Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2414/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

13.11.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П.

Сукач Т.О.

при секретарі Зінов»євій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
приватного сільськогосподарського
підприємства «Перемога» про виділення
майнових паїв у грошовому виразі та
стягнення заборгованості за їх
використання, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Вільшанського районного суду від 22
липня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись в суд з позовом до
приватного сільськогосподарського
підприємства «Перемога» про виділення
майнових паїв у грошовому виразі та
стягнення заборгованості за їх
використання.

Зазначали, що кожен з них на підставі
відповідних майнових свідоцтв є
власником майнових паїв в пайовому
фонді майна реорганізованого КСП
«Перемога», членами якого вони були.
Посилаючись на те, що відповідач, не
узгодивши з ними, як власниками,
питання щодо укладення відповідних
договорів, з січня 2012 року самовільно
використовує їхні майнові паї, не
сплачуючи коштів за користування, на
неодноразові звернення про повернення
та виплату майнових паїв не реагує, чим
порушено їхні права. Тому і просили
зобов»язати ПСП «Перемога» виплатити
визначену свідоцтвами вартість
майнових паїв - відповідно: 9 095 грн. та 8
415 грн., стягнути з відповідача кошти за
використання майнових паїв із січня 2012
року до 1 червня 2014 року та моральну
шкоду по 1 000 грн. кожному.

Рішенням Вільшанського районного суду
від 22 липня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про недоведеність
та безпідставність позовних вимог,
зазначивши, зокрема, позивачі, як
власники майнових паїв, відповідних
договорів їх оренди з ПСП «Перемога» не
укладали, не надали жодних доказів на
підтвердження доводів щодо
безпідставного використання
відповідачем належних їм майнових паїв
та якого саме майна, його вартості.

В апеляційній скарзі позивачів
ставиться питання про скасування
зазначеного рішення суду з мотивів
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначено,
зокрема, що висновок суду про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог не відповідає фактичним
обставинам справи, ґрунтується лише на
не підтверджених відповідачем доводах;
суд не врахував доводів щодо порушення
відповідачем, який безпідставно
користується майновими паями, їх прав
власності.

Заперечуючи проти доводів апеляційної
скарги, представник відповідача
посилався, зокрема, на те, що порядок
виділення майнового паю, визначення
його структури віднесено до
компетенції органу самоврядування
колективного підприємства або зборів
співвласників, які діють відповідно до
Статуту підприємства та затверджених
ним актів. Заява про виділення
майнового паю із складу пайового фонду
КСП не була предметом розгляду зборів
співвласників відповідача. По суті
позивачі ставлять питання не про виділ
майнового паю, а фактично про його
примусовий викуп відповідачем, який за
договором купівлі-продажу від 7 червня
2012 року придбав корпоративні права
засновника та не є власником спірного
майна, з ним договори оренди на
користування майновими паями не
укладалися. Обраний позивачами спосіб
захисту свого порушеного права порушує
права інших співвласників майна, які не
були долучені до участі у справі.

Позивачі належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення, у судове
засідання не з»явилися, просили
розглядати справу без їхньої участі, що
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши за матеріалами справи
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, заслухавши пояснення
представника відповідача, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Порядок виділення майнового паю
врегульовано, зокрема Законом України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» від 14 лютого 1992 року та
Порядком розподілу та використання
майна реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств,
затвердженого Наказом Міністерства
аграрної політики України від 14
березня 2001 року № 62 (далі-Порядок).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» у разі виходу з
підприємства його члени мають право на
пай натурою, грішми або цінними
паперами відповідно до розміру та
структури пайового фонду або в іншій,
за згодою сторін, формі.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що
виділення із складу пайового фонду
майна у натурі окремим власникам чи
групам власників за їх бажанням у
процесі вирішення майнових питань
здійснюється підприємством
правонаступником (користувачем) на
підставі рішення зборів
співвласників.

При цьому, з метою реалізації права
власності громадян на майнові паї
створюється комісія, яка визначає
користувачів майнового фонду майна
реорганізованого підприємства, до
якого відповідно перейшли зобов'язання
щодо виділення майнових паїв
співвласникам. Відповідна комісія
формує структуру пайового фонду,
вартість майна та готує на збори
співвласників перелік майна для
виділення його в натурі кожній із груп
співвласників. Збори співвласників
майнових паїв після розгляду
пропозицій комісії затверджують
результати розподілу майна пайового
фонду і переліки майна, яке виділяється
в натурі групам співвласників.

У випадку невиконання зборів
співвласників щодо виділення
підприємством-правонаступником майна
в натурі власнику майнового паю,
останній може реалізувати своє право
на судовий захист.

Зазначене свідчить про те, що порядок
виділення майнового паю, його
структура віднесений до компетенції
органу самоврядування колективного
підприємства, або зборів
співвласників, які діють відповідно до
статуту підприємства та затверджених
ним актів, зокрема Положення про
пайовий фонд майна.

Тобто, підставою для виділення
майнових паїв у натурі чи отримання їх
вартості окремими особами є заяви
власників майнових паїв про виділення
їхнього майна в натурі. Такі заяви
розглядають збори співвласників
майнових паїв, які приймають
відповідні рішення, що оформляються
протоколом зборів співвласників.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
відповідно до свідоцтва про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства серії КД №017899, виданого 14
червня 2012 року Котовською сільською
радою Вільшанського району
Кіровоградської області, має право на
пайовий фонд майна ПСП «Перемога» з
визначеною часткою в розмірі 8 415 грн.
(а.с. 7).

Позивач ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва
про право власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
серії КД №012694, виданого 18 вересня 2007
року Котовською сільською радою
Вільшанського району Кіровоградської
області, має право на пайовий фонд
майна ПСП «Перемога» з визначеною
часткою в розмірі 9 095 грн. (а.с. 8).

Однак належних доказів, відповідно до
вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, щодо
порядку виділення майнового паю,
визначення його структури, звернення
позивачів до співвласників з
відповідною заявою про виділ їх долі із
спільного майна матеріали справи не
містять, таке рішення органу
самоврядування колективного
підприємства або зборів співвласників
відсутнє.

У судовому засіданні представник
відповідача підтвердив, що збори
співвласників не розглядали заяв
позивачів про виділення майнового паю
із складу пайового фонду КСП.

Також встановлено, що позивачі та
відповідач не укладали жодних
договорів оренди щодо своїх майнових
паїв, чого не заперечували і позивачі
при зверненні до суду та у судовому
засіданні, пояснивши, що з 2012 року
відповідач, з яким ніяких договорів
оренди вони не укладали, використовує
майнові паї без будь-яких правових
підстав.

Таким чином, будь-яких переконливих і
безспірних доказів на підтвердження
обставин, з якими як з юридичним фактом
пов»язувались правові вимоги,
позивачами не надано, не містять їх і
матеріали справи, а обставини, на які
вони посилались, не є достатніми для
висновку про наявність
цивільно-правових підстав для
виділення майнових паїв, стягнення
заборгованості та моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
належними та допустимими доказами
(ст.ст.58, 59 ЦПК України) ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними, не ґрунтуються на
законі, на правильність висновків суду
не впливають та їх не спростовують.

Надані сторонами докази, в тому числі і
письмові, досліджені та оцінені судом
відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК
України.

Інші доводи скарги також не дають
підстав для висновку про порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для скасування або зміни
правильного по суті рішення суду з
одних лише формальних міркувань не
встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Вільшанського районного суду
Кіровоградської області від 22 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: