Справа № 443/855/14
Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/5716/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4, відповідача
ОСОБА_5 та його представника адвоката
ОСОБА_6, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення
Жидачівського районного суду
Львівської області від 03 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, орган опіки та піклування
Жидачівської районної державної
адміністрації про усунення перешкод у
вихованні дитини, -

в с т а н о ви л а:

В травні 2014 року позивачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до
ОСОБА_5 та органу опіки і піклування
Жидачівської районної державної
адміністрації про усунення перешкод у
вихованні їхньої онуки, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Просили зобов'язати
відповідача не чинити їм перешкоди у
спілкуванні і вихованні онуки та
визначити їм способи участі у такому
спілкуванні та вихованні шляхом
відвідування онуки: за місцем її
навчання один раз на тиждень
тривалістю до 3 годин, без присутності
батька дитини ОСОБА_5 та без порушення
навчального процесу; за місцем її
проживання один раз на тиждень
тривалістю до 3 год, без присутності
батька, за попереднім погодженням з
ним; кожну першу та третю суботу місяця
з правом ночівлі у них за адресою:
АДРЕСА_1 без присутності батька дитини
ОСОБА_5; 3 дні під час осінніх канікул з
правом ночівлі у них за тією ж адресою,
без присутності батька дитини; 7 днів
під час зимових канікул з правом
ночівлі у них за тією ж адресою, без
присутності батька дитини ОСОБА_5, 3 дні
під час весняних канікул з правом
ночівлі у них за тією ж адресою, без
присутності батька дитини; 46 днів під
час літніх канікул з правом ночівлі у
них за тією ж адресою, без присутності
батька дитини; 5 святкових днів з правом
ночівлі у них за тією ж адресою, без
присутності батька дитини; у день
народження дитини тривалістю до 3
годин, спільно відпочивати з онукою з
правом вибору місця відпочинку без
присутності батька дитини.

Свої позовні вимоги
обґрунтовують тим, що після смерті в
квітні 2012 року їхньої доньки, ОСОБА_8,
онука ОСОБА_7 залишилась проживати з
ними. Однак згодом батько, відповідач
ОСОБА_5 забрав у них онуку та
перешкоджає їм зустрічатись і
спілкуватись з нею як за місцем її
проживання так забирати онуку до місця
їх проживання в м. Н. Розділ.

Рішенням Жидачівського районного
суду Львівської області від 03 липня 2014
року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено
частково. Судом постановлено
зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод
позивачам в спілкуванні та вихованні
ОСОБА_7. Крім того, визначено способи
участі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вихованні
внучки ОСОБА_7, шляхом надання права
позивачам у відвідуванні онуки ОСОБА_7:

- за місцем її навчання один раз на
тиждень тривалістю до 3 годин, без
порушення навчального процесу, без
присутності батька дитини ОСОБА_5;

- за місцем її проживання у с.
Старе Село Жидачівського району
Львівської області, один раз на тиждень
тривалістю до 3 год, за попереднім
погодженням з батьком дитини, без його
присутності;

- за місцем її проживання у день
народження дитини тривалістю до 3 год.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
судових витрат.

Вказане рішення суду оскаржили
позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 В апеляційній
скарзі, посилаються на незаконність,
необґрунтованість такого, порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, постановлення
рішення без повного і всебічного
з'ясування обставин справи, без
належної оцінки всіх доказів. Зокрема
зазначають, що не можуть особисті
неприязні відносини, які склалися між
сторонами бути перешкодою для
реалізації їхніх прав на виховання та
спілкування з дитиною. Крім того
стверджують, що судом не взято до уваги
думку малолітньої ОСОБА_7 щодо умов
проживання з ними, яка нею була
висловлена в судовому засіданні, чим
порушені вимоги ст.213 ЦПК України. На
думку апелянтів, в основу
оскаржуваного рішення суд поклав лише
висновок органу опіки та піклування,
який є необґрунтований, та суперечить
інтересам дитини. Просять рішення
районного суду скасувати в частині
відмови в задоволенні позову та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги задоволити
повністю. (а.с. 74-78).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
їх представника ОСОБА_4 на
обґрунтування апеляційної скарги,
заперечення на скаргу відповідача
ОСОБА_5 та його представника адвоката
ОСОБА_6, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи
та безспірно встановлено судом першої
інстанції, малолітня ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_5,
відповідача у справі, та ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8).

Судом встановлено також, що
позивачі у справі ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
батьки померлої ОСОБА_8, є дідом та
бабою малолітньої ОСОБА_7, яка від
народження і до дня смерті матері разом
з батьками проживала в їхньому будинку
в м.Новий Розділ Львівської області.
Позивачі піклувались про онуку,
займались її вихованням та матеріально
допомагали.

Після смерті ОСОБА_8, між
позивачами та відповідачем ОСОБА_5
стали виникати конфлікти та суперечки
з приводу виховання дитини та впливу на
неї, у зв'язку з чим останній 23.07.2013 року
забрав доньку від діда та баби і став
проживати з нею в будинку своїх батьків
в населеному пункті Старе Село
Жидачівського району Львівської
області, де створені належні умови для
проживання (акт обстеження
житлово-побутових умов від 22.10.2013 року
(а.с.33-34).

Відповідно до ст. 257 СК України
баба, дід, прабаба, прадід мають право
спілкуватися зі своїми внуками,
правнуками, брати участь у їх
вихованні. Батьки чи інші особи, з якими
проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою, дідом,
прабабою, прадідом своїх прав щодо
виховання внуків, правнуків. Якщо такі
перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба,
прадід мають право на звернення до суду
з позовом про їх усунення.

Згідно ст. 263 СК України спір щодо
участі баби, діда, прабаби, прадіда,
брата, сестри, мачухи, вітчима у
вихованні дитини вирішується судом
відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Частинами 1,2 ст.159 СК України
визначено, що якщо той з батьків, з ким
проживає дитина, чинить перешкоди тому
з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.19 СК України
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи. Суд може не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону
України "Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування" органами опіки та
піклування є державні адміністрації
районів, районів міст Києва і
Севастополя, виконавчі органи міських
чи районних у містах, сільських,
селищних рад.

Відповідно до ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_5 дійсно чинить перешкоди ОСОБА_2
і ОСОБА_3 у спілкуванні з онукою та у
здійсненні ними її виховання,
мотивуючи тим, що позивачі
налаштовують дитину проти нього та
негативно впливають на її виховання,
однак належних доказів цим твердженням
не надав.

Показаннями свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 підтверджено, що позивачі після
смерті своєї дочки не дозволяли
бачитись відповідачеві з дитиною,
чинили різні перешкоди.

З матеріалів справи вбачається
також, що позивачі періодично
звертаються в суди з різними позовами
до відповідача, в тому числі про
позбавлення його батьківських прав,
про відібрання дитини, що ускладнює
їхні стосунки.

В той же час, виходячи з вимог норм
матеріального права та інтересів
дитини, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що особисті
неприязні відносини, які склалися між
сторонами у справі, не можуть бути
перешкодою для реалізації прав
позивачів і дитини на їх спілкування.
Позивачі мають право брати участь у
вихованні малолітньої онуки, а
позбавлення їх права спілкуватись з
онукою та брати участь у її вихованні і
виявляти турботу про неї може
позбавити останню родинних зв'язків з
бабою та дідом по лінії матері, любові
та турботи з їх боку.

Наведене узгоджується з
приписами Декларації прав дитини,
проголошеної Генеральною Асамблеєю
ООН 20 листопада 1959 року, в якій
принциповим положенням є те, що дитина
повинна зростати в умовах турботи.

Беручи до уваги фактичні
обставини справи та висновки органу
опіки і піклування щодо способу участі
діда і баби, позивачів у справі, у
вихованні та спілкуванні з малолітньою
онукою, суд першої інстанції, з
врахуванням відносин, які склалися між
дідом, бабою та батьком дитини, вік
дитини, любов та турбота з боку діда та
баби до онуки, які бажають брати участь
у вихованні дитини, дійшов
обґрунтованого висновку про
можливість часткового задоволення
позовних вимог та періодичних
зустрічей позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з
онукою ОСОБА_7 за місцем її навчання
один раз на тиждень тривалістю до 3
годин, без порушення навчального
процесу, без присутності батька дитини
ОСОБА_5; за місцем її проживання у
с.Старе Село Жидачівського району
Львівської області, один раз на тиждень
тривалістю до 3 годин, за попереднім
погодженням з батьком дитини, без його
присутності; за місцем її проживання у
день народження дитини тривалістю до 3
год.

Такий порядок на думку колегії
суддів буде сприяти психологічній
стабільності малолітньої ОСОБА_7 та її
позитивному розвитку і вихованню.

В той же час, судова колегія
вважає, що з метою забезпечення більш
тісних стосунків позивачів з онукою та
реалізації їхніх прав у її вихованні та
спілкуванні, суду слід було врахувати і
рекомендацію органу опіки і піклування
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області від
27.06.2014 року за №02-17/1296 щодо можливості
надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права у
відвідуванні онуки ОСОБА_7 кожну першу
і третю суботу місяця тривалістю до 4
годин за місцем проживання дитини з
правом забирати дитину на прогулянку
та обов'язкового повернення до
постійного місця проживання дитини
(а.с.53-55), що частково відповідає і
позовним вимогам позивачів.

З огляду на викладене колегія
суддів вважає що оскаржуване рішення в
цій частині визначення способу участі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вихованні онуки
ОСОБА_7 слід змінити, додатково надавши
їм право у відвідуванні онуки кожну
першу і третю суботу місяця тривалістю
до 4 годин за місцем проживання дитини з
правом забирати дитину на прогулянку
та обов'язкового повернення до
постійного місця проживання дитини.

В решті це рішення слід залишити
без змін, як таке, що постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права при повному та
всебічному дослідженні доказів і
вірному встановленні обставин справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1ст.307,
ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 03 липня 2014 року
в частині визначення способу участі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вихованні онуки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити, додатково
надавши право ОСОБА_2, ОСОБА_3 у
відвідуванні онуки ОСОБА_7 кожну першу
і третю суботу місяця тривалістю до 4
годин за місцем проживання дитини з
правом забирати дитину на прогулянку
та обов'язкового повернення до
постійного місця проживання дитини.

В решті апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цим рішенням законної сили
шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.