РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 390/2504/14-ц

Провадження № 2/390/760/14

"17" листопада 2014 р. Кіровоградський
районний суд Кіровоградської області у
складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

за участю: представника позивача-1 -
ОСОБА_1,

представника третьої особи - Черненко
С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від
іменні малолітнього сина ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
орган опіки та піклування, в особі
Кіровоградської районної державної
адміністрації, про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим будинком,

встановив:

Позивачі звернулися до суду із позовом,
в якому просять визнати ОСОБА_5, 1988 року
народження, її малолітнього сина
ОСОБА_6, 2010 року народження, та ОСОБА_7,
1989 року народження, такими, що втратили
право користування житловим будинком,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позову зазначили, що їм
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на праві спільної
часткової власності належить житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. В зазначеному житловому
будинку зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, але фактично не проживають з 2011
року, оскільки постійно проживають в
Канаді. Власних речей відповідачів у
житловому будинку не має. Позивачі
мають намір продати належний їм
житловий будинок, однак реєстрація в
ньому відповідачів створює їм
перешкоди в цьому, як наслідок порушує
їхні права володіння, користування та
розпорядження належним майном. На
теперішній час фактичне місце
проживання (перебування) відповідачів
позивачам не відоме, вони спілкуються
дуже рідко по телефону. На прохання
позивачів знятися з реєстрації місця
проживання відповідачі відмовляють,
пояснюючи свою відмову відсутністю
можливості приїхати. У зв'язку з тим, що
відповідачі фактично не проживають в
житловому будинку більше 3 років, не
знялися з реєстрації місця проживання
добровільно, чим перешкоджають
позивачам вільно користуватися та
розпоряджатися власним нерухомим
майном, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 змушені
звернутися до суду з вказаним позовом.

Представник позивача - 1 в судове
засідання з'явилась, надала пояснення
по суті справи, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила
позов задовольнити, проти заочного
розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі в призначене судове
засідання не з'явились, про час, дату та
місце судового засідання
повідомлялись у встановленому законом
порядку за останнім відомим місцем
проживання та реєстрації, причини
неявки суду не відомі.

Представник третьої особи в судове
засідання з'явилась, не заперечувала
щодо задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_8 пояснила, що позивачі по
справі є батьками її колишнього
чоловіка, з якими вона до теперішнього
часу підтримує стосунки. Відповідачі у
справі , а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_7, є її
рідними дочками, а ОСОБА_6 - внуком. В 2008
році її доньки виїхали проживати до
Канади. В 2010 році її донька ОСОБА_5
приїжджала до України народжувати
свого сина ОСОБА_6. Коли йому був рік,
тобто в 2011 році вона разом з дитиною
повернулася проживати до Канади.
Стосунки з відповідачами вона
підтримує, однак вони не збираються
повертатися до України.

Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона є
рідною сестрою відповідачів - ОСОБА_5 та
ОСОБА_7, та рідною тіткою ОСОБА_6 Вона
підтвердила факт того, що відповідачі
давно проживають в Канаді і
повертатись не збираються. Під час
телефонної розмови відповідачі їй
повідомили, що вони не заперечують щодо
позову, однак особисто з'явитися до
суду чи в досудовому порядку знятися з
реєстрації не мають фізичної
можливості, оскільки перебувають дуже
далеко та приїздити до України в
найближчий час не збираються.

На підставі ст. 224-225 ЦПК України суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи.

Заслухавши представника позивача - 1,
представника третьої особи, свідків,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на праві спільної часткової
власності належить житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується копією договору
купівлі проваджу від 13.12.2005, який
посвідчено приватним нотаріусом
Кіровоградського районного
нотаріального округу ОСОБА_10 та копією
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 16.01.2006 (а.с. 7,8).

З копії довідки №466, виданої виконавчим
комітетом Клинцівської сільської ради
Кіровоградського району
Кіровоградської області від 03.09.2014,
вбачається, що ОСОБА_7, 1989 року
народження, ОСОБА_5, 1988 року народження,
та ОСОБА_6, 2010 року народження, дійсно
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, але
не проживають за вказаною адресою
більше трьох років у зв'язку з
проживанням в іншій країні (а.с.9).

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, провадиться
в судовому порядку.

Суд вважає, що підстав для продовження
терміну зберігання за відповідачами
права користування спірним жилим
приміщенням, передбачених ст.71 ЖК
України немає, а тому відповідачі
підлягають визнанню такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування
і розпорядження своїм майном, частина 1
статті 321 ЦК України визначає, що право
власності є непорушним.

В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону

На підставі викладеного, приймаючи до
уваги, що відповідачі не проживають
понад три роки в вказаному житловому
будинку, який належить позивачам на
праві спільної часткової власності,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачів, слід задовольнити.

Судові витрати залишити за позивачами.

На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст.
15, 317, 319, 321 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,
11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє
від свого імені та від іменні
малолітнього сина ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, орган опіки та
піклування, в особі Кіровоградської
районної державної адміністрації, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим будинком -
задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5, 1988 року народження, її
малолітнього сина ОСОБА_6, 2010 року
народження, ОСОБА_7, 1989 року народження,
такими, що втратили право на
користування житловим будинком, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області

О.О. Квітка