Справа № 201/9985/14-ц (2/201/2539/2014)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді
Черновського Г.В.,

при секретарі -
Шнейдеріс А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи: Перша Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
управління юстиції, ОСОБА_2 - про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи: Перша Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
управління юстиції, ОСОБА_2 - про
визнання права власності в порядку
спадкування.

Позивач у позовній заяві в
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що Першою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
прийняття спадщини після смерті матері
- ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яке
складається з 1/4 частини квартири
АДРЕСА_1, у зв'язку з не проведенням
державної реєстрації права власності
за ОСОБА_4 на 1/4 частину вказаної
квартири на підставі свідоцтва від 21
січня 2002 року про прийняття спадщини
після смерті чоловіка останньої та
батька позивачки - ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3. У зв'язку з зазначеним,
ОСОБА_1 звернулась до суду з даним
позовом, в якому просила суд, з
урахуванням уточнень, визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за законом на 1/4 частини квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка
відкрилась після смерті її батька
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3; на 1/4
частини цієї квартири - в порядку
спадкування за законом після смерті
матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;
всього визнати за ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування за
законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1,
після смерті батьків: ОСОБА_5 та ОСОБА_3
(а. с. 5-7, 87-88).

Позивач через канцелярію суду подала
заяву про розгляд даної цивільної
справи без її участі, в заяві вказала,
що позовні вимоги підтримує, проти
заочного розгляду справи не заперечує
(а. с. 104).

Відповідач для участі в розгляді даної
цивільної справи свого представника не
направив, про час, дату та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином за 13 днів до судового
засідання (а. с. 103), проте представник
відповідача приймала участь у судовому
засіданні від 09 жовтня 2014 року,
заперечувала проти задоволення позову,
посилаючи на те, що право власності на
нерухоме майно виникає з моменту його
державної реєстрації, а оскільки на час
своєї смерті ОСОБА_4 не зареєструвала
право власності на 1/4 частини спірного
майна на підставі свідоцтва про
прийняття спадщини за законом -
визнання права власності за позивачем
на 1/2 частин квартири не можливе (а. с.
75-76).

Від третьої особи ОСОБА_2 на адресу суду
надійшла заява, посвідчена Виконкомом
Демуринської селищної ради
Межівського району Дніпропетровської
області, про розгляд даної цивільної
справи за відсутності ОСОБА_2 (а. с. 38).

Третя особа - Перша Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, для
участі в розгляді даної цивільної
справи свого представника не наварила,
про час, дату та місце слухання справи
була повідомлена належним чином,
надіслала на адресу суду заяву про
розгляд даної цивільної справи без
участі її представника (а. с. 29).

Третя особа - Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції для участі в
розгляді даної цивільної справи свого
представника не наварила, про час, дату
та місце слухання справи була
повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали даної
цивільної справи, суд приходить до
висновку щодо можливості задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що у ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька
ОСОБА_6, прізвище якої було змінено на
«ОСОБА_6» у зв'язку із реєстрацією шлюбу
01 серпня 1987 року зі ОСОБА_7, від якого
позивач та її чоловік мають сина -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Викладене
підтверджується копіями відповідних
свідоцтв, наявними в матеріалах справи
(а. с. 8, 9, 10).

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло, виданого 10
листопада 1999 року за № 1/1914-99 Виконкомом
міської Ради народних депутатів,
останній посвідчив, що квартира
АДРЕСА_1 дійсно належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а. с. 11).

Судом було встановлено, що ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 18) та після його
смерті державним нотаріусом Першої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори 21 січня 2002 року
ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1, зареєстроване в
реєстрі за № 1-280 (а. с. 16).

З матеріалів спадкової справи № 416/2008,
відкритої після смерті ОСОБА_3 на
підставі заяви ОСОБА_1 від 18 квітня 2008
року про прийняття спадщини за законом,
вбачається, що за ОСОБА_3 не було
зареєстровано право власності на 1/4
частин квартири АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва від 21 січня 2002 року за
реєстрованим № 1-280 (а. с. 69).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_3 (а. с. 19), проте
постановою державного нотаріуса
Першої дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 20 червня 2014
року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті матері, оскільки
остання не зареєструвала за собою
право власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва від 21
січня 2002 року за реєстрованим № 1-280 (а.
с. 20, 89).

З огляду на положення ч. 2 ст. 370 ЦПК
України, якою передбачено, що у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду, суд приходить до
висновку що частка кожного з
співвласників в квартирі АДРЕСА_1
становить по 1/4 частини.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України.

Згідно п. 5 ст. 3 ЦК України загальними
засадами цивільного законодавства є
судовий захист цивільного права та
інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, способом
захисту якого згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК
України є, зокрема, визнання права
власності.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Частиною 2 ст. 370 ЦПК України
передбачено, що у разі виділу частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Відповідно до вимог статей 1216, 1218 ЦК
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Положеннями ст. 1218 ЦК України
встановлено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України
встановлено, що відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, приймаючи до уваги, що
позивач є єдиним спадкоємцем першої
черги після смерті ОСОБА_3, якій
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло належить 1/4 частини
квартири АДРЕСА_1, та яка у
встановленому законом порядку та
строки прийняла спадщину після смерті
свого чоловіка ОСОБА_3, що також
складається з 1/4 частини вказаної
квартири, та про що отримала
відповідний правовстановлюючий
документ: свідоцтво про право на
спадщину за законом, суд приходить до
висновку щодо доведеності та
обґрунтованості позовних вимог
позивача та вважає за необхідне
задовольнити їх у повному обсязі.

Крім того, роблячи такий висновок
суд критично оцінює посилання
представника відповідача в
обґрунтування своїх заперечень на
відсутність державної реєстрації за
ОСОБА_3 прав власності на 1/4 частини
спірної квартири після смерті її
чоловіка ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_3
проживала разом із чоловіком на час
його смерті, фактично прийняла
спадщину після смерті чоловіка, про що
отримала відповідне свідоцтво, яке і є
правовстановлюючим документом на
спірне майно, а державну реєстрацію
таких прав не встигла зробити у зв'язку
зі смертю.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 392, 1216-1218, 1222, 1223, 168, 1269, 1296 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування за законом на 1/4
частини квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, яка відкрилась після
смерті її батька ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/4
частини цієї квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті матері - ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Всього визнати за ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування за
законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1,
після смерті батьків: ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой