У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ткачук О.С.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 9
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 22
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
Дніпропетровська міська рада,
комунальне підприємство «Житлове
господарство Самарського району»
Дніпропетровської міської ради, про
визнання права користування квартирою
та визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що вона проживала та була
зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2. У 2011
році позивач надала дозвіл на
проживання та реєстрацію у спірній
квартирі своєму брату ОСОБА_3 та його
дружині ОСОБА_4 за умови, що останні
після закінчення ремонту у квартирі
АДРЕСА_1 звільнять її квартиру. У 2012
року позивач знялася з реєстрації у
спірній квартири та зареєструвалася у
квартирі своєї матері ОСОБА_5, куди
тимчасово переїхала проживати. Однак
ОСОБА_3 не виконав домовленості щодо
звільнення спірної квартири.

Враховуючи наведене, позивач просила
суд визнати за нею право користування
житловим приміщенням у квартирі
АДРЕСА_2. Визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 та
скасувати його державну реєстрацію за
указаною адресою.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 9
квітня 2014 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 22
вересня 2014 року, у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити рішення про задоволення її
позову.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: Дніпропетровська міська
рада, комунальне підприємство «Житлове
господарство Самарського району»
Дніпропетровської міської ради, про
визнання права користування квартирою
та визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Самарського
районного суду м.
Дніпропетровська від 9 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 22
вересня 2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.С. Ткачук