ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/4718/14-ц
Провадження № 2/210/1884/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
головуючого судді:
за участі: секретаря судового
засідання: Ромашевського В.Є.,
представника позивача
розглянув у відкритому судовому
засіданні, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК
України, цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Дзержинської районної у
місті ради, третя особа - ОСОБА_4 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
18 серпня 2014 року до Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу
звернувся позивач з вищеназваним
позовом, позовні вимоги неодноразово
уточнювалися позивачем. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його брат - ОСОБА_5
. Після його смерті залишилося спадкове
майно, яке складається з 1/ 2 частини
житлового будинку із земельною за
адресою: АДРЕСА_1. Він, позивач, отримав
свідоцтво про право власності на 1/2
частину житлового будинку, а свідоцтва
про право власності на 1/2 частину
земельної ділянки не отримав, оскільки
брат за життя не оформив державну
реєстрацію права власності на землю,
тому він звернувся до суду з позовом.
Позивач до суду не з'явився ,
скориставшись правом представництва.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, просив задовольнити
позов в повному обсязі, не заперечував
проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача - Дзержинської
районної у місті ради до суду не
з'явився, про час та місце розгляду
справи сповіщений належним чином, про
причину неявки суд не повідомив, заяви
про розгляд справи за її відсутності до
суду не надходила.
Третя особа - ОСОБА_4 до зали суду не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи сповіщена належним чином, про
причину неявки суд не повідомила.
Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157
ЦПК України, зі згоди представника
позивача ухвалює рішення про заочний
розгляд справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України, на
підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення представника
позивача, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступних висновків.
Статтею 60 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено,
що територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
Згідно зі ст.83 Земельного кодексу
України у комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
На підставі ст.80 Земельного кодексу
України та територіальна громада є
суб'єктом права власності на землі
комунальної власності та реалізує це
право безпосередньо або через органи
місцевого самоврядування. Аналогічну
норму містить ч. 5 ст. 16 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні".
Згідно із ч.1 ст.10 вищевказаного закону,
Криворізька міська рада наділена
повноваженнями представляти
територіальну громаду міста Кривого
Рогу, та здійснювати від її імені і в її
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, Законом України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
Законодавець чітко визначає, що міські
ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, Законом України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
та іншими законами до їх відання,
відповідно до ст.25 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".
Рішенням Криворізької міської ради від
30 березня 2011 року №259 "Про обсяг і межі
повноважень районних у місті рад та їх
виконавчих органів" районним у місті
радам були делеговані повноваження
щодо участі у судових засіданнях, в
яких стороною є Криворізька міська
рада та її виконком з питань, зокрема,
щодо визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування.

Крім того, ст.12 Земельного кодексу
України зазначає, що до повноважень
міських рад у галузі земельних
відносин на території міста належить
розпорядження землями територіальної
громади, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності та
вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 закону до
компетенції міських рад відноситься
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин
виключно на пленарних засіданнях
міської ради.

Окремо необхідно зазначити, що згідно
зі ст. 125, 126 Земельного кодексу України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

З метою забезпечення однакового
застосування законодавства про
спадкування Пленум Верховного Суду
України прийняв Постанову від 30 травня
2008 № 7 "Про судову практику у справах
про спадкування".

Пунктом 10 наведеної Постанови
врегульовано, що відповідно до ст.1225 ЦК
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні нього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Правило ст.1225 ЦК про те, що при
переході до спадкоємців права
власності на житловий будинок, інші
будівлі та споруди до них переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, і у розмірі, який необхідний
для їх обслуговування, якщо інший її
розмір не визначений заповітом,
необхідно розуміти так, що така ділянка
переходить у власність або
користування спадкоємців, якщо її було
надано в установленому порядку, в
межах, визначених при наданні, за умови,
що спадкодавець не складав заповіту
щодо розпорядження земельною ділянкою,
належною йому на праві власності.

Так судом було встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача -
ОСОБА_5 (а.с.11). Після його смерті
залишилося спадкове майно, яке
складається з 1/2 частини житлового
будинку із земельною за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.12,13). За життя ОСОБА_5.
заповіт не складався. Позивач 21
вересня 2011 року отримав свідоцтво про
право на спадщину 1/2 частини житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1,
посвідчене державним нотаріусом
Третьої Криворізької державної
нотаріальної контори Риковою Т.В.,
зареєстровано в реєстрі за №2-1709 (а.с.11).

За життя ОСОБА_5 права власності на 1/2
частину земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
придбаною ним за договором
купівлі-продажу від 25.06.2007 року, не
отримав, оскільки не здійснив державну
реєстрацію права власності (а.с.12).

Згідно витягу з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки, виданого
управлінням Держземагенства у
Криворізькому районі
Дніпропетровської області, №7929/7 від 10
грудня 2014 року нормативна грошова
оцінка земельної ділянки, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15
листопада 2009 року складала 112 754,70 грн.
Власником ( користувачем) зазначеної
земельної ділянки зазначено ОСОБА_8 та
відповідних даних щодо власника даної
земельної ділянки. (а.с.45).

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Слід значити, що набуття права
власності на земельну ділянку та
перехід права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування має
місце за наявності наступних юридичних
фактів у їх сукупності: ухвалення
рішення компетентного органу про
передачу у власність земельної ділянки
спадкодавцю або укладення
спадкодавцем правочинів щодо набуття
права власності на земельні ділянки;
виготовлення технічної документації
на земельні ділянки; визначення меж
земельної ділянки в натурі; -
погодження із суміжними
землевласниками та
землекористувачами; одержання у
встановленому порядку Державного акта
на землю; реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Відповідно до ст.1225 ЦК та ст.120 ЗК право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, а також право
власності або право користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
їх обслуговування, якщо інший розмір не
визначений заповітом.

Позивач у інший спосіб, ніж шляхом
визнання права власності на землю на
підставі ст.ст.15, 16 ЦК України судовим
рішенням, не зможе поновити порушене
право. В ході судового розгляду не було
встановлено претензій з боку інших
осіб на земельну ділянку, у зв'язку з
чим, суд вважає, що заявлені позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати
суд приходить до наступного. Так до
суду надано витяг з технічної
документації про нормативно грошову
оцінку земельної ділянки станом на 15
листопада 2009 року, відповідно до якої,
нормативно грошова оцінка земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 становить
112 754, 70 грн. Позивач просить визнати за
ним право власності на 1/2 частини
земельної ділянки, що становить 56 377,35
грн. і складає ціну позову. При
зверненні до суду позивачем було
сплачено судовий збір у розмірі 243,60
грн., що є менше ніж 1% від ціни позову, а
тому суд приходить до висновку, що при
винесенні рішення з позивача на
користь держави підлягає стягненню
недоплачена сума судового збору у
розмірі 320,17 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Дзержинської районної
у місті ради, третя особа - ОСОБА_4 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 за життя, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2
частину земельної ділянки площею 0,0715
га, вартість якої станом на 15 листопада
2009 року складала - 112 754,70 грн. за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 право власності в
порядку спадкування за законом як
спадкоємця свого рідного брата ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0715 га,
вартість якої станом на 15 листопада 2009
року складала - 112 754,70 грн., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, який проживає за
адресою: АДРЕСА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 320,17 грн. (триста
двадцять гривень 17 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Н. Ю. Вікторович