Справа №266/1804/14-ц
Провадження№ 6/266/266/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2014          року

м.
Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області в складі:

головуючого -
судді Дзюба М.В.,

при секретарі –
Петрухіной Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
подання головного державного
виконавця Приморського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про примусовий вхід до
приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2014 року державний виконавець
звернувся до суду з даним поданням,
вказуючи на те, що у нього на виконанні
знаходиться виконавчий лист № 266/1804/14-ц,
про зобов’язання ОСОБА_1 безперешкодно
допустити до квартири АДРЕСА_1,
працівників ККП «КК «Приморська» для
усунення течі з цілю запобігання
аварії холодного водопостачання
будинку. Постановою від 24.07. 2014 року
відкрито виконавче провадження та
боржнику надано строк для
добровільного виконання рішення суду,
однак ОСОБА_1 ухялиється від
добровільного виконання рішення. Двічі
державний виконавець виходив за
адресою проживання боржника,Ю однак
двері ніхто не відчини, тому просив
розглянути питання про примусовий вхід
до квартири АДРЕСА_2 для проведення
виконавчих дій.

Заявник до суду не з'явився, але у
своєму поданні просив справу
розглянути за його відсутності.

Суд, дослідивши подання та вивчивши
матеріали справи, прийшов до
наступного висновку.

Згідно рішення Приморського районного
суду м. Маріуполі від 02.06. 2014 року,
ОСОБА_1 зобов’язано безперешкодно
допустити до квартири АДРЕСА_1,
працівників ККП «КК «Приморська» для
усунення течі з цілю запобігання
аварії холодного водопостачання
будинку.

На підставі вищевказаного рішення
суду, 14.07. 2014 року Приморськимй районним
судом м. Маріуполя було видано
виконавчий лист № 266/1804/14-ц, який було
звернуто до виконання.

Постановою Приморського ВДВС ММУЮ від
24.07. 2014 року було відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №
266/1804/14-ц та надано строк сім днів для
добровільного виконання рішення суду,
копію даної постанови рекомендованим
листом надіслано на адресу боржника
ОСОБА_1: м. Маріуполь, вул..
Кронштадтська, 17-66.(а.с.11, 13)

Разом із тим, як зазначено в поданні та
вбачається з матеріалів доданих до
нього, державним виконавцем 14 квітня 2014
року та 19 червня 2014 року було здійснено
вихід за адресою боржника: АДРЕСА_3,
однак двері ніхто не відкрив, а тому був
складений акт про неможливість
проведення виконавчих дій. (а.с.3-4)

Згідно вимог п. 15 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи може
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи.

Норми ч. 1 ст. 376 ЦПК України
передбачають, що питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, або дитина,
щодо якої є виконавчий документ про її
відібрання, при виконанні судових
рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема, для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено в
Конституції України й
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави в права
людини з метою забезпечення загального
блага.

Аналіз положень Закону України «Про
виконавче провадження» та
процесуальних норм дає підстави для
висновку, що законодавець збалансував
права як особи, що ініціює питання
звернення з поданням до суду про
примусове проникнення до житла, так і
особи, щодо якої такі заходи
застосовано. При цьому питання про
примусове проникнення до житла
вирішується не інакше як шляхом
прийняття вмотивованої ухвали суду з
додержанням принципу верховенства
права.

Дослідивши матеріали спраи, суд
критино оцінює доводи заявника, що
боржник чинить перешкоди в проникненні
до житла, оскільки акти від 14 квітня 2014
року та 19 червня 2014 року не
відповідають вимогам їх складання,
тобто вони складені до ухвалення
рішення суду, видачі виконавчого листа
та відкриття виконавчого провадження,
та не приймає їх уваги, як належні
докази.

Разом із тим, в резолютивній частині
подання державний виконавець просить
суд розглянути питання про дозвіл на
примусовий вхід до зовсім іншого
жилого приміщення - квартири № 59 в буд.
38 по пр.. Будівельників в м. Маріуполі,
що вгазагалі не є спірною квартирою,
щодо якої було винесено рішення суду.

Оскільки, суду не наведено правових
підстав для проведення виконавчої дії,
пов'язаної із примусовим входом до
житлового приміщення боржника та не
надано належних і допустимих доказів
щодо відмови у доступі до житла, а також
для правильного розуміння діяльності
державного виконавця при застосуванні
у виконавчому провадженні
конституційного положення про
недоторканість житла у справі про
виконання грошових зобов'язань,
заявником не наведено доказів, що не
можуть бути порушені права інших осіб.

Керуючись Законом України «Про
виконавче провадження», ст.376 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного
виконавця Приморського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про примусовий вхід до
приміщення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції подається
протягом п’яти днів з дня її отримання
до апеляційного суду Донецької області
через Приморський районний суд м.
Маріуполя.

Суддя:

Дз
юба М. В.