У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 22 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 09 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Гореницької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, ОСОБА_4,
відділу Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Гореницької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області,
ОСОБА_4, відділу Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку.

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що згідно з договором
купівлі-продажу від 23 липня 1999 року він
купив у ОСОБА_5 незакінчений,
побудований на 11 % житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
внаслідок цього до нього перейшло
право користування земельною ділянкою,
на якій розміщений будинок. Земельну
ділянку у розмірі 2 425 кв. м, за вказаною
адресою, було надано ОСОБА_5 на підставі
рішення Гореницької сільської ради від
01 квітня 1994 року для присадибного
землекористування та будівництва
індивідуального житлового будинку і
господарських споруд із вільного
присадибного фонду. Вказаним рішенням
ОСОБА_5 було надано дозвіл на
будівництво індивідуального житлового
будинку і господарських споруд,
житловою площею 66,8 кв. м та загальною
площею 103,14 кв. м по АДРЕСА_1. На підставі
рішення Гореницької сільської ради від
27 червня 2002 року він отримав державний
акт на право приватної власності на
землю серії ІУ-КВ № 073714, зареєстрований
в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю від
07 грудня 2002 року № 1640.
Зазначав, що в ході виготовлення
технічної документації для присвоєння
кадастрового номеру земельній ділянці
він виявив накладку із земельною
ділянкою відповідача ОСОБА_4, внаслідок
чого йому відмовлено у присвоєнні
кадастрового номера. Вказував, що
суміжна земельна ділянка з кадастровим
номером :05:002:0017 належить ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу від
06 березня 2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу. Вважає, що відмова у присвоєнні
кадастрового номера земельній ділянці,
що йому належить на праві власності,
суттєво порушує його право власності
на земельну ділянку, оскільки без
присвоєння кадастрового номера він
позбавлений права розпорядження
земельною ділянкою, тому просив
визнати недійсним державний акт на
право власності на землю, виданий на
ім'я ОСОБА_4

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
22 травня 2014 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 09 вересня 2014
року, відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні
позову.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла касаційна
скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, з
пропуском передбаченого ст. 325 ЦПК
України строку на касаційне
оскарження. В доданому до касаційної
скарги клопотанні представником
заявника ставиться питання про
поновлення строку на касаційне
оскарження судових рішень з посиланням
на поважність причин пропуску такого
строку.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК
України касаційна скарга може бути
подана протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
(ухвалою) апеляційного суду (зі змінами,
внесеними згідно із Законом №2453-VI від
07.07.2010 року). У разі пропуску
зазначеного строку з причин, визнаних
поважними, суддя касаційної інстанції
за заявою особи, яка подала скаргу, може
поновити цей строк.

Перевіривши доводи представника
заявника та додані до касаційної
скарги матеріали, вважаю за можливе її
задовольнити.

Однак, у відкритті касаційного
провадження у справі слід відмовити з
таких підстав.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
заяви про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку, правильно встановили
характер правовідносин сторін у справі
та застосували норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди представника
заявника з висновками судів попередніх
інстанцій та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
строк на касаційне оскарження рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 22 травня 2014 року
та ухвали апеляційного суду Київської
області від 09 вересня 2014 року.

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, ОСОБА_4, відділу
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк