ЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6372/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2014 року Самарський районній суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді
Румянцева О.П.

при
секретарі
Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа:
Дніпропетровська міська рада про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням шляхом вселення в
житлове приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2014 року позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулися до Самарського
районного суду м. Дніпропетровська із
позовом до ОСОБА_3 ОСОБА_4, третя особа:
Дніпропетровська міська Рада про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням шляхом вселення в
житлове приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач ОСОБА_1 посилається на те, що
вона з 10.01.2012 року зі згоди наймача
житлового приміщення ОСОБА_3
зареєстрована та проживала за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1. 12.05.2012 року вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, який зі
згоди наймача АДРЕСА_1 в якості члена
сім’ї також вселився у вищевказану
квартиру, де проживав на правах члена
сім’ї наймача і також набув нарівні з
відповідачкою право користування
житловим приміщенням. Спільне життя з
відповідачкою не склалося. На протязі
2012-2013 років ОСОБА_3 виганяла позивачів з
квартири, в результаті чого вони
змушені були тимчасово орендувати
житлові приміщення за різними
адресами. 01.06.2013 року відповідач
остаточно викинула речі позивачів з
квартири та забрала ключі від квартири.
26.09.2014 року позивачі в присутності
свідків намагалися вселитися в спірну
квартиру, однак відповідач ОСОБА_3 не
стала розмовляти та зачинила перед
ними вхідні двері. Після уточнень вимог
позовної заяви позивачі просили суд
ухвалити рішення яким усунути
перешкоди в користуванні квартирою №106
в будинку №64 по вул.
Немировича-Данченка в м.
Дніпропетровську шляхом вселення їх у
квартиру.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та просили
їх задовольнити на підставі обставин
викладених у позовній заяві. Позивач
ОСОБА_1 пояснила, що вона вселилася в
спірну квартиру з дозволу
квартиронаймача на правах члена сім’ї,
до цього вона мешкала по вул.
Космонавтів в м. Дніпропетровську. Вони
разом із відповідачами вели спільне
господарство, купували їжу, сплачували
комунальні послуги, також за її кошти
виконувалися ремонтні роботи. Позивач
ОСОБА_2 також вселився в квартиру із
дозволу квартиронаймача ОСОБА_3
Останній раз вона була в квартирі 13.01.2014
року на свята, але в квартиру вселитися
не мала можливості оскільки на протязі
останніх років відповідач виганяла її
та її чоловіка з квартири, постійно
змінювала замки.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог та пояснила, що позивачі
коли розписалися проживали на вул.
Електричній в орендованій квартирі.
Вони вирішили краще проживати в неї та
гроші за оренду давати їй. Відповідач
погодилася і вони переїхали до неї.
Вони почали зловживати алкоголем та
забруднювати квартиру, знущатися з неї.
В квартиру позивачі вселилися з її
згоди, оскільки позивач є її дочкою.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснив, що після того як вони почали
проживати з позивачами у спірній
квартирі, ними велося спільне
господарство, але потім продукти в
холодильнику вони почали підписувати.
Позивач ОСОБА_2 згодом почав зловживати
алкоголем та споювати ОСОБА_1 Він
неодноразово викликав міліцію щоб їх
заспокоїти. Відповідач ОСОБА_3 їх не
виганяла, він особисто допомагав їм
зносити речі в нову квартиру. Все майно
позивачів знаходиться в помешканні по
вул. Електричній. Замок змінювався один
раз тому що він вийшов з ладу.

Представник третьої особи
Дніпропетровської міської ради в
судове засідання не з’явився,
повідомлений належним чином, причина
неявки суду не відома.

В силу ст.47 Конституції України, кожен
має право на житло.

Відповідно до положень ст.64 ЖК України
до членів сім’ї наймача належать
дружина наймача їх діти та батьки.
Членами сім’ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 є головним наймачем квартири
АДРЕСА_2, окрім неї в квартирі
зареєстровані її дочка ОСОБА_5 та онук
ОСОБА_4, що підтверджується довідкою КП
«ЖГ Самарського району» м.
Дніпропетровська (а.с. 39).

Відповідно до свідоцтва про шлюб
ОСОБА_5 змінила прізвище на «Набок» (а.с.
6).

Аналізуючи спірні правовідносини та
враховуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини справи,
суд доходить до висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_1 а ОСОБА_2 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Так судом встановлено, що позивач
ОСОБА_6 з 10.01.2012 року зареєстрована у
ІНФОРМАЦІЯ_2 та набула нарівні з
головним квартиронаймачем ОСОБА_3
право користування житловим
приміщенням за вищевказаною адресою.

12.05.2012 року вона зареєструвала шлюб з
ОСОБА_2, який зі згоди відповідача
ОСОБА_3 вселився у вищевказану
квартиру, де проживав на правах члена
сім’ї наймача і також набув нарівні з
ним право користування житловим
приміщенням.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснив, що він є сином ОСОБА_2,
йому відомо, що батько одружився, а
потім він дізнався що вони проживають
на дачі оскільки їх вигнали із
квартири. Він був у квартирі по вул.
Немировича-Данченка у батька на свята,
йому відомо, що вони разом із ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 вели спільне господарство,
разом готували їжу. В нетверезому стані
дружину батька він не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснила, що вона знайома з
позивачами та відповідачами. Раніше
вона неодноразово бувала у спірній
квартирі, де вона бачила, що ОСОБА_1
проживала там зі своїм чоловіком, вони
всі разом вели спільне господарство. У
нетверезому вигляді позивачів вона не
бачила. Їй відомо що ОСОБА_3 вигнала їх з
квартири, неодноразово змінювала
замки. На сьогодні доступ до житла
позивачі не мають.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на ті
обставини, що житлова площа квартири
значно менша ніж передбачено
законодавством є безпідставними
оскільки в даному випадку мова не
йдеться про осіб, які перебувають на
квартирному обліку і положення ст.48 ЖК
України не можуть бути застосовані до
правовідносин з приводу користування
житловим приміщенням особами, які
вселилися в дане житлове приміщення зі
згоди наймача та членів його сім’ї.

Крім того суд не вважає, що позивачі
втратили право на користування
квартирою відповідно до положень ст.71
ЖК України, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 намагалися вселитися в спірну
квартиру і через перешкоди, які їм при
цьому чинили, вимушені були звернутися
до суду із даним позовом.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає за необхідне задовольнити
вимоги позивачів та усунути їм
перешкоди у користуванні житловим
приміщенням шляхом вселення їх в
квартиру.

На підстави викладеного, керуючись
ст.ст. 64, 71 Житлового кодексу України,
ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перешкоди в користуванні квартирою №106
у будинку №64 по вул.
Немировича-Данченка у м.
Дніпропетровську шляхом вселення їх у
вказану квартиру.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя

О.П.
Румянцев