У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транспортні-лісові
інвестиції України», Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» про визнання
договору поруки припиненим, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 15 вересня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що 26
березня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством акціонерним
банком «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ
«Укргазбанк») та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Транспортно-лісові інвестиції
України» (далі - ТОВ
«Транспортно-лісові інвестиції
України») укладено генеральний договір
№ 9/2013-О про надання кредиту у формі
овердрафту. На забезпечення виконання
зобов'язань за генеральним договором 26
березня 2013 року між банком та ОСОБА_4
укладено договір поруки
№ 9/2013-П/1.

18 лютого 2014 року позивачці стало
відомо, що між банком та ТОВ
«Транспортно-лісові інвестиції»
укладено додаткові угоди, згідно з
умовами яких відбулася зміна
овердрафту та встановились нові строки
погашення овердрафту. Такі зміни
відбувались без її згоди, вважали що це
призвело до збільшення обсягу її
відповідальності, тому просила визнати
договір поруки від 26 березня 2013 року №
9/2013-П/1 припиненим.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва

від 23 жовтня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 26
березня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк»
та ТОВ «Транспортно-лісові інвестиції
України» укладено генеральний договір
№ 9/2013-О, згідно з п. п. 1.2, 1.3
якого загальний ліміт овердрафту
встановлено у розмірі 550 тис. грн.
строком до 25 березня 2014 року.
Відповідно до п. 3.4. за користування
овердрафтом банком встановлено
процентну ставку у розмірі 21 % у
національній валюті (а. с. 6−?17).

На забезпечення виконання зобов'язань
за генеральним договором 26
березня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк»
та ОСОБА_4 укладено договір поруки №
9/2013-П/1 (а. с. 18−?20).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Пунктом 3.1. генерального договору
передбачено, що у межах загального
ліміту овердрафту сторони щомісячно
переглядають та встановлюють
локальний ліміт овердрафту, про що
сторони укладають додаткову угоду про
перегляд локального ліміту овердрафту.
Кредитування у межах цього
генерального договору проводиться
виключно після укладання додаткової
угоди про перегляд локального ліміту
овердрафту до цього генерального
договору у строки та у сумі, що
передбачені цією додатковою угодою про
перегляд локального ліміту овердрафту
та виключно після оплати позичальником
комісій у порядку, передбаченому цим
договором.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, що є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Суди обґрунтовано відмовили у
задоволенні позову, оскільки
додатковими угодами про перегляд
локального ліміту овердрафту № № 1 - 6,
що укладалися між банком та
позичальником вносились зміни,
передбачені п. 3.1. генерального
договору, з умовами якого поручитель
ознайомлений, та вказаними змінами не
збільшувався обсяг відповідальності
поручителя стосовно суми кредитних
коштів, так як ліміт овердрафту не
перевищував 550 тис. грн, розміру
процентної ставки за користування
кредитними коштами, строків виконання
зобов'язань щодо повернення кредитних
коштів та сплати процентів за
користування кредитними коштами, а
тому підстави для припинення договору
поруки відповідно до ст. 559 ЦК України
відсутні.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Маляренко А.В.,
Нагорняк В.А.