АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8003/14
Справа № 626/1471/14-ц
Категорія: про відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Тичкової О.Ю.,
Малінської С.М.

за участі секретаря -
Каменської Д.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Красноградського
районного суду Харківської області від
21 жовтня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
Красноградське
житлово-ремонтно-експлуатаційне
підприємство, Красноградське
підприємство теплових мереж про
відшкодування шкоди, завданої залиттям
квартири ,-

В С Т А Н
О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого позивач зазначила
про те, що їй на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1.

08.01.2013 року з вини відповідача, яка
проживає поверхом вище, було залито
квартиру шляхом зриву згону на батареї
опалювання. Вина відповідача в залитті
квартири встановлена актом комісії
Красноградського ЖРЕП по обстеженню
квартири АДРЕСА_2 від 08.01.2013 року.

В результаті затоплення водою
належної ОСОБА_2 квартири була
пошкоджена стеля, шпалери, ковролін, а
також балкон обшитий ДПС який в
результаті залиття прийшов у
непридатність і відновленню не
підлягає. У зв'язку з чим позивачкою
було проведено ремонт загальна
вартість матеріалів якого становить
4625,50 грн. На звернення ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відшкодування завданих їй збитків,
відповідач відповіла відмовою.

Крім того, позивач вважала, що діями
відповідача щодо затоплення квартири
їй була завдана також і моральна шкода,
яка виразилась у сильних душевних
переживання, оскільки залиття квартири
призвело її в непридатний стан для
тривалого проживання, та ще й у зимовий
період часу у зв'язку з чим, вона
вимушена була проживати у рідних до
відновлення квартири в придатний для
проживання стан. При цьому будучи
людиною похилого віку та інвалідом II
групи ОСОБА_2 ремонт зробила
самостійно, у зв'язку з чим вона довго
відновлювала свої сили та здоров'я.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала та
просила відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позову у повному обсязі, при цьому
пояснила суду, що 13.04.2009 року вона
придбала у власність квартиру за
адресою: АДРЕСА_2 та починаючи з квітня
місця 2009 року проживає в ній. Дійсно 08
січня 2013 року в її квартирі було
зірвано згін з батареї опалювання, в
наслідок чого відбувся витік води, що
призвело до затоплення квартири
АДРЕСА_1, але чуму це відбулося їй
невідомо, оскільки з моменту
проживання в квартирі вона жодного
разу в систему опалення не втручалась
при цьому здійснювала за нею контроль,
але неполадок в системі опалювання
жодного разу не було, крім цього влітку
система опалення пройшла гідравлічне
витребування, своєї вини в заподіянні
позивачі матеріальної та моральної
шкоди в даному випадку не вбачає.

Представник третьої особи
Красноградського ЖРЕП Волохова С.Л. в
судовому засіданні суду першої
інстанції пояснила, що дійсно 08.01.2013
року працівники Красноградського ЖРЕП
виїжджали на підставі заявки для
проведення ремонту системи внутрішнє
квартирної мережі центрального
опалювання в квартирі АДРЕСА_2,
оскільки в даній квартирі було зірвано
згін з батареї опалювання. Позов ОСОБА_2
вважала обгрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

Представник третьої особи
Красноградського ПТМ Болотов П.С. в
судовому засіданні суду першої
інстанції зазначив, що позов ОСОБА_2 в
частині стягнення матеріальної шкоди є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Рішенням Красноградського
районного суду Харківської області від
21 жовтня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, терті особи:
Красноградське
житлово-ремонтно-експлуатаційне
підприємство, Красноградське
підприємство теплових мереж про
відшкодування шкоди, завданої залиттям
квартири - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_2
звернулася на нього з апеляційною
скаргою, в якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати це судове рішення та
постановити по справі нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Однак, у даному випадку ухвалене
судом першої інстанції у справі
рішення не відповідає зазначеним
вимогам процесуального закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 районний суд, виходив з
того, що позивач не надав суду жодних
доказів, які б підтвердили вину саме
відповідачки ОСОБА_3 у завданні
матеріальної шкоди залиттям квартири,
що між діями відповідача та
спричиненням шкоди є
причинно-наслідковий зв'язок, оскільки
при складанні вище зазначених актів
про залиття квартири позивача АДРЕСА_1,
які є основними докази позовних вимог
позивача, встановлена причина залиття
квартири, яка не пов'язана з діями
ОСОБА_3

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що
ОСОБА_2 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1. Актом комісії по
обстеженню технічного стану жилого
будинку від 08.01.2013 року встановлено, що
08.01.2013 року в квартирі АДРЕСА_2,
власником якої є ОСОБА_3 було зірвано
згін під тиском води на батареї
опалювання в результаті чого була
затоплена водою квартира АДРЕСА_1 яка
належить ОСОБА_2, згідно висновків
комісії в даній квартирі необхідно
замінити шпалери на стелі та стінах в
спальні і залі, плитку на стелі у кухні
(а.с. 10).

Також комісії по обстеженню
технічного стану жилого будинку було
складено Акт від 08.01.2013 року яким
встановлено, що 08.01.2013 року в кв. АДРЕСА_2
під тиском води був зірваний згін на
батареї опалювання в результаті чого
була затоплена квартира АДРЕСА_2 та
квартира під нею АДРЕСА_1, в квартирі
АДРЕСА_2 комісія вважає, що необхідно
замінити згін на батареї опалення.

Крім цього 11.01.2013 року було складено
Акт про обстеження квартири АДРЕСА_1,
яким встановлено, що у квартирі
АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3, було
зірвано згін з батареї опалювання, в
наслідок чого відбувся витік води, що
призвело до затоплення квартири
АДРЕСА_1 про що складено Акт
представниками Красноградського
житлово-ремонтного експлуатаційного
підприємства від 08.01.2013 року. При цьому,
ОСОБА_3 не зверталась з заявами до ЖРЕП,
щодо ремонту системи опалювання. У
квартирі АДРЕСА_1 у наслідок вказаного
затоплення пошкоджені шпалери на стелі
на стінах у всіх кімнатах, ковролін
розстелений на підлозі залу та спальні
напитався вологи (а.с.7).

Копією Акта готовності до
опалювального сезону від 25.07.2012 року
підтверджується, що житловий будинок
АДРЕСА_1 витримав гідравлічне
випробування трубопроводів системи
під тиском 6,0 МПа (кг/см2) (а.с. 48).

Згідно до ст. 322 ЦК України на
власника покладається обов'язок
утримання майна, що йому належить та
нести відповідальність за завдану цим
майном шкоду. Відповідно до положень
ст. 151 ЖК України в обов'язки власника
квартири входить забезпечення її
схоронності, проведення за свій
рахунок поточного та капітального
ремонту, утримання в порядку при
домової території.

Позивач є власником квартири
АДРЕСА_1, повністю утримує займане
житло, несе витрати по оплаті всіх
комунальних платежів. Відповідачка ж в
свою чергу є власницею квартири
АДРЕСА_2.

За загальними правилами чинного
цивільного законодавства особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Відповідно до положень
ст.. 22 ЦК України збитками є втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Виходячи з системного аналізу
наведених норм матеріального права
позивач, як власник квартири АДРЕСА_1,
має право на відшкодування збитків,
заподіяних ушкодженням майна, що
перебуває у її безпосередньому
користуванні та володінні.

Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.
відповідальності за шкоду, завдану
майну та підстави її виникнення. За
правилами ст. 1166 ЦК України в повному
обсязі відповідно до реальної вартості
робіт, які необхідно провести для
відновлення пошкодженого майна ,
підлягають відшкодуванню матеріальні
збитки виходячи із ступеню вини особи ,
що її заподіяла. Для настання
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення, а саме: а)

наявність шкоди; б) протиправна
поведінка заподіювача шкоди; в)
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача;
г) вина. Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Відповідно обов'язок по доказуванню
наявності підстав для звільнення
заподіювача шкоди від матеріальної
відповідальності покладається на
відповідача.

Відповідачем не надано будь-яких
доказів на підтвердження відсутності
її вини щодо причини та наслідках
залиття квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене та
встановлені у справі обставини, судова
колегія приходить до висновку щодо
доведеності позивачем факту залиття
квартири АДРЕСА_1 з вини відповідача,
шляхом зриву згодну на батареї
опалювання у неналежний технічний
стан внутрішньо квартирного
обладнання у квартирі АДРЕСА_2,
власником якої є ОСОБА_3

Разом з цим, судова колегія не
знаходить підстав для задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача у якості відшкодування
завданої матеріальної шкоди саме в
розмірі 4625 грн. 40 коп., оскільки
позивачем, в розумінні положень ст. 60
ЦПК України не надано належних доказів
на підтвердження, понесеної нею
матеріальної шкоди саме в такому
розмірі. Надані ОСОБА_2 товарні чеки на
придбання нею клею, шпалер та іншого не
може бути розцінений судовою колегією
як достатній доказ, оскільки відсутні
дані що вона придбала їх саме для
відновлення ремонту у квартири та те,
що у матеріальному еквіваленті саме
такі матеріали їй були необхідні для
відновлення ремонту, якій існував в її
квартирі до залиття.

До такого ж висновку судова колегія
приходить й стосовно відшкодування
позивачці спричиненої моральної
шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено
право фізичні особи на відшкодування
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної внаслідок порушення їхніх
прав і свобод та законних інтересів.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, та інших дій.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого та інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Матеріали справи не містять доказів
на підтвердження факту погіршення
стану здоров'я позивача чи настання
для позивача інших негативних
наслідків внаслідок дій відповідача.

Також немає підстав вважати, що
позивач зазнала моральної шкоди
внаслідок пошкодження квартири, яка їй
на праві власності не належить.

Виходячи з наведеного колегія
суддів, перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції,визнає, що суд першої
інстанції правильно встановивши
обставини у справі, ухвалив рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що згідно до ст..
309 ЦПК України є підставою для його
скасування з ухваленням по справі
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з
інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 309, 313, 317, 319,
323, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Красноградського
районного суду Харківської області від
21 жовтня 2014 року - скасувати .

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, терті
особи: Красноградське
житлово-ремонтно-експлуатаційне
підприємство, Красноградське
підприємство теплових мереж про
відшкодування шкоди, завданої залиттям
квартири відмовити з інших підстав.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -