Справа № 443/62/2012
№ провадження 2/196/6/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року
смт Царичанка

Царичанський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

при секретарі - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт Царичанка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи Четверта
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
встановлення факту, визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визначення
частки у спільному майні подружжя,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом та за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із
позовом до ОСОБА_3, треті особи Четверта
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
встановлення факту, визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визначення
частки у спільному майні подружжя,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом та за заповітом.

В обгрунтування своїх вимог вказали,
що раніше домоволодіння АДРЕСА_2
Царичанського району
Дніпропетровської області на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
Царичанською державною нотаріальною
конторою 27 серпня 1968 року за реєстровим
№ 938, належало ОСОБА_6

Право власності на домоволодіння
зареєстровано в ОКП "Царичанське БТІ" в
книзі № 9 за № 1154.

З 25 жовтня 1950 року ОСОБА_6 перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. Після
реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила своє
прізвище на "ОСОБА_7".

Спірне домоволодіння АДРЕСА_2
Царичанського району
Дніпропетровської області було
придбано в період шлюбу, то в силу ст.
ст. 22, 28 СК України майно придбане
подружжям у період шлюбу є їх спільною
сумісною власністю. Кожний із подружжя
має рівні права володіти,
користуватися і розпоряджатися цим
майном і частки їх рівні.

Статтею 125 СК УРСР 1926 року зазначено,
що майно нажите подружжям спільною
працею в період шлюбу вважається
нажитим обома членами подружжя на
засадах спільної власності в рівних
частках. Інше ж майно складає окрему
власність кожного з них. Праця жінки
над провадженням хатнього
господарства або піклуванням про дітей
прирівнюються щодо прав на майно до
праці чоловіка над видобуванням
засобів для життя.

На підставі викладеного, вважають,
що ОСОБА_7 має належати 1/2 частина
спірного домоволодіння.

За життя ОСОБА_9 склала заповіт,
посвідчений Царичанською ДНК 10 березня
1977 року за реєстровим № 259, відповідно
до якого 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_2 Царичанського району
Дніпропетровської області заповіла
ОСОБА_10.

ОСОБА_10 є рідним сином ОСОБА_9 та
ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_9 померла.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України
в редакції 1963 року ОСОБА_10 прийняв
спадщину шляхом фактичного вступу в її
управління та володіння, оскільки на
період смерті ОСОБА_9 він постійно
мешкав та був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2. Але оформити право
власності на спадкове майно після
смерті матері ОСОБА_9 своєчасно не
встиг.

В документах ОСОБА_9 помилково її
ім'я вказано по різному. Так, в
свідоцтві про шлюб ОСОБА_11 її ім'я
зазначено як "ОСОБА_9". В свідоцтві про
народження ОСОБА_10 її ім'я записано як
"ОСОБА_9". В заповіті її ім'я зазначено як
"ОСОБА_9", а в свідоцтві про її смерть як
"ОСОБА_9". Вказана помилка виникла у
зв'язку з невірним написанням і
перекладом імені "ОСОБА_9" з російської
мови на українську і навпаки.

19.03.1983 року ОСОБА_10 уклав
зареєстрований шлюб з ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_10 помер.
Заповіту не складав. Спадкоємцями
першої черги за законом після його
смерті відповідно до ст. 529 ЦК України в
редакції 1963 року є позивачі, як діти
спадкодавця, та його дружина ОСОБА_4

Протягом тривалого часу ОСОБА_4
перебуває на лікуванні у
психоневрологічних інтернатах і з
28.12.2011 року перебуває на лікуванні у КЗ
"Вищетарасівський психоневрологічний
інтернат" ДОР".

ОСОБА_4 після смерті чоловіка
спадщину не прийняла та не претендує на
неї.

Відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК
України в редакції 1963 року позивачі
зазначають, що фактично вони прийняли
спадщину шляхом вступу в її управління,
володіння та користування.

ОСОБА_2 був зареєстрований і мешкав
на момент смерті разом зі спадкодавцем
ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 прийняв частину спадкового
майна, а саме золоті сережки та золоту
обручку. Крім того, ОСОБА_1 постійно
мешкав та був зареєстрований в
спадковому будинку з 1998 року. Він
постійно опікувався спадковим майном.
Робив необхідні ремонтні роботи,
доглядав сад та огород.

Зазначають, що факт постійного
мешкання ОСОБА_1 в домоволодінні за
адресою: АДРЕСА_2 Дніпропетровської
області, підтверджується і тим, що
10.06.2004 року ОСОБА_1 у зв'язку із
досягненням 16 років отримав паспорт
громадянина України з відміткою про
реєстрацію саме в будинку за
вищевказаною адресою.

Спадкоємець, який прийняв частину
спадкового майна, вважається таким, що
прийняв спадщину в цілому. ОСОБА_6
повинна була належати тільки 1/2 частина
домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6 помер. За
життя ним було складено заповіт,
посвідчений Царичанською ДНК 25.01.2005
року за реєстровим № 126, відповідно до
якого спадкоємцем після його смерті є
ОСОБА_3

Фактично до червня 2011 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 проживали у спірному
домоволодінні. Вказують, що тільки в
червні 2011 року ОСОБА_3 самоуправно
замінив замки на вхідних дверях
будинку та хвіртці та став
перешкоджати їм у користуванні
спадковим майном.

04 червня 2011 року Четвертою
Дніпропетровською ДНК за реєстровим
номером 1-272 було видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом,
відповідно до якого ОСОБА_3 у власність
перейшло домоволодіння АДРЕСА_2
Царичанського району
Дніпропетровської області.

Вважають, що при оформленні
свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3
навмисно ввів в оману нотаріальну
контору щодо права власності на
спірний будинок.

До липня 2011 року їхнє право на
частину домоволодіння АДРЕСА_2
Царичанського району
Дніпропетровської області ніхто не
оспорював і тільки наприкінці липня 2011
року їм стало відомо, що ОСОБА_3 оформив
право на спадщину на все домоволодіння.

Прохають:

- встановити факт, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є онуком ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року;

- встановити факт належності
заповіту, посвідченого 10 березня 1977
року державним нотаріусом
Царичанської державної нотаріальної
контори за реєстровим № 259, ОСОБА_9,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 року;

- визнати частково на 1/2 частину
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане 04 червня
2011 року Четвертою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 1-272, відповідно до якого
ОСОБА_3 у власність перейшло
домоволодіння АДРЕСА_2 Царичанського
району Дніпропетровської області;

- встановити той факт, що ОСОБА_9 у
спільному майні подружжя належала 1/2
частина домоволодіння АДРЕСА_2
Царичанського району
Дніпропетровської області;

- встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року;

- встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_10,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_5

- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН
НОМЕР_2, право власності на 1/4 частину за
кожним на домоволодіння АДРЕСА_2
Царичанського району
Дніпропетровської області, в порядку
спадкування за законом та за заповітом
після смерті ОСОБА_10, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 року та ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої позовні вимоги та вимоги ОСОБА_2,
як його представник, підтримав в
повному обсязі, прохає їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, належним чином був сповіщений
про день, час та місце розгляду справи в
суді.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник - ОСОБА_12 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
заперечують проти їх задоволення.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася, до суду
надійшла заява з проханням розглядати
дану справу без її участі, не заперечує
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Представник третьої особи -
Четвертої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, надіслали заяву
з проханням розглядати дану справу без
участі їх представника, винести
рішення згідно чинного законодавства.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явився, надіслав заяву з
проханням розглядати дану справу без
його участі, заперечує проти
задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_3 та його
представника - ОСОБА_12, вивчивши всі
надані по справі докази та даючи їм
оцінку у їх сукупності, суд приходить
до висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню з наступних
підстав.Відповідно до вимог ст.10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч.4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер ОСОБА_6 (копія
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3,
видане 16.11.2011 року) (том1 а.с.12). ОСОБА_6 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого Царичанською державною
нотаріальною конторою 27.08.1968 року за
реєстровим № 938, зареєстрованого в ОКП
«Царичанське бюро технічної
інвентаризації» в книзі 9 номер запису
1154, реєстраційний номер 33709103 (том1 а.с.32),
був власником житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_2 Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_6 було складено
заповіт, посвідчений Царичанською ДНК
25.01.2005 року за реєстровим № 126,
відповідно до якого за волею
спадкодавця спадкоємцем після його
смерті є ОСОБА_3.(відповідач в справі).

04 червня 2011 року Четвертою
Дніпропетровською ДНК за реєстровим
номером 1-272 було видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом,
відповідно до якого ОСОБА_3 у власність
перейшло домоволодіння АДРЕСА_2
Царичанського району
Дніпропетровської області (том 1 а.с.32).

Судом встановлено, що 25.10.1950 року
ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_7. Після
реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила своє
прізвище на «ОСОБА_7» (том1 а.с.211).

Домоволодіння АДРЕСА_2
Царичанського району
Дніпропетровської області було
придбано ОСОБА_6 в період шлюбу.

Згідно вимог ст. ст. 22, 28 СК України в
редакції 1969 року майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожний із подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження. Подружжя
користується рівними правами на майно.

На підставі викладеного, суд вважає,
що ОСОБА_7 належить ? частина житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_2
Дніпропетровської області.

10.03.1977 року ОСОБА_9 склала заповіт,
посвідчений Царичанською ДНК за
реєстром № 259, згідно якого заповіла
своєму синові - ОСОБА_10 ? частину
житлового будинку з господарськими
будівлями за адресою: АДРЕСА_2
Дніпропетровської області (том 1 а.с.13).

ОСОБА_10 є рідним сином ОСОБА_6.(копія
свідоцтва про народження серії НОМЕР_4,
видане 28.08.1953 року).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_9 померла
(копія свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_5, видане ІНФОРМАЦІЯ_4 року) (том2
а.с.5).

Відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК
України в редакції 1963 року ОСОБА_10
прийняв спадщину шляхом фактичного
вступу в її управління та володіння,
оскільки на період смерті ОСОБА_9 він
постійно мешкав та був зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується
копією домової книги (том1 а.с.52-61).
Оформити право власності на спадкове
майно після смерті матері ОСОБА_9
своєчасно не встиг.

19.03.1983 року ОСОБА_10 зареєстрував шлюб з
ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_10 помер (копія
свідоцтва про смерть НОМЕР_6, видане
13.11.2001 року) (том1 а.с.11).

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_10 є позивачі, як діти
спадкодавця, що підтверджується їх
свідоцтвами про народження (том1 а.с.6,7).
Його дружина - ОСОБА_4 спадщину після
смерті чоловіка не прийняла і не
претендує на неї.

Позивачі фактично прийняли спадщину
шляхом вступу в її управління,
володіння та користування.

ОСОБА_2 був зареєстрований і мешкав
на момент смерті батька разом зі
спадкодавцем ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 прийняв частину спадкового
майна, а саме золоті сережки та золоту
обручку бабусі ОСОБА_9 Крім того, ОСОБА_1
постійно мешкав та був зареєстрований
в спадковому будинку з 1998 року. Він
постійно опікувався спадковим майном.
Робив необхідні ремонтні роботи,
доглядав сад та огород.

Факт постійного мешкання ОСОБА_1 в
домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2
Дніпропетровської області,
підтверджується і тим, що 10.06.2004 року
ОСОБА_1 у зв'язку із досягненням 16 років
отримав паспорт громадянина України з
відміткою про реєстрацію саме в
будинку за вищевказаною адресою (том1
а.с.9).

Згідно вимог ст. 529 ЦК України в
редакції 1963 року при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. .... Онуки і
правнуки є спадкоємцями за законом,
якщо на час відкриття спадщини немає в
живих того з їх батьків, хто був би
спадкоємцем; вони успадковують порівну
в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
родителю.

Таким чином, суд вважає, що позивачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за
законом на 1/2 частину житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_2 Дніпропетровської
області, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5
року батька ОСОБА_10, яку він успадкував
за заповітом після смерті своєї матері,
воля якої була заповісти її майно сину
ОСОБА_10, а тому слід визнати частково на
1/2 частину недійсним свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, видане
ОСОБА_3 04 червня 2011 року Четвертою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
1-272.

В документах ОСОБА_9 помилково її
ім'я вказано по різному. Так, в
свідоцтві про шлюб ОСОБА_11 її ім'я
зазначено як "ОСОБА_9". В свідоцтві про
народження ОСОБА_10 її ім'я записано як
"ОСОБА_9". В заповіті її ім'я зазначено як
"ОСОБА_9", а в свідоцтві про її смерть як
"ОСОБА_9". Вказана помилка виникла у
зв'язку з невірним написанням і
перекладом імені "ОСОБА_9" з російської
мови на українську і навпаки.

Тому у суду не викликає сумніву той
факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є онуками
ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та
факт належності заповіту, посвідченого
10 березня 1977 року державним нотаріусом
Царичанської державної нотаріальної
контори за реєстровим № 259, ОСОБА_9,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України
судовий збір залишити за позивачами.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи Четверта
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
встановлення факту, визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визначення
частки у спільному майні подружжя,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом та за заповітом,
задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є онуками ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Встановити факт належності
заповіту, посвідченого 10 березня 1977
року державним нотаріусом
Царичанської державної нотаріальної
контори за реєстровим № 259, ОСОБА_9,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати частково на 1/2 частину
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане 04 червня
2011 року Четвертою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 1-272, відповідно до якого
ОСОБА_3 у власність перейшло
домоволодіння АДРЕСА_2 Царичанського
району Дніпропетровської області.

Встановити той факт, що ОСОБА_9 у
спільному майні подружжя належала 1/2
частина домоволодіння АДРЕСА_2
Царичанського району
Дніпропетровської області.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_10,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН
НОМЕР_2, право власності на 1/4 частину за
кожним на домоволодіння АДРЕСА_2
Царичанського району
Дніпропетровської області, в порядку
спадкування за законом та за заповітом
після смерті ОСОБА_10, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 року та ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з подачею
апеляційної скарги через районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду в повному обсязі
виготовлено 29 грудня 2014 року.

Головуюча
О.М.ГУДИМ