Справа № 461/8514/13
Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/4129/14
Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Азенко
М.В.,

з участю:
представника ЛМКП «Айсберг» - Божко
Ю.Л., представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
ОСОБА_5. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Львівського міського комунального
підприємства по обслуговуванню та
ремонту житла «Айсберг» на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
31 березня 2014 року у справі за позовом
Львівського міського комунального
підприємства по обслуговуванню та
ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
утримання будинку та прибудинкової
території, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ЛМКП «Айсберг»
звернулося до суду із зазначеним
позовом, у якому просили стягнути з
відповідачів заборгованість за
утримання будинку та прибудинкової
території в сумі 2628.90 гривень (а.с.3).

Оскаржуваним рішенням Галицького
районного суду Львова від 31 березня 2014
року у задоволенні позову Львівського
міського комунального підприємства по
обслуговуванню та ремонту житла
«Айсберг» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу за утримання будинку
відмовлено.

Рішення суду оскаржило Львівське
міське комунальне підприємство по
обслуговуванню та ремонту житла
«Айсберг».

В апеляційній скарзі покликається на
те. що судом не було належним чином
оглянуто квитанції про сплату послуг, з
яких вбачається, що відповідачами
вчинялося погашення саме
заборгованості за попередні періоди,
але не сплачувалися поточні платежі.
Вказує, що систематичне погашення
заборгованості відповідачами,
відповідно до ст. 264 ЦК України,
свідчить про визнання ними свого боргу,
та є причиною переривання перебігу
позовної давності.

Крім того, їхнє підприємство у березні
2012 року зверталося із заявою про видачу
судового наказу про стягнення
заборгованості за утримання будинку та
прибудинкової території. Такий наказ
був винесений судом 05 квітня 2012 року і
скасований за заявою відповідачів.

Просить рішення Галицького районного
суду Львова від 31 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача. пояснення
представника ЛМКП «Айсберг» - Божко Ю.Л.
на підтримання апеляційної скарги,
представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5
на її заперечення, перевіривши
матеріали справи, законність та
обгрунтованість оскаржуваного рішення
у межах доводів апеляційної скарги та
вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ЛМКП «Айсберг»
підлягає задоволенню, а рішення
Галицького районного суду м. Львова від
31 березня 2014 року скасуванню на
підставі п.п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
сплив позовної давності до вимог
позивача, щодо стягнення
заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
сумі 2628,90 гривень за утримання будинку
та прибудинкової території, оскільки
станом на серпень 2010 року (за межами
строку позовної давності) у них вже
існувала заборгованість в сумі 2130,70
гривень.

З таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна,
виходячи із наступного.

Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчать про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Позовна давність перевивається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Судом та матеріалами справи
установлено, що на обслуговуванні ЛМКП
«Айсберг» знаходиться будинок АДРЕСА_1.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зареєстровані та є власниками квартири
АДРЕСА_1 у вказаному будинку.

Як убачається із розрахунку
заборгованості відповідачів (а.с.4),
така, станом на липень 2013 року складала
2628.90 гривень, у тому числі 2130.70 гривень,
станом на серпень 2010 року.

Відповідачі з серпня 2010 року по
березень 2011 року взагалі не сплачували
коштів за утримання будинку та
прибудинкової території, а в квітні та
травні 2011 року при нарахуванні,
відповідно, 105,18 та 109,34 гривень,
сплачували 300 та 150 гривень, тобто
частково погашали заборгованість за
минулий період, що свідчить про
визнання ними свого боргу та є причиною
переривання перебігу позовної
давності.

30 березня 2012 року ЛМКП «Айсберг»
звернулося до Галицького районного
суду м. Львова із заявою про видачу
судового наказу та стягнення
заборгованості за утримання будинку та
прибудинкової території з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в сумі 2515,44 гривень та 275,75
гривень за водопостачання за період з
березня 2011 року по березень 2012 року.

05 квітня 2012 року видано судовий наказ
про стягнення заборгованості з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в сумі 2791,19 гривень та судовий
збір.

Ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 06 червня 2012 року судовий
наказ від 05 квітня 2012 року скасований
за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4(а.с.5).

Таким чином, у даному випадку перебіг
позовної давності був перерваний 30
березня 2012 року поданням позивачем
заяви про видачу судового наказу та
почався заново з поданням у липні 2013
року відповідного позову після
скасування 06 червня 2012 року судового
наказу від 05 квітня 2012 року.

Тому помилковим є висновок суду першої
інстанції про сплив позовної давності
до вимог позивача, оскільки
встановлено, що строк позовної
давності переривався частковим
погашенням боргу за спожиті
житлово-комунальні послуги та
пред'явленням позивачем заяви про
видачу судового наказу.

Посилання представника ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про неякісність послуг
наданих комунальним підприємством не
знайшли свого підтвердження.

Відповідачі, як убачається із
матеріалів справи, протягом трьох
років не зверталися із відповідними
претензіями як споживачі до
виконавців, як це передбачено ст.18
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги». Інших доказів, щодо не
надання чи неналежного надання
комунальних послуг ними не
представлено, а судом не здобуто.

Відсутність договору між ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та Львівським міським
комунальним підприємством «Айсберг»
про надання житлово-комунальних послуг
не може бути підставою для звільнення
від оплати за фактично отримані
послуги, в силу вимог ст.11 ЦК України,
яка передбачає що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

У той же час, із представлених
представником ЛМКП «Айсберг»
документів (а.с. 67-73,74.76,78-82) установлено,
останні надають такі відповідно до ст.15
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» перелік послуг, затверджений
органом місцевого самоврядування є
мінімальною нормою
житлово-комунальних послуг від яких
споживач не вправі відмовитися.

Представник відповідачів ОСОБА_5 в суді
апеляційної інстанції пояснив, що його
довірителі готові сплачувати кошти
лише за послуги, які є необхідними для
них.

У той же час, механізм формування
тарифів та послуги на утримання
будинків та прибудинкових територій
встановлено «Порядком формування
тарифів з утримання будинків та
прибудинкових територій»,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України №529.

Як зазначається у п.2,5 «Порядку», тарифи
мають бути розраховані залежно від
запланованих кількісних показників
фактичного надання послуг з
урахуванням забезпечення належного
санітарно-гігієнічного та технічного
стану будинків та прибудинкових
територій з урахуванням типового
переліку послуг з утримання будинків
та прибудинкових територій.

Калькуляційною одиницею встановлено 1
кв.м. загальної площі квартири.

Для населення у м. Львові індивідуально
по кожному будинку, затверджені тарифи
з визначеним переліком обов'язкових
послуг, які надаються Львівськими
комунальними підприємствами. Тому
надавати послуги за вибором окремого
споживача ЛМКП «Айсберг» не вправі,
оскільки такі надаються на утримання
будинку в цілому, а не для окремої
квартири відповідачів.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
мінімальні норми житлово-комунальних
послуг встановлюються з метою
забезпечення санітарно-гігієнічних
вимог проживання людей та їх
перебування в приміщеннях,
забезпечення технічних вимог до
експлуатації будинку (споруди),
підтримання несучої спроможності
конструкцій та експлуатаційних
характеристик внутрішньо - будинкових
мереж і систем.

Львівське міське комунальне
підприємство «Айсберг» беззаперечно
надає послуги з утримання будинку
АДРЕСА_1 та прибудинкової території, з
метою забезпечення
санітарно-гігієнічних вимог
проживання у ньому людей та
підтримання його у належному стані і
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов'язані
оплачувати за це кошти.

Згідно представленого розрахунку,
заборгованість відповідачів за
утримання будинку та прибудинкової
території за період з березня 2011 року
по липень 2013 року становить 2628,90
гривень.

Вказану суму заборгованості слід
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку.

З урахуванням наведеного, апеляційна
скарга Львівського міського
комунального підприємства «Айсберг»
підлягає до задоволення, рішення
Галицького районного суду м. Львова від
31 березня 2014 року скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову ЛКП «Айсберг» в
повному обсязі.

Керуючись ст.303, п.2, ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського
міського комунального підприємства по
обслуговуванню та ремонту житла
«Айсберг» - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду
м.Львова від 31 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Львівського міського
комунального підприємства «Айсберг» -
задовольнти.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованість за утримання будинку та
прибудинкової території в сумі 2628 (дві
тисячі шістсот двадцять вісім) гривень
та 235 (двісті тридцять п'ять) гривень
судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.