АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
15 жовтня 2014 року в справі за заявою
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
Печерського районного суду м. Києва від
20 жовтня 2010 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором позики з
урахуванням штрафних санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 20.10.2010 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики з урахуванням штрафних санкцій
було задоволено частково та стягнуто з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за договором позики у
розмірі 16 145 528,77 грн. та судові витрати.

У вересні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду із заявою про
перегляд заочного рішення та клопотав
перед судом про поновлення йому
пропущеного процесуального строку на
звернення з такою заявою.

Ухвалою Печерського районного
суду м. Києва від 15.10.2014 року в
задоволенні клопотання про поновлення
пропущеного процесуального строку
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції та прийняти заяву про
перегляд заочного рішення до розгляду
в загальному порядку. Апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. В обґрунтування
своїх вимог вказує, що вищезгадане
заочне рішення суду першої інстанції
не отримував, зі справою його
представник був ознайомлений лише
17.09.2014 року, тому вважає, що саме з цього
часу мав реальну можливість оскаржити
його в апеляційному порядку.

Справа № 2-3496/10 № апеляційного
провадження:22-ц/796/13950/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Козлов
Р.Ю.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
про поновлення пропущеного
процесуального строку та залишаючи без
розгляду, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідач в листопаді 2010
року отримав копію зазначеного рішення
та майже чотири роки його не
оскаржував, причин пропуску ним
відповідного процесуального строку
пояснити не зміг.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України, заочне
рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст.229ЦПК України,
узаяві про перегляд заочного рішення
повинно бути зазначено: обставини, що
свідчать про поважність причин неявки
в судове засідання і неповідомлення їх
суду, і докази про це.

З матеріалів справи вбачається, що з
зазначеним позовом позивач звернувся
до суду в квітні 2010 року. Заочним
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 20.10.2010 року позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу
за договором позики з урахуванням
штрафних санкцій було задоволено
частково та стягнуто з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за договором позики у
розмірі 16 145 528,77грн. та судові
витрати.Відповідно до матеріалів
справи ОСОБА_2 отримав копію заочного
рішення 04.11.2010 року, що підтверджується
поштовим штампом на зворотному
повідомленні (а. с. 82). Також в
матеріалах справи є заява відповідача
про ознайомлення з матеріалами справи,
яка датована 10.10.2012 року, з тексту якої
вбачається, що останній був
ознайомлений з матеріалами справи саме
в цей день. (а. с. 101).

Враховуючи наведені обставини колегія
суддів вважає, що матеріали справи
свідчать про те, що відповідач знав про
наявність заочного рішення, але не
звернувся до суду у встановлений
законодавством строк для його
перегляду.

Згідно з ст. 72 ЦПК України, право на
вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України, суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин. Питання про поновлення чи
продовження пропущеного строку
вирішує суд, у якому належало вчинити
процесуальну дію або до якого потрібно
було подати документ чи доказ. Про
місце і час розгляду цього питання
повідомляються особи, які беруть
участь у справі. Присутність цих осіб
не є обов'язковою. Одночасно з
клопотанням про поновлення чи
продовження строку належить вчинити ту
дію або подати той документ чи доказ,
стосовно якого заявлено клопотання.

Аналіз зазначених норм права дає
можливість зробити висновок про те, що
пропущений процесуальний строк може
бути поновлений судом, якщо заявник
надасть докази, на підставі яких
можливо зробити висновок про те, що
такий строк пропущено з поважних
причин.

Враховуючи, що відповідач та його
представник ні в суді першої, ні
апеляційної інстанції, в порушення
вимог ст. 60 ЦПК України, не надали
будь-яких доказів на підтвердження
поважності пропуску зазначеного
процесуального строку, колегія суддів
вважає висновки суду першої інстанції
щодо відмови у задоволенні вказаної
заяви правильними.

Доводи апелянта про те, що заочне
рішення йому не направлялося, на думку
колегії суддів, є безпідставними,
оскільки спростовуються матеріалами
справи, а саме (а. с. 82).

Посилання відповідача на те, що він не
мав реальної можливості ознайомитися з
зазначеним заочним рішенням оскільки,
відповідно до почтового повідомлення
останнє він мав отримати 04.10.2010 року, а
саме рішення було винесено судом 20.10.2010
року (а. с.75), на думку колегії суддів є
також безпідставними, оскільки згідно
поштового штемпеля зазначений лист
відповідач отримав не 04.10.2010 року, а
04.11.2010 року, тобто після винесення
зазначеного рішення.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того , що відповідач мав реальну
можливість ознайомитися з текстом
зазначеного рішення при його
ознайомленні з матеріалами справи у
жовтні 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що з
відповідною заявою відповідач
звертався до суду 10.10.2012 року. Остання
була задоволена та ОСОБА_2була надана
така можливість, про що свідчить його
підпис у відповідній заяві.

Посилання апелянта на те, що зі справою
був ознайомлений не ОСОБА_2, а інша
особа - на думку колегії суддів є
безпідставним, оскільки відповідно до
вимог «Інструкції з діловодства у
місцевих загальних судах, апеляційних
судах областей, апеляційних судах
міста Києва та Севастополя,
апеляційному суді Автономної
республіки Крим та Вищому
спеціалізованому суді України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ» цивільні справи видаються для
ознайомлення сторонам по справі
працівниками апарату суду за
резолюцією голови суду, судді
(судді-доповідача) після пред'явлення
такими особами документа, що посвідчує
таку особу, а саме після пред'явлення
паспорта, службового посвідчення,
пенсійного посвідчення тощо.

Таким чином, зазначений вище порядок
видачі цивільних справ унеможливлює
видачу останньої сторонній особі.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що в апеляційній скарзі
та в судовому засіданні апелянт не
навів переконливих доказів, які б
спростовували правильність висновків
суду.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч.1. ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 15 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Т.О. Невідома

А.А. Пікуль