У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Олійник А.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 14 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 21 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що 22 серпня 2005 року між
позивачем та ОСОБА_6 укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
відповідач отримав кредит у розмірі 3 000
грн зі сплатою 36 % за користування
грошовими коштами зі строком
повернення, що відповідає строку дії
кредитної картки.

У зв'язку з тим що відповідач належним
чином не виконував умови кредитного
договору, у нього утворилася
заборгованість, яка станом на 29 березня
2013 року становить 22 039 грн 72 коп., яку
позивач просить стягнути на його
користь.

Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 14 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 21 листопада 2013 року, позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 16 305 грн 07 коп. Вирішено
питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду із ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 22 серпня 2005 року
між позивачем та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого відповідачка отримала кредит у
розмірі 3 000 грн зі сплатою 36 % за
користування грошовими коштами зі
строком повернення, що відповідає
строку дії кредитної картки.
Зазначений кредитний договір
складається із заяви позичальника,
заяви про відкриття карткового
рахунка, Умов і правил надання
банківських послуг (а. с. 9-18).

Згідно з умовами кредитного договору
банк відкрив ОСОБА_6 рахунок і видав
засіб платежу - кредитну картку з
лімітом кредитування 3 000 грн, а за
умовами договору ОСОБА_6 зобов'язалася
сплачувати відсотки за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 липня
2008 року по справі № 2-1061/2008 за позовом
Закритого акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_6 про стягнення боргу за
кредитним договором - зі ОСОБА_6
стягнуто кошти у сумі 5 734 грн 65 коп. у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 22 серпня 2005
року № SAMDN7207 (за тілом кредиту та
за процентами згідно з умовами
договору), яка утворилася внаслідок
невиконання умов договору станом на 30
березня 2008 року.

Після ухвалення вказаного судового
рішення відповідач частково вимоги за
договором виконував, здійснюючи
погашення заборгованості окремими
платежами, що підтверджується даними
розрахунку заборгованості (а. с. 5-8),
внісши останній платіж, що був
зарахований на погашення
заборгованості з процентів, 25
листопада 2010 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
виходили з того, що порушені права
позивача підлягають захисту шляхом
стягнення із відповідача
заборгованості за кредитним договором,
яка складається із заборгованості за
відсотками та штрафних санкцій,
оскільки зобов'язання за кредитним
договором не було виконане належним
чином, а також вважали, що здійсненням
відповідачем оплати з зобов'язань за
кредитним договором 25 листопада 2010
року було перервано перебіг позовної
давності, тому позов подано банком в
межах позовної давності.

Проте з такими висновками погодитися
не можна.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення в
заінтересованої сторони права на
позов, тобто можливості реалізувати
своє право в примусовому порядку через
суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та відсотків за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Отже, згідно з умовами кредитного
договору та змістом зазначених
правових норм, за договором про надання
банківських послуг (при отриманні
позичальником кредиту у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку), яким установлено не
тільки щомісячні платежі погашення
кредиту, а й кінцевий строк повного
погашення кредиту, перебіг трирічного
строку позовної давності (стаття 257 ЦК
України) стосовно щомісячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі - після закінчення
кінцевого строку повного погашення
кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою кредит
надається з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки; граничний строк дії картки
(місяць і рік) указано на ній і вона
дійсна до останнього календарного дня
такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця,
вказаного на картці (поле MONTH) (а. с. 16, 17).

Судами як першої, так і апеляційної
інстанцій не з'ясовано граничний строк
дії картки (місяць і рік), та чи
надавалася відповідачу картка з новим
строком дії відповідно до п. 3.1.3 Правил
користування платіжною карткою,
внаслідок чого питання про початок
перебігу позовної давності за вимогами
про повернення кредитних коштів з
урахуванням пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою не
вирішено.

Відповідно до статті 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Враховуючи положення статті 264 ЦК
України, для переривання перебігу
позовної давності особа повинна
вчинити дії, що свідчать про визнання
нею свого боргу, в межах строку
позовної давності, а не після її спливу.

Отже, без визначення початку перебігу
позовної давності, висновок суду про
те, що здійсненням відповідачем оплати
з зобов'язань за кредитним договором 25
листопада 2010 року було перервано
перебіг позовної давності, є
передчасним.

Виходячи з викладеного та враховуючи
допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, та в силу статті 338
ЦПК України рішення судів першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 14 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 21 листопада 2013
року скасувати, направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов В.І.
Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С.
Олійник