АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6790/14
Справа № 415/7703/13-ц
Головуючий 1-інстанції -
Категорія - договірні
Доповідач - Зазулинська Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді -
ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії
- КРУГОВОЇ С.С.

-
КАРІМОВОЇ Л.В.

за участю секретаря -
Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Лисичанського міського суду
Луганської області від 10 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,-

в с т а н о в
и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_5
звернулась до Лисичанського міського
суду Луганської області з вказаним
позовом, в якому просила визнати
недійсним догоавір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, посвідчений 22
березня 2010 року приватним нотаріусом
Лисичанського міського нотаріального
округу ОСОБА_6. за реєстровим № 504 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним.

В обгрунтування заявлених вимог
посилалась на те, що вказаний правочин
вчинено під впливом обману. Вона
ніколи не мала наміру продавати
квартиру і була впевнена, що підписує
документи для отримання відповідачкою
допомоги на дитину, як одинокою матір"ю.
Іншого житла , близьких родичів, до
яких би вона мала перейти проживати,
позивач не має, продовжує мешкати у
вищевказаній квартирі, зареєстрована
за вищевказаною адресою. ОСОБА_3 не
прийняла від неї майно і не сплатила за
нього. Про те, що її квартира продана їй
стало відомо в липні 2013 року, у зв'язку з
чим вона звернулась до Лисичанського
МВ ГУМВС України. Вказувала, що
правоохоронними органами проводиться
перевірка за фактом шахрайства.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечувала, посилаючись на його
безпідставність.

Рішенням Лисичанського міського
суду Луганської області від 10 червня
2014 року позов ОСОБА_5 задоволено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_4 просить вказане
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги
посилається на те, що рішення ухвалено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом неповно
з'ясовані всі обставини справи, не
досліджені всі його доводи та не надано
їм належної оцінки.

Зазначає, що в судовому засіданні
позивач ОСОБА_5 нічим не змогла довести,
що договір купівлі-продажу квартири
був укладений під впливом обману, а
лише пояснила суду, що була власником
квартири в якій проживала з 1980 року.
Також пояснила суду те, що мати
відповідачки -ОСОБА_7 постійно надавала
ій допомогу та купувала ії продукти.
Посилання позивачки на те, що начебто
вона вважала, що підписує документи для
утримання допомоги на дитину нічим не
підтверджуються і в судовому засіданні
доведені не були та також не
відповідають дійсності так як вона і
позивач були попередньо ознайомлені
нотаріусом з приписами цивільного
законодавства стосовно укладення
договору купівлі-продажу квартири.

Вказує, що суд першої інстанції
взагалі не взяв до уваги показання
головного свідка, приватного нотаріуса
ОСОБА_6, про те, що вона дала на руки
ОСОБА_5 договір купівлі-продажу
квартири, яка прочитала його, бачила
його назву, зміст, чула роз'яснення та
попередження нотаріуса, власноруч, без
будь якого впливу, підписала договір.

Звертає увагу на те, що висновки
суду першої інстанції грунтуються на
показаннях свідків, які не були
присутніми при укладенні договору,
жодним чином не були причетні до
купівлі-продажу квартири позивача.
Більш того всі обставини
вищезазначених подій почули після
тривалого часу від сторонніх осіб, або
дізналися зі слів позивача, які ні чим
не підтверджуються, або взагалі є
припущеннями та міркуваннями свідків.

Вважає, що жоден зі свідків не
підтвердив та не навів будь-яких
свідчень та доказів того, що договір
купівлі-продажу квартири був укладений
під впливом обману, чи є недійсним.

Ствержує, що наявні докази у
справі, а саме копія паспорта позивача,
копія довідки про перебування позивача
на диспансерному обліку у терапевта,
копія свідоцтва про смерть чоловіка
позивача, ні чим не підтверджують
недійсність договору, або укладення
договору під впливом обману.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - у межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтями 10, 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Судовим розглядом встановлено, що
осполрюваний договір купівлі-продажу
між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений між
сторонами та посвідчений приватним
нотаріусом Лисичанського МНО
Луганської області ОСОБА_8 22 березня 2010
року.

За умовами цього договору ОСОБА_5
передає, а ОСОБА_3 приймає у власність
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язується
сплатити за неї обумовлену грошову
суму. Відповідно до п.2.1 договору продаж
квартири за домовленістю сторін
вчинюється за 30 001,00 грн., які на час
посвідчення цього договору одержані
продавцем від покупця і сторони
підтверджують факт повного розрахунку
за продану квартиру.

Згідно із ч. 1 ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Відповідно до ч. 1 ст.229, ч.1 ст. 230 ЦК
України якщо особа, яка вчинила
правочин, помилялась щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов"язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

З огляду на приписи ст. 230 ЦК
України предметом доказування у цій
справі є умисел в діях відповідача;
обставини щодо яких позивача введено в
оману чи обставини, які перешкоджали
вчиненню правочину і не повідомлені
власникам нерухомого майна та їх
істотність.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України,
договір купівлі-продажу житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України,
продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тошо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України в пункті 20
постанови від 06 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел однієї зі сторін правочину.
Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.

Обманом є умисні дії сторони
правочину, яка намагається за його
допомогою переконати іншу сторону про
такі властивості речі та наслідки
правочину, які насправді не
відповідають дійсності та не можуть
наступити.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач є людиною похилого
віку. Згідно з копією паспорту
громадянина України серії ЕМ № 443576,
виданого Лисичанським МВ УМВС України
30 листопада 1999 року, ОСОБА_5 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). На момент укладення
договору купівлі-продажу квартири 22
березня 2010 року їй було 76 років.
Відповідно до посвідчення НОМЕР_1,
виданого Лисичанським управлінням
соціального захисту населення, ОСОБА_5
є учасником війни (а.с. 15). Згідно з
довідкою № 2335 від 17.10.2013 року, наданою
ЦМЛ ім. Тітова, гр. ОСОБА_5, проживаюча за
адресою: АДРЕСА_1 в 2010 році знаходилась
на диспансерному обліку в центральній
поліклініці з діагнозом: «ІХС. Дифузний
кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба П,
СН П А-Б. Хронічний бронхіт. ЛН І-П», на
стаціонарне лікування в 2010 році не
поступала (а.с. 20). Вище вказане також
підтверджується копіями з
амбулаторної картки ОСОБА_5 (а.с. 21-23).
Згідно з копією свідоцтва про смерть
НОМЕР_2, виданого 13.02.2008 року Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Лисичанського міського управління
юстиції Луганської області, ОСОБА_9
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що складено
відповідний актовий запис № 269 (а.с. 24).
Дітей у неї не має.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
підписуючи договір купівлі-продажу
позивач вважала, що підписує документи
для отримапння відповідачкою допомоги
на дитину, воля її не була спрямована на
укладення договору купівлі-продажу ,
такого наміру вона не мала, обумовленої
договором грошової суми не отримувала,
проживала і проживає в квартирі, тобто
сторонами не вчинялись дії, спрямовані
на настання реальних наслідків щодо
укладеного правочину, передбачених ЦК
України.

Вказані висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом з"ясовані
повно і всебічно та наданим сторонами
доказам, які досліджені в судовому
засіданні.

Твердження позивачки про те, що вона
не мала наміру продавати квартиру і не
отримувала від відповідачки грошей за
неї, підтверджуються як самим фактом
проживання та реєстрації ОСОБА_5 в
спірній квартирі, так і показаннями
свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, які пояснили, що позивач не
тільки ніколи не висловлювала наміру
продавати квартиру, а навпаки
висловлювалась, що у цій квартирі до
смерті проживав її чоловік і вона також
буде в ній доживати. Значних коштів у
ОСОБА_5 вони ніколи не бачили, у неї була
тільки пенсія.

Відповідач ОСОБА_3 в квартиру не
вселялась, зареєструвалась з дочкою в
квартирі тільки у січні 2014 року, тобто
після звернення ОСОБА_5 до суду і тільки
у січні-лютому 2014 року уклала договори
про надання послуг з газопостачання,
вивозу ТПВ, з утримання будинків та
прибудинкової території,
централізованого опалення, постачання
гарячої та холодної води та
водовідведення.

Показанням свідка ОСОБА_6 - приватного
нотаріуса, яка посвідчила оспорюваний
правочин про те, що сторони
неодноразово звертались до неї для
з"ясування наслідків різноманітних
договорів, зупинились на укладенні
договору купівлі-продажу, наслідки
укладення якого вона їм роз"яснила.
Сторони усвідомлювали, що підписують
договір купівлі-продажу та підтвердили
факт розрахунку, який у її присутності
не здійснювався, а крім того зазначили,
що позивач залишається проживати в
квартирі, суд надав критичну оцінку та
підставно не взяв їх до уваги. При цьому
виходив з того, що ці показання
суперечать не тільки поясненням
позивача та свідків, допитаних за її
клопотанням, але й поясненням
відповідачки та показанням її матері -
свідка ОСОБА_7

Так, у запереченнях на позов ОСОБА_3
зазначала, що обумовлену договором
суму грошей 30001,00 грн. вона передала
ОСОБА_5 у присутності нотаріуса, а
свідок ОСОБА_7 пояснила, що її дочка
знаходиться і працює у Москві, до
Лисичанську приїздить 2-3 рази на рік.
Приїхала за її викликом 21 березня 2010
року, а 22 березня 2010 року з ОСОБА_5
поїхала до нотаріуса. Чи зверталась
ОСОБА_5 до нотаріуса раніше їй невідомо,
проте останні 1,5 роки вона сама нікуди
не виходила, з трудом пересувалась. Чи
були у дочки гроші на придбання
квартири, де і коли відбулась передача
грошей їй невідомо, до нотаріуса дочка
взяла з собою 10000,00 грн., які вона взяла в
борг у сусідки. Після укладення
договору вона отримувала пенсію
ОСОБА_5, з якої оплачувала комунальні
послуги.

Розписок позивачки або іншого
документу на підтвердження передачі
продавцю коштів за продаж квартири до
суду не надано.

Відкладних умов, зокрема проживання
ОСОБА_5 в квартирі, договір
купівлі-продажу не містить, навпаки в
п.п.3.1.3 міститься обов"язок продавця
звільнити квартиру протягом двох
тижнів з моменту підписання договору.

Судова колегія доходить висновку,
що рішення ухвалено судом з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для
залишення його без змін і відхилення
апеляційної скарги, доводи якої
висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст.303,304,п.1ч.1ст.307,ст.ст.308,313,314,315,317,319,324
ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лисичанського міського
суду Луганської області від 10 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя -

Судді колегії