АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/9594/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Слюсар Л. П. Доповідач - Григорченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка
Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О.,
Максюти Ж.І.

при секретарі Новицькій О.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5
на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 17 вересня
2014 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою
на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 17.09.2014 року
та просить скасувати його, посилаючись
на те, що рішення ухвалено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 17.09.2014 року
позовні вимоги ПАТ КБ "Надра"
задоволені, з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь
ПАТ КБ "Надра" стягнено солідарно суму
боргу за кредитним договором у розмірі
20522,19 грн. та судові витрати у розмірі
924,90 грн. з кожного.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає задоволенню,
рішення суду скасуванню в частині
солідарного стягнення заборгованості
та судових витрат з ОСОБА_5 з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра», суд першої
інстанції виходив з того, що 15.08.2007 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_6
укладено кредитний договір
№8/2007/840-К/1254-АП, відповідно якого банк
надає позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти у сумі 13267.33 доларів США,
строком до 14.08.2012 року.

Відповідно п. 1.2. зазначеного
кредитного договору цільове
використання кредиту: придбання у
власність автомобіля.

В забезпечення виконання ОСОБА_6 своїх
зобов'язань щодо погашення кредиту,
сплати відсотків та інших платежів,
передбачених цим договором, можливих
штрафних санкцій, позичальник уклав з
банком договір застави на автомобіль.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
№8/2007/840-К/1254-АП від 15.08.2007 року було
укладено договір поруки між позивачем
та відповідачем ОСОБА_5

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_6
належним чином не виконувала умови
кредитного договору, заборгованість за
кредитним договором станом на 24.01.2014
року становить 184979.84 грн, у тому числі:
по кредиту - 11173.85 доларів США; по
процентах - 8074.63 доларів США; по пені за
порушення строку сплати платежу - 4 2567.52
доларів США, штраф 1326.73 доларів США.

Враховуючи встановлені обставини, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про задоволення позовних вимог,
стягнувши з відповідачів солідарно
зазначені суми.

З такими висновками суду першої
інстанції в повній мірі погодитися не
можна з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки; у
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Як вбачається зі справи умовами
договору від 15 серпня 2007 року,
укладеного з відповідачами, зокрема з
ОСОБА_5, не встановлено строк
припинення поруки (а.с. 7).

Згідно з умовами зазначеного
кредитного договору №8/2007/840-К/1254-АП від
15 серпня 2007 року строк повернення
кредиту, тобто виконання основного
зобов'язання, встановлено 14 серпня 2012
року/а.с. 6 зв./.

Банк з позовом до суду звернувся 20
лютого 2014 року, тобто більше ніж через
шість місяців після настання 14 серпня
2012 року строку виконання основного
зобов'язання за кредитним договором,
тобто після припинення поруки.

Задовольняючи позовні вимоги банку
до поручителя ОСОБА_5, суд першої
інстанції на зазначені обставини не
звернув уваги та ухвалив рішення про
стягнення з нього заборгованості за
кредитним договором в порушення вимог
ч.4 ст.559 ЦК України.

Тому апеляційна скарга в цій
частині є обгрунтрованою і підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає
скасуванню з зв'язку з порушенням норм
матеріального права та ухвалення
нового про відмову у позові до ОСОБА_5
як до поручителя з підстав припинення
поруки.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги в частині
скасування рішення суду щодо стягнення
пені, не можуть бути прийняті до уваги
та бути підставою для скасування
рішення суду в цій частині, оскільки
відповідальність у вигляді пені
передбачена кредитним договором, тому
її нарахування відповідно до п. 5.1.
договору в разі прострочення
позивальником строку оплати платежів,
є обґрунтованим.

Посилання апелянта на те, що
стягнення пені, а також штрафу є
подвійною відповідальністю, не можуть
бути підставою для скасування рішення
суду в частині стягнення пені,
нарахування якої відповідає вимогам
законодавства та кредитного договору.
В іншій частині рішення суду першої
інстанції не оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення суду
скасувати в частині солідарного
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_5 та судових витрат,
та ухвалити нове рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 17 вересня
2014 року скасувати в частині
солідарного стягнення заборгованості
за кредитним договором з ОСОБА_5 та
судових витрат, відмовити Публічному
акціонерному товариству Комерційний
банк «Надра» у задоволенні цих вимог.

В іншій оскаржуваній частині рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

СУДДІ: