АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/9009/14
інстанції - Гайдук Л.П.
Доповідач - Піддубний
Категорія: «договірні правовідносини»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого: судді
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Малінської С.М.,

при секретарі:
Новокщоновій І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на ухвалу судді
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 30 жовтня 2014 року по справі
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» в особі філії «Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» у Дзержинському районі м.
Харкова, про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

встановила:

У червні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк»)
звернулося до суду з позовом, в якому
просило стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
від 15 серпня 2006 року у розмірі 10 747 грн. 20
коп., яка станом на 21 січня 2014 року
складається з: 1 440 грн. 09 коп.
заборгованості за кредитом, 6 570 грн. 09
коп. заборгованості за процентами за
користування кредитом, 11 272 грн. 87 коп.
нарахованої пені за порушення
виконання зобов'язань, а також штрафів:
500 грн. - фіксована частина та 964 грн. 15
коп. - процентна складова. Крім того,
позивач просив стягнути в солідарному
порядку з ОСОБА_1 та ТОВ «Українське
Фінансове Агенство «Верус»
заборгованість за вищевказаним
кредитним договором у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою судді Дзержинського районного
суду м. Харкова від 17 вересня 2014 року
позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» було
залишено без руху, а ухвалою від 30
жовтня 2014 року - визнано неподаною та
повернуто заявникові на підставі ч. 2
ст. 121 ЦПК.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «ПриватБанк», посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просив ухвалу
скасувати, справу передати на розгляд
до того ж суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про наявність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції виходив із того,
що позовну заяву було подано ПАТ КБ
«ПриватБанк» без дотримання вимог ст.
119 ЦПК України, у встановлений ухвалою
від 17 вересня 2014 року строк позивач
недоліки позову не усунув, а тому
відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК
України заява підлягає визнанню
неподаною та поверненню заявникові.

Проте погодитися з такими висновками
не можна з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 55, 124
Конституції України та статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної
заяви встановлені частинами 1 та 2 ст. 119
ЦПК України, відповідно до яких позовна
заява подається в письмовій формі та
повинна містити 1) найменування суду, до
якого подається заява; 2) ім'я
(найменування) позивача і відповідача,
а також ім'я представника позивача,
якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст
позовних вимог; 4) ціну позову щодо
вимог майнового характеру; 5) виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги; 6) зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування; 7) перелік документів, що
додаються до заяви.

Залишаючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
без руху, суддя районного суду
зазначив, що в позовній заяві не
викладено сутності позовних вимог та
не в повному обсязі викладені
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, а саме: позовна заява не
містить посилань на дату надання
позивачем коштів та не вказано момент,
коли відповідач почав порушувати умови
договору; позовна заява не містить
посилання на строк, на який укладено
договір між сторонами, не містить
посилань про обов'язок відповідача
щодо сплати комісії; доданий до
позовної заяви розрахунок не містить
виконання зобов'язань, а саме: дати
зняття коштів та дати виконання
зобов'язань. Також позивачем ненадані
документи, які б вказували, що договір
укладався за місцезнаходженням філії
та документи, які б підтверджували
державну реєстрацію філії «Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агенство
«Верус» саме в Дзержинському районі м.
Харкова, на надано доказів, що
підтверджують кожну обставину.

Як убачається із матеріалів справи,
позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» за
формою та змістом відповідає вимогам,
викладеним у ч. ч. 1, 2 ст. 119 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Вирішуючи питання про залишення
позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» без
руху та її повернення, суддя послався
на недоліки, які є формальними та не
можуть бути підставою для обмеження
передбаченого Конституцією України
права звернення до суду.

Крім того, зазначені суддею в ухвалі
про залишення позову без руху недоліки
можуть бути усунені під час проведення
попереднього судового засідання в
порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в
п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року N 2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» подання доказів можливе на
наступних стадіях цивільного процесу,
тому суд не вправі через неподання
доказів при пред'явленні позову
залишати заяву без руху та повертати
заявнику.

Оскільки передбачені цивільним
процесуальним законом підстави для
визнання позовної заяви ПАТ КБ
«ПриватБанк» неподаною та її
повернення відсутні, ухвалу судді не
можна вважати такою, що постановлена з
дотриманням вимог закону.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
ухвала судді - скасуванню, з
направленням позовної заяви ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
до того ж суду першої інстанції для
вирішення питання щодо відкриття
провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Ухвалу судді Дзержинського районного
суду м. Харкова від 30 жовтня 2014 року
скасувати.

Позовну заяву публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» в особі філії «Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» у Дзержинському районі м.
Харкова, про стягнення заборгованості
за кредитним договором направити до
того ж суду першої інстанції для
вирішення питання щодо відкриття
провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді