Справа № 361/4459/14-ц Головуючий у І
інстанції Пухна О.М.Провадження №
22-ц/780/6099/14 Доповідач у 2
інстанції КасьяненкоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Олійника .В.І.,

При секретарі: Ромашині І.В.,

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 вересня 2014 року за позовом
ОСОБА_1 до Семиполківської сільської
ради Броварського району Київської
області, ОСОБА_2, третя особа:
Броварська районна державна
нотаріальна контора Київської області,
про визнання рішення виконавчого
комітету сільської ради, свідоцтва про
право власності та свідоцтва про право
на спадщину недійсними, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду із вказаним вище
позовом, який мотивувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка мала
двох синів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Після її
смерті відкрилася спадщина на належне
їй майно, до складу якого, зокрема,
увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 із
відповідними господарськими будівлями
та спорудами. Після смерті спадкодавця
ОСОБА_6 було видане свідоцтво про право
власності на спадщину за заповітом, а
саме на 1/2 частину спадкового будинку.
Інший спадкоємець - ОСОБА_4 спадщину
після смерті матері не оформив. Проте
на підставі рішення виконкому
Семиполківської сільської ради
Київської області № 56 від 31 липня 1999
року «Про оформлення права власності
на житловий будинок» 03 вересня 1999 року
видане свідоцтво на право власності на
1/2 частину спірного житлового будинку
на ім'я ОСОБА_4 За життя останній склав
заповіт, яким все своє майно, де б воно
не було і з чого б воно не складалося і
взагалі все те, що належало йому на день
смерті й на що він по закону мав право,
заповів онучці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4 помер. Спадкоємець за заповітом
ОСОБА_2 у встановлений законом строк
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_7,
дружина ОСОБА_4, відмовилася від
належної їй частини спадкового майна
на користь онуки ОСОБА_2, про що подала
до нотаріальної контори відповідну
заяву. 09 жовтня 1999 року державним
нотаріусом Броварської районної
державної нотаріальної контори
Київської області Юхтою Л.М. на ім'я
ОСОБА_2 видане свідоцтво про право
власності на спадщину за заповітом, а
саме на 1/2 частину спірного житлового
будинку АДРЕСА_1.

Крім того, ОСОБА_1 позовні вимоги
мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
ОСОБА_5, спадкоємцями якого на підставі
свідоцтва про спадщину за законом від 12
липня 2001 року були ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
які 07 вересня 2001 року подарували
позивачу належну їм 1/2 частину спірного
будинку.

Згідно з записами в по господарській
книзі особистий рахунок НОМЕР_1 за
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 значиться на праві
особистої власності житловий будинок,
який розташований на земельній ділянці
радгоспного фонду розміром 0,16 га і
знаходиться в АДРЕСА_1.

Оскільки, права позивача порушуються
відповідачем, яка перешкоджає наданню
документів для законного оформлення
належної земельної ділянки та
житлового будинку, та враховуючи те, що
оскаржуване рішення Семиполківської
сільської ради Броварського району
Київської області прийняте щодо
померлої особи, ОСОБА_1 була змушена
звернутися до суду із вказаним вище
позовом.

У зв'язку з наведеним просила визнати
недійсними:

- рішення виконавчого комітету
Семиполківської сільської ради
Броварського району Київської області
№ 56 від 31 липня 1999 року «Про оформлення
права власності на житловий будинок»;

- свідоцтво про право власності та
свідоцтво про право на спадщину;

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 09 вересня 2014
року у задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позов в повному обсязі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
обґрунтовував свої висновки
відсутністю передбачених законом
підстав для задоволення позову. При
цьому суд виходив з того, що підставою
для звернення позивача до суду було
спонукання відповідача до реального
поділу будинку та земельної ділянки.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних,
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних
норм, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорювань право чи
цивільний інтерес, і саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом із застосуванням
відповідного способу захисту.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, про що
свідчить копія свідоцтва про смерть,
виданого 28 травня 1985 року
Семиполківською сільською радою
Броварського району Київської області
(а.с. 84).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були синами ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на належне їй майно, до складу
якого, зокрема, увійшла 1/2 частина
житлового будинку АДРЕСА_1 із
відповідними господарськими будівлями
та спорудами та яким вона
розпорядилася відповідно до заповіту,
посвідченого 10 квітня 1985 року
секретарем виконавчого комітету
сільської ради Броварського району
Київської області Грамак Н.Ф.,
зареєстрованого в реєстрі за № 22 й
заповідала сину ОСОБА_5 (а.с. 85). Після
смерті спадкодавця ОСОБА_5 було видане
свідоцтво про право власності на
спадщину за заповітом на 1/2 частину
спірного будинку (а.с. 92).

З матеріалів справи, зокрема, з витягів
з погосподарських книг за 1955 - 1957 роки,
1958 - 1960 роки,1961 -1963 роки вбачається, що
головою двору значилася ОСОБА_3 та
будівлі, що знаходилися в особистій
власності господарства: житловий
будинок.

Згідно виписок із погосподарських
книг, починаючи з 1964 року було
розділено вказаний будинок й особовий
рахунок та значилися його власниками
ОСОБА_3 і її син ОСОБА_4

Довідкою Семиполківської сільської
ради № 725 (а.с.36) також підтверджується
факт поділу житлового будинку,
оскільки в ній зазначено, що будинок по
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 (що успадкував
частку після ОСОБА_3) та частина його
належить ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 Його
спадкоємці ОСОБА_9 та ОСОБА_10, 07 вересня
2001 року подарували ОСОБА_1 належну їм 1/2
частину спірного будинку, яку
успадкували від ОСОБА_5

Також з копії спадкової справи № 371
щодо майна ОСОБА_4 вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер, про що
Семиполківською сільською радою
Броварського району Київської області
зроблено запис за № 10 та видане
ІНФОРМАЦІЯ_2 свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2 (а.с. 74).

Рішенням виконкому Семиполківської
сільської ради Київської області № 56
від 31 липня 1999 року «Про оформлення
права власності на житловий будинок»,
керуючись Інструкцією «Про порядок
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомості, що перебувають у
власності юридичних та фізичних осіб",
затвердженої наказом Держбуду № 121 від
09 червня 1998 року, вирішено оформити
право власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 з прилеглими спорудами
на ім'я ОСОБА_4 та доручено Броварському
бюро технічної інвентаризації видати
свідоцтво про право на власності на
вказаний житловий будинок (а.с. 7).

03 вересня 1999 року на підставі
наведеного вище рішення сільської ради
на ім'я ОСОБА_4 видане свідоцтво на
право власності на 1/2 частину спірного
житлового будинку.

За життя останній склав заповіт,
посвідчений 01 серпня 1995 року
секретарем виконавчого комітету
Семиполківської сільської ради
Броварського району Київської області
Грамак Н.Ф., зареєстрований у реєстрі за
№ 44, яким все своє майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалося , що
належало йому на день смерті й на що він
по закону мав право, заповів ОСОБА_2
(а.с.75).

27 липня 1999 року ОСОБА_2 як спадкоємець
за заповітом у встановлений законом
строк звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини (а.с. 72). ОСОБА_7, дружина
спадкодавця, відмовилася від належної
їй частини спадкового майна на користь
онуки ОСОБА_2, про що подала до
нотаріальної контори відповідну заяву
(а.с. 73).

09 жовтня 1999 року державним нотаріусом
Броварської районної державної
нотаріальної контори Київської
області Юхтою Л.М. спадкоємцю видане
свідоцтво про право власності на
спадщину за заповітом, а саме на 1/2
частину спірного житлового будинку
АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Вбачається, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2
є власниками по1/2 частині будинку
АДРЕСА_1. Зазначені обставини фактично
визнаються та не заперечуються
сторонами.

Відповідно до вимог ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Стаття 3 ЦПК України регламентує право
на звернення до суду за захистом та
визначає, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Проте позивачкою не наведено та судом
не встановлено в чому полягає
порушення, невизнання чи оспорювання
законних прав, свобод чи інтересів
ОСОБА_1 враховуючи, що вона є власником
1/2 частини будинку АДРЕСА_1, не
претендує на іншу ? частину ОСОБА_2
частку, визнає за відповідачкою право
власності на неї, й підставою для її
звернення до суду було спонукання
відповідача до реального поділу
будинку та земельної ділянки.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно відмовив у задоволенні
позову з огляду на його
безпідставність.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду, викладених у рішенні не
спростовують.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 09 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: