У х в а л а

іменем україни

12 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна
В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні власністю та вселення,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 12
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
усунення перешкод у користуванні та
розпорядженні власністю та вселення.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 02 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
12 червня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди в
користуванні та розпорядженні
квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5
із указаної квартири без надання
іншого жилого приміщення.

Вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо судових витрат у
справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалу суду апеляційної
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права, та направити
справу на новий розгляд до суду
апеляційної.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із того, що
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Апеляційний суд погодився з висновками
районного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для вирішення справи.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
В.М.
Коротун

С.П. Штелик