Справа №209/4966/14-ц
Провадження № 2-о/209/61/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Байбари Г.А.

при секретарі Паляниці Г.В.

за участі заявника ОСОБА_1 та
заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпродзержинську цивільну справу
окремого провадження за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа ОСОБА_2, про
встановлення факту, що має юридичне
значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду
з заявою, в якій просить встановити
факт того, що заповіт від імені ОСОБА_3,
в якому спадкоємцем вказана ОСОБА_1,
посвідчений державним нотаріусом
Третьої Дніпродзержинської державної
нотаріальної контори Іванко Т.С. 27.10.1992
року, за реєстровим № 1-4141, складений на
неї - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування заяви зазначає,
що вона, ОСОБА_1 звернулася до Третьої
Дніпродзержинської державної
нотаріальної контори з заявою про
отримання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом складеним
27.10.1992року її мамою ОСОБА_3, згідно якого
усе її майно, де б воно не було та з чого
б воно не складалось, вона заповіла
ОСОБА_6 та ОСОБА_1. Державний нотаріус
Третьої Дніпродзержинської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області Бурдік С.С.
відмовила їй в оформленні свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
надавши письмові роз'яснення щодо
оформлення спадщини від 22.08.2014 року,
зазначивши, що заповіт, складений
ОСОБА_3, посвідчений державним
нотаріусом Третьої дніпродзержинської
державної нотаріальної контори 27.10.1992
року, за реєстровим № 1-4141, на користь
«ОСОБА_1», а її прізвище, записане в
паспорті НОМЕР_1, виданому Дніпровським
РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України
в Дніпропетровській області, 30.12.1999
роук - «ОСОБА_1». Даним роз'ясненням їй
було запропоновано звернутися до суду
для вирішення питання по суті. Її брат
ОСОБА_6 помер. Його донька ОСОБА_2
написала у нотаріуса заяву про відмову
від спадщини.

Заявник ОСОБА_1 в судовому
засіданні заяву підтримала, надала
пояснення аналогічні обґрунтуванню
заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні не заперечувала проти
задоволення заяви та пояснила, що
бажає, щоб спадщину прийняла її тітка
ОСОБА_1, так як вона доглядала за
бабусею. Після смерті бабусі вона
відмовилась від спадщини на користь
тітки.

Вислухавши заявника та заінтересовану
особу, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази у справі,
суд вважає, що заява підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що заявник, дошлюбне
прізвище якої «ОСОБА_1», народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1. Її матір'ю в свядоцтві про
народження значиться ОСОБА_3, а в графі -
батько проти прізвища стоїть прочерк, а
ім'я зазначено ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження.

08.12.1965 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_9 та змінила своє прізвище на
"ОСОБА_3".

10 листопада 1973 року заявник ОСОБА_1
зареєструвала шлюб та змінила своє
прізвище прізвище ОСОБА_1 на прізвище
свого чоловіка, яке в свідоцтві про
укладення шлюбу російською мовою
записане як «ОСОБА_1», що
підтверджується свідоцтвом про шлюб.

27 жовтня 1992 року ОСОБА_3 складено
заповіт згідно якого вона усе її майно,
де б воно не було та з чого б воно не
складалось, заповіла ОСОБА_6 та ОСОБА_1

30 грудня 1999 року заявницею отримано
паспорт громадянина України, в якому її
прізвище українською мовою зазначено
«ОСОБА_1», а російською "ОСОБА_1" що
підтверджується копією паспорта.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат заявника ОСОБА_1
- ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, актовий запис №
1192.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про смерть, актовий запис № 187.

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Третьої
Дніпродзержинської державної
нотаріальної контори з питання
отримання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, але державним
нотаріусом Третьої Дніпродзержинської
державної нотаріальної контори Бурдік
С.С. їй відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину в зв'язку з тим, що
прізвище особи, на чию користь складено
заповіт, зазначене «ОСОБА_1», а її
прізвище в паспорті ОСОБА_1, їй
запропоновано звернутися до суду, що
підтверджується роз'ясненням щодо
оформлення спадщини від 22.08.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України,
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 234 суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Суд вважає, що заповіт від 27.10.1992 року
був складений ОСОБА_3 на користь її
дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_1, та в ньому
помилкоко прізвище спадкоємця
записано "ОСОБА_1" замість "ОСОБА_1", що
пояснюється неправильністю перекладу
цього прізвища з російської мови -
"ОСОБА_1" (як записано в свідоцтві про
одруження) на українську мову.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 209, 211-215, 234,
256 ч.2, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення.

Встановити факт того, що заповіт
від імені ОСОБА_3, посвідчений 27.10.1992
року державним нотаріусом Третьої
дніпродзержинської державної
нотаріальної контори Іванко Т.С.,
зареєстрований в реєстрі за № 1-4141, в
якому спадкоємцем вказана ОСОБА_1, в
дійсності був складений на ім'я
спадкоємця - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подачі
протягом 10 днів після його
проголошення апеляційної скарги
Апеляційному суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції.

Суддя
Байбара Г.А.