Справа №583/3254/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Ковальова О. О.Номер
провадження 22-ц/788/2256/14 Суддя-доповідач -
Собина Ольга. Іванівна. Категорія - 46
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Собини О. І.,

суддів - Маслова В. О. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 листопада
2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про зобов'язання знятися з реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

06 вересня 2014 року позивач звернувся до
місцевого суду з позовом і свої вимоги
мотивував тим, що він є власником
будинку АДРЕСА_1. В даному будинку
зареєстрований і відповідач у справі,
але з 2006 року він в будинку не мешкає.
Позивач зазначає, що має намір
реалізувати будинковолодіння, але в
ньому зареєстрований відповідач у
справі, що перешкоджає йому у
розпорядженні своєю власністю. Просив
постановити рішення, яким зобов'язати
відповідача знятися з реєстрації в
належному йому на праві власності
будинку.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 листопада
2014 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання
знятися з реєстрації - відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на незаконність
ухваленого рішення, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги
зазначає, що він тимчасово не працює, і
тому не може сплачувати комунальні
послуги, а реєстрація відповідача в
будинку створює йому перешкоди в
отриманні субсидії.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апелянта, заперечення відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
згідно договору дарування від 28.12.2004
року та свідоцтва про право на спадщину
від 02.06.1988 року, позивач є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6).

З копії будинкової книги та з копії
паспорту відповідача вбачається що
відповідач був зареєстрований в
будинку позивача 18.11.1998 року по 27.01.2005
року та з 22.05.2012 року по теперішній час
(ас.7-8, 51-52).

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідач є пасинком позивача і
останній добровільно надав дозвіл на
його реєстрацію в належному йому
будинку. Відповідач з 2006 року не
проживав в будинку позивача, оскільки
мешкав у діда, а після 2012 року позивач
та його дружина, яка є матір'ю
відповідача, перешкоджають йому у
користуванні будинком, змінили замок у
дверях та ключі відповідачу не надали.
Також позивач та його дружина
перешкоджають відповідачу у доступі до
приміщення та не надають йому
можливості забрати свої особисті речі.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано належних
доказів про те, що відповідач не має
законних підстав для проживання в
будинку позивача.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, так як він є
обґрунтованим, відповідає фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 47
Конституції України, а також ст. 9 ЖК
України, кожен має право на житло, ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Частинами 1 та 4 статті 156 ЖК України
передбачено, що члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК України, а
саме: дружина наймача, їх діти та
батьки.

Судом встановлено, що відповідач є
пасинком позивача, а отже, у
відповідності до вимог ст.ст. 64, 156 ЖК
України, набув право користування
спірним домоволодінням, як член сім'ї
власника. При поселенні відповідача
іншого обумовлено не було, договір
найму з ним не укладався.

Крім того, за змістом ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про: 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою. У зв'язку з
тим, що зазначений Закон є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
положення ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання. Отже, у
разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм житловим приміщенням, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши одночасно одну
із таких вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою. З
огляду на це вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи житловим приміщенням відповідно
до норм житлового та цивільного
законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК, ст.
405 ЦК (постанова Верховного Суду
України від 16 січня 2012 р. у справі №
6-57цс11).

Виходячи з вищезазначеного, і з
урахуванням того, що позивач не ставив
питання про право користування
відповідача житловим будинком
відповідно до норм житлового та
цивільного законодавства, тому і його
вимоги про усунення перешкод шляхом
зняття відповідача з реєстрації у
даному будинку є передчасними.

Статтями ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Суд розглядає цивільні
справи не інакше, як в межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
а тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -