Єдиний унікальний номер 205/5779/14-ц
УХВАЛА

з розгляду скарги на дії державного
виконавця

06 листопада 2014 року

м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої
судді Остапенко Н.Г.

при секретарі
Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську скаргу
ОСОБА_1, зацікавлена особа –
Ленінський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, на дії
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_2,-

ВстановиВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська зі
скаргою на дії державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_2.

В обґрунтування своєї заяви заявник
зазначає, що рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
30.09.2013 року вирішено стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вуглекислотний
завод Дніпропетровська» на користь
ОСОБА_1 компенсацію за невикористану
відпустку у розмірі 2 273 грн. 95 коп. з
урахуванням податку, середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку у розмірі 9 290 грн. 71 коп.
станом на 01.08.2013 року з урахуванням
податку, моральну шкоду у розмірі 500
(п’ятсот) грн. 00 коп.

Далі заявник зазначає, що на підставі
вищевказаного рішення, ОСОБА_1,
отримала три виконавчі листи, які
пред’явила до виконання до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції. Однак,
26.05.2014 року державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_2,
було винесено три постанови (ВП № 41141518,
№ ВП №41140367 та ВП № 41141213) про
повернення вищевказаних виконавчих
листів за № 2/205/2890/13 року, виданих 06.12.2013
року, Ленінським районним судом м.
Дніпропетровська про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вуглекислотний
завод Дніпропетровська» на користь
ОСОБА_1 компенсації за невикористану
відпустку у розмірі 2 273 грн. 95 коп. з
урахуванням податку, середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку у розмірі 9 290 грн. 71 коп.
станом на 01.08.2013 року з урахуванням
податку, моральної шкоду у розмірі
500(п’ятсот) грн. 00 коп. Постанови
заявник зазначає, що отримала 27 червня
2014 року.

У зв’язку з чим заявник, ОСОБА_1,
вважає, що зазначені постанови є
незаконними, та вона змушена
звернутися до суду та просила суд
визнати неправомірними дії державного
виконавця Ленінського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_2 щодо
повернення їй виконавчих листів про
стягнення з ТОВ «Вуглекислотний завод
Дніпропетровська» на її користь: 2273,95
грн.- компенсації за невикористану
відпустку, 9290,71 грн.- середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та 500,00 грн. – моральної шкоди.

Заявник в судове засідання не
з’явилася, надала суду письмову заяву,
в якій просить задовольнити скаргу, а
розгляд справи провести без її участі.

Представник Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в судове засідання
не з’явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки в судове засідання
не повідомив, ніяких письмових заяв чи
клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України, якщо
заявник, державний виконавець або інша
посадова особа державної виконавчої
служби не можуть з’явитися до суду з
поважних причин, справу може бути
розглянуто за участю їх представників.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані сторонами докази,
вважає, що подана скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконанні в Ленінському відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції перебували
виконавчі листи за № 2/205/2890/13 року,
видані 06.12.2013 року, Ленінським районним
судом м. Дніпропетровська про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вуглекислотний
завод Дніпропетровська» на користь
ОСОБА_1 компенсації за невикористану
відпустку у розмірі 2 273 грн. 95 коп. з
урахуванням податку, середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку у розмірі 9 290 грн. 71 коп.
станом на 01.08.2013 року з урахуванням
податку, моральної шкоду у розмірі
500(п’ятсот) грн. 00 коп. Постанови
заявник зазначає, що отримала 27 червня
2014 року.

Судом встановлено, що
постановами державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_2
від 26.05.2014 року (ВП № 41141518, № ВП №41140367
та ВП № 41141213) виконавчі листи
повернуті стягувачеві на підставі п.2
ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки в
результаті вжитих державним
виконавцем заходів з’ясування
місцезнаходження боржника не
виявилось можливим, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження» заходи щодо розшуку
майнам виявилися безрезультатними.

У відповідності до вимог ст. 5 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вжити заходів примусового виконання
рішень, встановлених законодавством.
Здійснювати необхідні дії для
своєчасного і повного виконання
рішення способом і в порядку,
передбаченому виконавчим документом.

Відповідно до ст.52 Закону України "Про
виконавче провадження" та ст.5
Інструкції про проведення виконавчих
дій, стягнення за виконавчими
документами в першу чергу звертається
на кошти боржника на рахунках, а у разі
їх відсутності - на належне боржнику на
праві приватної власності майно чи на
його частку у майні, яким він володіє
спільно з іншими особами.

Судом встановлено, що державним
виконавцем через подання запиту до
органу податкової служби було
встановлено сім рахунків, відкритих
ТОВ «Вуглекислотний завод
Дніпропетровська» у банківських
установах ПАТ «ТерраБанк», ПАТ
«Місткий комерційний банк», ПАТ
«Приватбанк», АТ «Златобанк» та
направлена відповідна постанова про
арешт коштів боржника від 03.12.2013 року,
однак означена постанова не була
фактично виконана через відсутність
достатніх сум грошових коштів на
рахунку боржника ТОВ «Вуглекислотний
завод Дніпропетровська».

За відсутності грошових коштів у
боржника, державний виконавець мав
підстави здійснити задоволення вимог
стягувача шляхом звернення стягнення
на майно вказаного боржника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 50 Закону
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті (опису), вилученні
та примусовій реалізації. Аналогічна
за своїм змістом норма міститься у абз.
1 п.п. 5.1.1 Інструкції передбачено, що
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його виявленні (шляхом
надіслання запитів до органів
державної податкової інспекції,
банків, дорожньої автомобільної
інспекції, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату тощо), описі,
арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Постановою державного виконавця від
28.11.2013 року було накладено арешт на все
майно боржника ТОВ «Вуглекислотний
завод Дніпропетровська» та
встановлено заборону на його
відчуження.

Разом з цим, на відповідні запити
державного виконавця до підрозділів
ВРЕР №1 ДАЇ ГУ МВС України у
Дніпропетровській області та
Реєстраційної служи
Дніпропетровського міського
управління юстиції було отримано
офіційну інформацію, що за боржником
ТОВ «Вуглекислотний завод
Дніпропетровська» речові права на
рухоме майно у вигляді транспортних
засобів та будь-яке нерухоме майно не
зареєстровані.

Згідно пункту п.5 ч. І ст.47, ст.50 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: у результаті
вжитих державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника,
з'ясувати місцезнаходження боржника -
юридичної особи, місце проживання,
перебування боржника - фізичної особи.

Ця норма передбачає повернення
виконавчого документу, якщо взагалі
невідоме місце проживання або місце
знаходження боржника.

У даному випадку із матеріалів
виконавчого провадження вбачається, що
державний виконавець 22.05.2014 року і
23.05.2014 року виходив з перевіркою, щодо
місця знаходження товариства по вул.
Волзькій, 26 м. Дніпропетровськ, разом з
тим, державним виконавцем не надано
жодного акту чи іншого документу про
те, що державний виконавець виходив за
місцем реєстрації ТОВ «Вуглекислотний
завод Дніпропетровська», як юридичної
особи, тобто в м. Дніпропетровську на
житловому масиві ОСОБА_3,11./а.с.16-83/

Крім того, в актах державного виконавця
від 22.05.2014 року та 23.05.2014 року, зазначено,
що зі слів охоронців, ТОВ
«Вуглекислотний завод
Дніпропетровська» знаходиться по вул.
Волзькій, 26 в м. Дніпропетровську, воно
не працює і керівництво на території
відсутнє, але саме приміщення на
території місця знаходження ТОВ
«Вуглекислотний завод
Дніпропетровська», державним
виконавцем не оглядалось на предмет
знаходження там майна товариства.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що державним виконавцем
з’ясовувалось кому належить
приміщення, як по вул. Волзькій,26, так і
житловому масиву ОСОБА_3,11 у м.
Дніпропетровську.

Таким чином, місце знаходження
боржника відомі, а тому постанову про
повернення виконавчого документу слід
визнати безпідставною, оскільки
державним виконавцем не було
встановлено належним чином обставини,
які, згідно ст. 47 ЗУ «Про виконавче
провадження», є підставою для
повернення виконавчого документу
стягувачу.

Згідно ч. І ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Оскільки, згідно ст. 25 ЗУ «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти та
розглянути в установлений законом
строк виконавчий документ, і прийняти
всі заходи для виконання рішення суду

Таким чином, суд приходить до висновку
щодо обґрунтованості скарги ОСОБА_1 та
її задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 5, 47, 52 Закону України «Про
виконавче провадження» ст. ст. 10, 11, 210,
385-388 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, зацікавлена особа –
Ленінський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, на дії
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, щодо
повернення виконавчого листа
№2/205/2890/2013 від 06.12.2013 року -
неправомірними.

Зобов’язати Ленінський ВДВС
Дніпропетровського МУЮ прийняти
рішення відповідно до вимог Закону
України «Про виконавче провадження».

.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було поставлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії.

Суддя :
Н.Г.Остапенко