Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

22 грудня 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого судді
Наумової С.М.,

за участю секретаря Бєділо
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дзержинського
районного суду м. Харків цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виділ в натурі частки майна, що є
спільною частковою власністю за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про припинення права на частку у
спільному майні та визнання права
власності на 1/4 частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського
районного суду м. Харкова з позовом в
якому просить виділити в натурі у його
власність житлову кімнату 57, згідно
плану квартири, площею 16,1 кв.м, що
ідеально складає ? житлової площі
квартири та визнати у спільному
користуванні нежитлову площу квартири,
а саме: кухню 64, відповідно плану, ванну
кімнат 63, вбиральню 62, коридор 61,
передпокій 61а, веранду 1 та тамбур 1а.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 судові
витрати, понесені ним внаслідок
звернення до суду.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду
зустрічну позовну заяву, в якій з
урахуванням уточнень просить
припинити право ОСОБА_1 на ? частину
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_3. Визнати право власності за
ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.
Виплатити ОСОБА_1, що зареєстрований за
адресою АДРЕСА_3 грошову компенсацію в
сумі 292969,00 грн. (двісті дев'яносто дві
тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять
гривень), які знаходяться на рахунку №
НОМЕР_1 в ТУ ДСАУ в Харківській області,
код 26281249, банк отримувача - ГУДКСУ у
Харківській області, МФО 851011.

Сторони про час і місце розгляду справи
були повідомлені належним чином та
своєчасно.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_2 визнав в повному обсязі, на
задоволенні своїх позовних вимог не
наполягав.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2
в судове засідання не з'явилася,
надавши ОСОБА_3 повноваження
представляти її інтереси в судовому
засіданні на підставі нотаріально
посвідченої довіреності. В судовому
засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3
позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала,
просила їх задовольнити на підставі
обставин викладених в позовній заяві, в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1
просила відмовити.

Виходячи з наведеного, вислухавши
думку сторін, які були присутні в
судовому засіданні, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити у
відсутності позивача за зустрічним
позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку сторін, та оцінивши
надані сторонами по справі докази в їх
сукупності, вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, а
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню повністю.

Судом встановлені такі факти, що
підтверджуються наданими суду
доказами, та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 61 ЦК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Квартира № 11 за адресою: АДРЕСА_3
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_2 в ? частинах на
підставі договору дарування від 20
жовтня 2010 року та ОСОБА_1 ? частині на
підставі договору дарування від 18
червня 2010 року

ОСОБА_1 є колишнім чоловіком доньки
позивачки - ОСОБА_4 Шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 розірвано на підставі рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 17 березня 2011 року . Після
розірвання шлюбу з дочкою позивачки
ОСОБА_1 в спірній квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, не мешкав.

На теперішній час ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є
сторонніми особами, нічим не пов'язані
між собою. Сторони спільно квартирою не
користуються, оскільки мають
неприязнені стосунки, що може в
подальшому стати підставою для
виникнення нових конфліктів та
суперечок. Існування конфлікту між
сторонами підтверджується,
неможливість власними силами вирішити
питання користування спірною
квартирою, а також відповіддю
Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області, з якої вбачається,
що ОСОБА_2 в 2010 році зверталася до
дільничного інспектора міліції
Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області з питань
неправомірної поведінки ОСОБА_1

Після розірвання шлюбу позивач за
первісним позовом ОСОБА_1 постійно
мешкає за адресою: АДРЕСА_4. Як
вбачається з рішення Дзержинського
районного суду № 2-2137/11 від 18 червня 2013
року в результаті поділу майна,
набутого подружжям під час шлюбу,
вказаний житловий будинок, загальною
площею 185,5 кв.м, належить по ? частині
позивачу ОСОБА_1 та його колишній
дружині ОСОБА_4

Крім того, представником відповідача
за первісним позовом ОСОБА_2 до суду
надане рішення Апеляційного суду
Харківської області від 04 листопада 2014
року, з якого вбачається, що в житловому
будинку за адресою: АДРЕСА_4, на ?
частину, яка належить ОСОБА_1, виділені
приміщення загальною площею 102 кв.м

Судом достовірно встановлено та не
оспорюється сторонами по справі, що
спільне користування квартирою
неможливе.

Наведені вище обставини сторони не
заперечували та не оспорювали, тому
оскільки, зазначені обставини визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, суд відповідно до
вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх
встановленими та такими, що не
підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Згідно з вимогами ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо частка є незначною і не може бути
виділена в натурі, річ є неподільною,
спільне володіння і користування
майном є неможливим, таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

З метою визначення наявності підстав
необхідних для припинення права
власності, передбачених ст. 365 ЦК
України, та з'ясування питання щодо
можливості виділу ? частини, по справі 17
листопада 2014 року проведена судова
будівельно-технічна експертиза №
7332/12366.

З представленого висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
7332/12366 вбачається, що виходячи з
архітектурно-планувального і
конструктивного рішення квартири,
переобладнати квартиру на дві
ізольовані квартири з окремими
приміщенням: житлової кімнати, кухні,
коридору, ванної кімнати, вбиральні
відповідно до норм п.2.28 ДБН В.2.2-15-2005 та
п.8.11, п. 8.12 ДБН В.3.2-2-2009, неможливо

Пунктом 6 Постанови пленум Верховного
суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року
«Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» визначено, що при вирішенні
справ про виділ в натурі часток жилого
будинку, що є спільною частковою
власністю, судам належить мати на
увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це
можливо, якщо кожній із сторін може
бути виділено відокремлену частину
будинку з самостійним виходом
(квартиру). Виділ також може мати місце
при наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в ізольовані
квартири.

З огляду на наведене, так як здійснити
виділ ? частини квартири, яка належить
ОСОБА_1, неможливо, беручи до уваги те,
що ОСОБА_1 не наполягав на задоволені
своїх вимог, суд дійшов висновку, що в
задоволені позову ОСОБА_1 необхідно
відмовити.

Частина 1 ст.365 ЦК України передбачає
вичерпний перелік підстав припинення
права власності співвласника на частку
спільного майна. Зокрема його частка
повинна бути незначною й не може бути
виділена в натурі. Чинним
законодавством не визначене чітке
поняття незначної частки, тобто це є
оціночною величиною в кожному
конкретному випадку. Тобто, поняття
«незначна частка», на думку суду, має
з'ясовуватись з урахуванням всіх даних
щодо спірного майна, а не лише з
урахування розміру цієї частки у
спільній власності.

Відповідно до практики Верховного Суду
України для вирішення питання про
припинення права особи на частку у
спільному майні за вимогою інших
співвласників наявність всіх чотирьох
умов, зазначених в ч.1 ст.365 ЦК України, в
їх сукупності не є необхідністю,
оскільки ці умови є вичерпним
переліком підстав, за наявність
будь-якого з них можливо вирішення
судом питання про припинення права на
частку в загальному майні й, кожен з
чотирьох випадків, може бути
самостійною підставою для звернення до
суду.

Проаналізувавши всі надані сторонами
докази, суд вважає, що матеріалами
справи доведені підстави, викладені в
ч.1 ст.365 ЦК України, а саме: що частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі, річ є неподільною, спільне
володіння і користування майном є
неможливим. Таке припинення не
завдасть шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї, оскільки ОСОБА_1
забезпечений житлом, має у власності
частину житлового будинку, площею 102
кв.м.

Згідно з ч.2 ст.365 ЦК України
обов'язковою умовою постановкою судом
рішення про припинення права особи на
частку у спільному майні - є попереднє
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Згідно з висновком експертизи ринкова
вартість спірної квартири становить
1171877 грн. Тобто грошова компенсація за ?
частину квартири становить 292969 грн.
(1171877*1/4 = 292969).

Надана представником ОСОБА_2 квитанція
свідчать про те, що ОСОБА_2 внесла на
депозитний рахунок ТУ ДСА України в
Харківській області кошти в сумі 292969
грн., як забезпечення виконання рішення
по справі № 638/116/14-ц для отримання їх в
подальшому ОСОБА_5

Оскільки під час розгляду даної справи
було встановлено наявність підстав,
передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України, крім
того, позивачка ОСОБА_2 виконала вимоги
ч. 2 цієї статті, то позовні вимоги
ОСОБА_2 про припинення права власності
ОСОБА_1 на ? частку спірної квартири із
сплатою компенсації на користь ОСОБА_1,
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60,80, 88, 167, 197, 209, 212,
213, 214-215, 218, 223 України, ст.ст. 364, 365 ЦК
України, суд

В И
Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 про виділ в натурі у його
власність житлову кімнату 57, згідно
плану квартири, площею 16.1 кв.м. що
ідеально складає 1/4 житлової площі
квартири та визнати у спільному
використанні нежитлову площу квартири,
а саме: кухню 64, відповідно плану, ванну
кімнату 63, вбиральню 62, коридор 61,
передпокій 61а, веранду 1 та тамбур 1а.за
адресою : АДРЕСА_2 - залишити без
задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Припинити право спільної часткової
власності ОСОБА_1 на 1/4 частку квартири
№11, що розташована за адресою: АДРЕСА_3,
яка належить йому на підставі договору
дарування від 18 червня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_2 права власності на 1/4
частину квартири №11, загальною площею
111,8, кв.м, в тому числі житловою площею
63,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1

Виплатити ОСОБА_1, що зареєстрований за
адресою АДРЕСА_3 грошову компенсацію в
сумі 292969,00 грн. (двісті дев'яносто дві
тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять
гривень), які знаходяться на рахунку №
НОМЕР_1 в ТУ ДСАУ в Харківській області,
код 26281249, банк отримувача -ГУДКСУ у
Харківській області, МФО 851011, квитанція
№ 188645897 від 20.11.2014 року.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд м.
Харкова протягом 10 днів з моменту
проголошення.

Суддя
С.М. Наумова.