Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/231/14-ц
Доповідач Забродський М. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М.,
Трояновської Г.С.

з участю секретаря

судового засідання
Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 треті
особи: КП «ВЖРЕП №9 Житомирської
міської ради, Житомирська міська рада
про усунення перешкод у користуванні
приміщенням загального користування
та демонтаж самовільно влаштованого
тамбуру, -

апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 08 липня 2014 року,-

в с т а н о
в и л а:

У січні 2014 року позивачі звернулися до
суду із зазначеним позовом та з
урахуванням уточнених змін до нього
просили зобов'язати відповідачів
демонтувати самовільно облаштований з
кирпича тамбур з дверима на площадці
сходової клітини дев'ятого поверху для
квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, та стягнути
судові витрати.

В обґрунтування позову зазначали,
що вони є співвласниками квартири
АДРЕСА_1 по зазначеній адресі. Проте
постійно в цій квартирі проживає лише
ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_5 без їх дозволу
самовільно облаштувала тамбур перед
входом до своєї квартири АДРЕСА_2 та
квартири АДРЕСА_1, що належить
позивачам.

Внаслідок цього останні постійно мають
проблеми з доступом до свого житла,
оскільки відповідачі періодично
змінюють замок на вхідних дверях в
тамбурі внаслідок чого вони не можуть
потрапити у свою квартиру.

Відтак ОСОБА_2 змушена постійно
звертатися до правоохоронних органів
для усунення перешкод в користуванні
своєю власністю.

Дозволу на встановлення тамбуру та на
його переобладнання відповідачі від
органів місцевого самоврядування не
отримували.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 08 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове по суті
заявлених вимог.

Посилається на те, що оскаржуване
судове рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.

Зокрема, районний суд під час розгляду
справи не прийняв до уваги те, що дійсно
існують перешкоди у доступі до
квартири, оскільки позивачі
наголошували на тому, що постійно
зачинені двері в тамбурі.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на встановлений факт вчинення
відповідачкою адміністративного
правопорушення, за ст. 150 КУпАП за що її
було притягнуто до
адмінвідповідальності.

Крім того, суд не застосував до спірних
правовідносин ст. ст. 317 та 382 ЦК України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга є обґрунтованою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
права позивачів не порушені і
збудований відповідачем тамбур їм як
власникам квартири не створює перешкод
у користуванні власністю.

Проте з таким висновком колегія суддів
не погоджується, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є
сусідами позивачів та власниками
квартири АДРЕСА_2 по заначеній адресі.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Частинами 1 та 2 статті 369 ЦК України
передбачено, що співвласники майна, що
є у спільній сумісній власності,
володіють і користуються ним спільно,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними; розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Пунктами 18 та 19 «Правил користування
приміщеннями житлових будинків»,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992
року, з послідуючими змінами,
передбачено, що власники квартир,
наймачі та орендарі зобов'язані
використовувати приміщення житлових
будинків за призначенням,
забезпечувати збереження жилих і
підсобних приміщень квартир та
технічного обладнання будинків,
дотримуватися правил пожежної безпеки.

Переобладнання і перепланування жилих
і підсобних приміщень, балконів і
лоджій власниками квартир, наймачами і
орендарями може проводитися лише з
метою поліпшення благоустрою квартири
за відповідними проектами без
обмеження інтересів інших громадян,
які проживають у цьому будинку.

Актом комісії КП «ВЖРЕП-9» від 16 жовтня
2013 року стверджується, що при перевірці
сходових клітин в будинку АДРЕСА_1 (2-й
під'їзд) виявлено, що власник квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_5 здійснено самовільне
переобладнання місця загального
користування сходової клітини шляхом
встановлення цегляної стіни з
дерев'яними дверима (а.с.77).

Вказану обставину визнала відповідач в
суді.

07 листопада 2013 року ОСОБА_5
адміністративною комісією визнана
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 150
КУпАП та застосовано до неї
адміністративне стягнення у виді
штрафу розміром 17 грн.(а.с.79).

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що відповідач самовільно без
відповідного проекту та зі згоди інших
співвласників квартир здійснила
будівництво тамбуру у місці загального
користування.

Спірна забудова є незаконною і порушує
права позивачів, як інших
співвласників квартири.

Тому, демонтаж цієї прибудови є єдиним
способом захисту порушених прав
позивачів.

Виходячи з наведеного, рішення
районного суду, на підставі ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 сплатила судовий збір за подачу
позовної заяви до районного суду 229,40
грн. та за апеляційну скаргу 121,80 грн.
(а.с.1,122)

Тому, з відповідачів підлягає
стягнення на користь позивачки по 175,60
грн. судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 08 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6
демонтувати самовільно влаштований
тамбур з цегли та дверима на сходовій
клітині дев'ятого поверху перед
входом у квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судовий
збір по 175,60 грн. з кожного на користь
ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: