_3 просив суд поновити строк на
звернення до суду із позовною заявою;
визнати незаконним свідоцтво про право
на спадщину за законом АВВ №501990,
реєстраційний №4150 від 10 вересня 1999
року, видане Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою; визнати
незаконною та анулювати державну
реєстрацію, вчинену на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом АВВ №501990, реєстраційний №4150
від 10 вересня 1999 року, видане
Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою та
зареєстрованого Сєвєродонецьким БТІ
за № 446 в книзі 45; визнати незаконним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане Другою Сєвєродонецькою
державною нотаріальною конторою
реєстровий № 1186 від 15 листопада 2012
року; визнати незаконною та анулювати
державну реєстрацію - витяг про
державну реєстрацію №36740922 від 14 грудня
2012 року, вчиненої на підставі свідоцтва
про право на спадщину, виданого Другою
Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою реєстровий № 1186
від 15 листопада 2012 року; визнати за ним
право власності на 1/ частину квартири
АДРЕСА_1; вселити його у спірну
квартиру; встановити порядок
користування житловим приміщенням, а
саме спірною квартирою, закріпивши за
ним право користування кімнатою площею
14 кв.м.; зобов'язати відповідачку не
чинити йому перешкоди у користуванні
виділеною йому кімнатою у квартирі
АДРЕСА_1.

Ухвалою Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 26 вересня
2014 року частину вимог за позовом ОСОБА_3
в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Першої
Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори, Другої
Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори, Об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків «Луч» про визнання
незаконними свідоцтв про право на
спадщину за законом, визнання
незаконною та скасування державної
реєстрації, - залишено без розгляду, а
саме, в частині визнання за ОСОБА_4
права власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1; вселення ОСОБА_4 у спірну
квартиру та встановлення порядку
користування вказаним житловим
приміщенням.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 26 вересня
2014 року позов задоволено. Визнано
поважною причину пропуску ОСОБА_4
строку позовної давності. Визнано
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом АВВ №501990,
реєстраційний №4150 від 10 вересня 1999
року, видане Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою ОСОБА_6. Визнано
незаконною та скасовано державну
реєстрацію права власності, вчинену на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом серії АВВ №501990,
реєстраційний №4150 від 10 вересня 1999
року, видане Першою Сєвєродонецькою
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_6 та зареєстрованого
Сєвєродонецьким БТІ за № 446 в книзі 45.
Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 15
листопада 2012 року Другою
Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою ОСОБА_1,
реєстровий № 1186. Визнано незаконною та
скасовано державну реєстрацію права
власності, вчинену на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 15 листопада 2012 року
Другою Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою ОСОБА_1,
реєстровий № 1186 та зареєстрованого
Сєвєродонецьким БТІ за № 446 в книзі №68.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
наполягає на застосуванні судом
строків позовної давності.

Сторони про день, час та місце розгляду
справи в апеляційному суді
повідомлялися належним чином, поважних
причин неявки до суду не надали.

Неявка сторін, належно повідомлених
про час та місце розгляду справи
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду справи
судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з доведеності
поважності позивачем причин пропуску
строку позовної давності; а також з
того, що порушене право позивача
підлягає захисту.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, батько
ОСОБА_4 (а.с.6,7). Після його смерті
відкрилася спадщина на належну йому на
праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с.80,
216).

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР,
чинного на час відкриття та оформлення
спадщини після смерті ОСОБА_5,
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Спадкоємцями за
законом першої черги є, в рівних
частках, діти та дружина померлого.

Спадкоємцями за законом після смерті
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є його діти: ОСОБА_4
та ОСОБА_6.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Для прийняття
спадщини необхідне волевиявлення
спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК
УРСР визнавалося, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Вищевказані дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини. В
разі неприйняття спадщини спадкоємцем
за законом або за заповітом або
позбавлення спадкоємця права
спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього
Кодексу) його частка переходить до
спадкоємців за законом і
розподіляється між ними в рівних
частках. Якщо спадкодавець заповідав
усе своє майно призначеним ним
спадкоємцям, то частка спадщини, яка
належала б спадкоємцеві, який відпав,
переходить до інших спадкоємців за
заповітом і розподіляється між ними в
рівних частках.

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР
спадкоємець за законом або за
заповітом в праві був відмовитися від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. Вважалося, що
відмовився від спадщини той
спадкоємець, який не вчинив жодної з
дій, що свідчить про прийняття
спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за
заповітом, так і за законом було правом
спадкоємця й залежало виключно від
його власного волевиявлення. Для
прийняття спадщини необхідне
волевиявлення спадкоємця і здійснення
ним певних дій.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, як
спадкоємець першої черги прийняв
спадщину свого батька і вступив у
володіння квартирою АДРЕСА_1, оскільки
на час відкриття спадщини він постійно
проживав разом із спадкодавцем, що
підтверджується відміткою місця його
реєстрації з 1975 року за вказаною
адресою у наданій копії паспорту та
наданими ним копіями квитанцій про
сплату комунальних послуг після
померлого батька.

Згідно з копією свідоцтва про право на
спадщину за законом серії АВВ №501990,
реєстраційний №4150 від 10 вересня 1999
року, видане Першою Сєвєродонецькою
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_6 успадкував належну ОСОБА_5
квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9,81, 162, 217).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (а.с.158).

Згідно з копією свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 15
листопада 2012 року Другою
Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою ОСОБА_1,
реєстровий номер №1186, остання, як
спадкоємиця майна померлого ОСОБА_6,
успадкувала належну ОСОБА_6 квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 10, 163).

Так, ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1 згідно з копії витягу про
державну реєстрацію прав № 36740922 від 14
грудня 2012 року, виданого КП
«Сєвєродонецьке БТІ» (а.с. 11).

Матеріали справи свідчать, що
Державним нотаріусом Першої
Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори 12 січня 2013 року
відмовлено ОСОБА_4 в отриманні спадщини
після померлого ОСОБА_5 через пропуск
шестимісячного строку звернення з
заявою про прийняття спадщини (а.с.8).

Відповідно до ст.. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Серед підстав визнання свідоцтва
недійсним дана стаття прямо називає
лише відсутність права спадкування у
особи, на ім'я якої було видане
свідоцтво. Проте свідоцтво може бути
визнане недійсним "також в інших
випадках, встановлених законом", що
дозволяє стверджувати про те, що
перелік підстав визнання свідоцтва
недійсним не є вичерпним і може бути
розширений шляхом аналізу й тлумачення
інших норм спадкового права. Свідоцтво
про право на спадщину може бути визнано
недійсним лише за рішенням суду.

Згідно з копії спадкової справи №491 ІІ-7
вбачається, що оскаржуване свідоцтво
про право на спадщину за законом від 10
вересня 1999 року було видано в тому
числі і на підставі довідки про склад
сім'ї, в якій в якості особи, яка
проживає та зареєстрована в квартирі
АДРЕСА_1, вказано лише ОСОБА_6 (а.с.78).

Разом з тим, з копії паспорта позивача,
вбачається, що вищевказані дані
суперечать дійсності, оскільки ОСОБА_4
зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.
4, 5, 28, 108).

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які викладені
у п. 27 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» відповідно до статті 1301
ЦК України свідоцтво про право на
спадщину може бути визнано недійсним
не лише тоді, коли особа, якій воно
видане, не мала права на спадкування,
але й за інших постав, установлених
законом. Іншими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним, визнання
відмови від спадщини недійсною,
визнання шлюбу недійсним, порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 26 вересня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: