Справа № 356/42/14-ц
Головуючий у І інстанції Лялик
Р.М.Провадження № 22-ц/780/3128/14
Доповідач у 2 інстанції
Мережко М.В.Категорія 6
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Яворського М.А.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 на
рішення Березанського міського суду
Київської області від 24 березня 2014 року
та додаткове рішення Березанського
районного суду Київської області від 04
вересня 2014 року по справі за заявою
ОСОБА_2, заінтересована особа
виконавчий комітет Березанської
міської ради Київської області про
визнання особи безвісно відсутньою,-

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із заявою про визнання ОСОБА_3, свого
рідного брата, безвісно відсутнім та
вжиття заходів для охорони спадкового
майна за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги заявник обгрунтовував тим,
що у травні 2005 року йому стало відомо,
що його рідний брат ОСОБА_3, зник при
невідомих обставинах.

ОСОБА_2 звернувся до органів МВС із
заявою про розшук ОСОБА_3, де
була заведена розшукова справа.

Міжрайонною прокуратурою
Баришівського району Київської
області порушена кримінальна справа за
ознаками ч.1 ст.115 КК України, і
проведення досудового розслідування
кримінального провадження доручено СВ
Баришівського РВ ГУ МВС України в
Київській області.

Як зазначає заявник ОСОБА_2, він разом
із братом є співвласниками забудови за
адресою: АДРЕСА_1, і оскільки брат був
свідком підробки документів щодо
незаконної приватизації будинку
сім»єю ОСОБА_4, після чого брат зник.

В даний момент заявник позбавлений
можливості захистити свої майнові
права та права брата на забудову, тому
просив вжити заходи для охорони
спадкового майна.

Рішенням Березанського міського суду
Київської області від 24 березня
2014 року заява ОСОБА_2 задоволена.

Визнано ОСОБА_3 безвісно відсутнім з 01
травня 2005 року.

Не погоджуючись з рішенням суду,
заявник ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просив рішення суду
скасувати в частині показів свідка
ОСОБА_4, які виходять за межі заяви і не
стосуються предмету звернення,
вирішити питання витребування доказів,
розглянути заяву про вжиття заходів
для охорони спадкового майна.

Відповідно до ч.7 ст. 297 ЦПК України
справа була направлена до суду першої
інстанції для постановлення
додаткового рішення .

Додатковим рішення Березанського
районного суду Київської області від
04 вересня 2014 року визнано ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт Березань
Березанського району Київської
області безвісно відсутнім з 01 травня
2005 року. Зобов»язано виконавчий
комітет Березанської міської ради
Київської області вжити заходів щодо
встановлення опіки над майном ОСОБА_3, а
саме 14 частини домоволодіння по
АДРЕСА_1

Не погоджуючись з додатковим рішенням
суду, заявник ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просив рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
вирішити питання надання йому права
опіки над майном ОСОБА_3

Апеляційна скарга на рішення не
підлягає задоволенню, апеляційна
скарга на додаткове рішення підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України,
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ч.2 ст. 248 ЦПК України суд
при розгляді справ про визнання особи
безвісно відсутньою, вживає заходи
через органи опіки та піклування щодо
встановлення опіки над майном фізичної
особи, місцеперебування якої невідоме,
якщо опіку над майном, ще не
встановлено.

Відповідно до вимог ст.ст. 246-249 ЦПК
України, виникнення справ про визнання
громадян безвісно відсутніми
зумовлені необхідністю захисту
майнових прав громадян, справи про
правовий статус яких розглядається
судом, захистом інтересів осіб, які
мають певні правовідносини з особою,
тривала відсутність якої позбавляє їх
можливості користуватись своїми
правами.

У статті 247 ЦПК України зокрема
визначено обов'язкове зазначення для
якої мети необхідно заявникові визнати
фізичну особу безвісно відсутньою або
оголосити її померлою; обставини, що
підтверджують безвісну відсутність
фізичної особи, або обставини, що
загрожували смертю фізичній особі, яка
пропала безвісти, або обставини, що
дають підставу припускати її загибель
від певного нещасного випадку. Ці
відомості дозволяють визначити право
осіб на звернення до суду в справі цієї
категорії, коло заінтересованих осіб,
необхідні докази.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 до кінця квітня 2005 року проживав
за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернувся до органів МВС із
заявою про розшук ОСОБА_3, де була
заведена розшукова справа ( а.с. 10).

Міжрайонною прокуратурою
Баришівського району Київської
області порушена кримінальна справа за
ознаками ч.1 ст.115 КК України, і
проведення досудового розслідування
кримінального провадження доручено СВ
Баришівського РВ ГУ МВС України в
Київській області. ( а.с. 3).

Згідно запису акуту про народження № 72
від 05 липня 1952 року ОСОБА_3 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (а.с. 71).

Відповідно до виписки з реєстру прав
власності на нерухоме майно,
ОСОБА_3 є власником 14 частини
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
іншим власником 34 частин домоволодіння
є ОСОБА_5 ( а.с.83).

Постановою державного нотаріуса
Березанської міської держнотконтори
ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом у
зв»язку із пропуском строку для
прийняття спадщини та відсутністю
правовстановлюючих документів, що
підтверджували би право власності на
спадкове майно за ОСОБА_6 ( а.с. 104).

Посилання в апеляційній скарзі на
необхідність скасування рішення в
частині показів свідка ОСОБА_4, які
виходять за межі заяви і не стосуються
предмету звернення, є безпідставними,
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а відтак не можуть бути
підставою для скасування рішення. Інші
доводи апеляційної скарги є
безпідставними, фактично вирішені
додатковим рішенням суду, а тому
підставі для скасування рішення суду
від 24 березня 2014 року відсутні.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична
особа може бути визнана судом безвісно
відсутньою, якщо протягом одного року в
місці її постійного проживання немає
відомостей про місце її перебування. У
разі неможливості встановити день
одержання останніх відомостей про
місце перебування особи початком її
безвісної відсутності вважається
перше число місяця, що йде за тим, у
якому були одержані такі відомості, а в
разі неможливості встановити цей
місяць - перше січня наступного року.
Порядок визнання фізичної особи
безвісно відсутньою встановлюється
Цивільним процесуальним кодексом
України.

Відповідно до ч.2 ст. 1032 ЦК України якщо
власником майна є фізична особа, місце
перебування якої невідоме або її
визнано безвісно відсутньою,
установником управління є орган опіки
та піклування.

З огляду на вищевказане, посилання
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
передачу майна, визнаного безвісно
відсутнім ОСОБА_3, йому під опіку є
безпідставними.

Суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_3
безвісно відсутнім, вірно виходив із
того, що починаючи із травня 2005 року
немає відомостей про місце його
перебування, і встановивши, що ОСОБА_3
на праві власності належить 14 частина
будинку за адресою: АДРЕСА_1, вжив
заходи щодо встановлення опіки на цим
майном, разом з тим не врахував
ймовірну наявність у безвісно
відсутньої особи іншого майна
належного їй на праві власності, тому
рішення в цій частині підлягає зміні, з
виключенням із резолютивної частині
рішення наступної фрази: «...а саме 14
домоволодіння по АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Березанського міського суду Київської
області від 24 березня 2014 року -
відхилити.

Рішення Березанського міського суду
Київської області від 24 березня 2014
року- залишити без змін.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення
Березанського районного суду
Київської області від 04 вересня 2014 року
- задовольнити частково.

Додаткове рішення Березанського
районного суду Київської області від 04
вересня 2014 року - змінити, виключити з
другого абзацу резолютивної частини
додаткового рішення фразу - «..а саме 14
домоволодіння по АДРЕСА_1

В іншій частині додаткове рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено протягом двадцяти
днів у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: