Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №619/2048/12
Головуючий у 1-й інст. Рудник
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І.,
Трояновської Г.С.

з участю секретаря судового

засідання
Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи - Миролюбівська сільська рада
Попільнянського району Житомирської
області, відділ держкомзему
Попільнянської районної державної
адміністрації, комунальне
підприємство "Бердичівське міжміське
бюро технічної інвентаризації" про
поділ земельної ділянки, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Попільнянського районного суду
Житомирської області від 17 березня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_3,
треті особи - Миролюбівська сільська
рада Попільнянського району, відділ
держкомзему Попільнянської РДА, КП
"Бердичівське МБТІ" про поділ земельної
ділянки. В обґрунтування позовних
вимог зазначала, що 15.07.1995 року вона
зареєструвала шлюб з відповідачем,
20.08.2010 року даний шлюб було розірвано.
За час проживання у шлюбі вони
побудували спільний будинок по
АДРЕСА_2. Земельна ділянка, яка виділена
для будівництва в 1996 році була передана
їм у власність. Право власності на
земельну ділянку було оформлене на її
чоловіка ОСОБА_3 29.11.2011 року, після
розірвання шлюбу, вони розділили
спільний будинок на дві частини,
квартира №? 1 належить їй, а квартира № 2
належить відповідачу ОСОБА_3
Відповідач після розірвання шлюбу
звернувся до Миролюбівської сільської
ради із заявою про надання йому дозволу
на виготовлення технічної
документації із землеустрою з
подальшою приватизацією земельної
ділянки, на якій побудовано їх спільний
будинок. 23.11.2010 року Миролюбівська
сільська рада прийняла рішення про
надання йому дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо передачі у власність земельної
ділянки та складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку ОСОБА_3 орієнтовною
площею 0,46 га, в тому числі 0,25 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, та 0,21 га для ведення
особистого селянського господарства,
які знаходяться за вищевказаною
адресою. Після розподілу будинку
відповідач в 2012 році оформив документи
на право власності на земельну ділянку,
на якій розташований їх будинок, в тому
числі і квартира позивачки. Після
приватизації земельної ділянки ОСОБА_3
частина будинку і надвірні будівлі, які
належать позивачці, знаходяться на
земельній ділянці яка є власністю
відповідача. Позивачка звернулася до
органів БТІ, щоб оформити добудову
своєї частини будинку, але їй було
відмовлено тому, що земельна ділянка,
на якій розташована її частина будинку
не належить їй. Враховуючи
вищенаведене, та з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просила
розділити земельну ділянку, яка у 1996
році надана сільською радою у
власність ОСОБА_3, та яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, відповідно
розміщенню частин будинку кожного із
власників та наданої схеми розподілу.

Рішенням Попільнянського районного
суду Житомирської області від 17
березня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Розділено
земельну ділянку площею 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 відповідно до належних їм
часток у праві власності на
домоволодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, за додатковим
варіантом судової земельно-технічної
експертизи №206/13 від 11 липня 2013 року.
Виділино у власність ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0,1350 га, тобто
позначених у висновку експерта під № 1-
0,1324 га + № 2 - 0,0020 га + № 3 - 0.0006 га = 0.1350 га
з урахування площі під будівлями, що
відповідає його ідеальній частці.
Виділино у власність ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0,1150 га, тобто позначених
у висновку експерта під № 4 - 0,1129 га + № 5
- 0,0021 га = 0,1150 га з урахування площі під
будівлями, що відповідає її ідеальній
частці. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 214 грн. 60 коп. судового збору. В
решті позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове, яким відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони з 15.07.1995 року
по 20.08.2010 року перебували в
зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування в
зареєстрованому шлюбі подружжя
побудувало будинок, на земельній
ділянці, яка рішенням Миролюбівської
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області №22 від 29.08.1996 року
була передана ОСОБА_3 у власність.

20 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було розірвано шлюб, що
підтверджується рішенням
Попільнянського районного суду від
20.08.2010 року.

Згідно рішення Миролюбівської
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області 2 сесії 6
скликання від 23.11.2010 року надано дозвіл
ОСОБА_3 на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
передачі у власність земельної ділянки
та складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку площею 0,46 га, в тому
числі: 0,25 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та 0,21
га для ведення особистого селянського
господарства.

Рішенням Миролюбівської сільської
ради Попільнянського району
Житомирської області 10 сесії 6
скликання від 06.12.2011 року затверджено
технічну документацію та передано
ОСОБА_3 у власність земельну ділянку
площею 0,2500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
земельну ділянку площею 0,2100 га для
ведення особистого селянського
господарства.

На підставі рішення Миролюбівської
сільської ради від 06.12.2011 року видано
ОСОБА_3 державний акт Серія ЯМ №513841
від 23.04.2012 року на право власності на
земельну ділянку площею 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, а також державний
акт Серія ЯМ №513842 від 23.04.2012 року на
право власності на земельну ділянку
площею 0,2100 га для ведення особистого
селянського господарства.

29 листопада 2011 року Попільнянським
районним судом Житомирської області
визнано мирову угоду укладену між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно якої між ними
було розділено будинок в АДРЕСА_2,
виділивши ОСОБА_2 квартиру № 1, а ОСОБА_3
квартиру № 2.

Як вбачається з витягу про державну
реєстрацію виданого КП «Бердичівське
МБТІ» 04.12.2012 року, ОСОБА_2 на підставі
мирової угоди від 29.11.2011 року оформила
право власності та є власником
квартири АДРЕСА_2.

Також згідно технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок виданий 13.11.2012 року, ОСОБА_2 є
власником квартири № 1, а ОСОБА_3 є
власником квартири № 2, які знаходяться
за вищевказаною адресою.

Відповідно до ст. 377 Цивільного
Кодексу України, до особи, яка набула
право власності на житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Частиною 4 ст. 120 Земельного Кодексу
України, у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду
кількома особами право на земельну
ділянку визначається пропорційно до
часток осіб у праві власності жилого
будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до роз'яснень, що
викладені в п.18-2 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 16.04.2004
року (з відповідними змінами та
доповненнями) окрема земельна ділянка,
одержана громадянином у період шлюбу в
приватну власність шляхом
приватизації, є його особистою
приватною власністю, а не спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
йдеться про майно, нажите подружжям у
шлюбі, а про одержану громадянином
частку із земельного фонду. Якщо на
такій земельній ділянці знаходиться
будинок, будівля, споруда, що є спільною
сумісною власністю подружжя, то у разі
поділу будинку, будівлі, споруди між
подружжям та виділу конкретної частини
будинку, будівлі, споруди до особи, яка
не мала права власності чи
користування земельною ділянкою
переходить це право у розмірі частки
права власності у спільному майні
будинку, будівлі, споруди у
відповідності до ст.120 ЗК та ст.377 ЦК.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є земельна ділянка, набута
нею, ним за час шлюбу внаслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її, його користуванні, або
одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ, організацій, або
одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
Земельним кодексом України.

У зв'язку з перебуванням на спірній
земельній ділянці жилого будинку, який
є спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_3 та поділом його на дві рівні
частини, в такому співвідношенні
підлягає поділу і земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

Як вбачається із матеріалів, по
справі проведено дві судові
будівельно-технічні експертизи.

Згідно висновку судової
земельно-технічної експертизи № 179/13
від 21 березня 2013 року експертом
запропоновано три варіанти поділу
земельної ділянки відповідно до
належних сторонам часток у праві
власності на спільне домоволодіння,
враховуючи місце розташування
будівель і споруд їх безперешкодне
обслуговування та користування ними.

Відповідно до висновку № 206/13
додаткової судової земельно-технічної
експертизи від 11 липня 2013 року,
експертом запропоновано додатковий
варіант розподілу земельної ділянки
площею 0,2500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд за
адресою: АДРЕСА_2 без спільного
користування, в якому вказані
обмеження (сервітути). В цьому варіанті
розміри земельних ділянок
відповідають ідеальним часткам
співвласників у зареєстрованому праві
власності на спільне будинковолодіння,
враховуючи місце розташування
будівель і споруд їх безперешкодне
обслуговування та користування ними.

Додатковий варіант розподілу
земельної ділянки передбачає,
виділення у власність ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0,1350 га, тобто
позначених у висновку експерта під № 1-
0,1324 га + № 2 - 0,0020 га + № 3 - 0.0006 га = 0.1350 га
з урахування площі під будівлями, що
відповідає його ідеальній частці.

Виділення у власність ОСОБА_2
земельну ділянку площею 0,1150 га, тобто
позначених у висновку експерта під № 4 -
0,1129 га + № 5 - 0,0021 га = 0,1150 га з
урахування площі під будівлями, що
відповідає її ідеальній частці.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
додатковий варіант розподілу
земельної ділянки передбачає
нормальне користування співвласниками
земельними ділянками, при цьому
зберігається можливість проїзду та
проходу на свої земельні ділянки з
урахуванням нормального користування
співвласниками належними їм частинами
будинку і здійснення догляду за ними.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог про
розподіл земельної ділянки площею 0,2500
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд відповідно до
належних їм часток у праві власності на
домоволодіння та виділення у власність
сторін земельних ділянок відповідно до
додаткового варіанту судової
земельно-технічної експертизи. Також,
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову про
розподіл земельної ділянки площею 0,2100
га для ведення особистого селянського
господарства, оскільки дана земельна
ділянка була отримана у власність
ОСОБА_3 шляхом приватизації та не
підлягає поділу.

Наведені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
доводи висновків судів не
спростовують.

Судом першої інстанції при розгляді
справи, обставини, на які містяться
посилання в апеляційній скарзі,
перевірялись. Висновки суду щодо
часткового задоволення заявлених
вимог ґрунтуються на доказах, наданих
сторонами, їх правова оцінка сумніву не
викликає. До правовідносин, які
склалися між сторонами у зв'язку з
виникненням спору, правильно
застосовані норми матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що підстави для скасування або
зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 17
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді