Справа № 465/7349/13-ц
Головуючий у 1 інстанції: Ванівський
Провадження № 22-ц/783/1653/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Мікуш Ю.Р., Шашкіної С.А.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 20 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково
задоволено позов ОСОБА_2 до ДП
"Львівський науково - дослідний
радіотехнічний інститут" Державного
концерну "Укроборонпром" про стягнення
середнього заробітку, компенсації за
затримку виплати заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ДП "Львівського науково -
дослідного радіотехнічного інституту"
Державного концерну "Укроборонпром" на
користь ОСОБА_2 компенсацію за
порушення роботодавцем термінів
виплати заробітної плати у сумі 306, 46
грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що при звільненні з роботи 29 лютого 2012
року з нею у відповідності до ст. 116 КЗпП
України не був проведений розрахунок
по заробітній платі. Вона неодноразово
зверталась до відповідача щодо виплати
заборгованості в сумі 16 544 грн. 03 коп.,
одна це не давало позитивного
результату. І лише в квітні 2014 року
такий розрахунок був проведений. А
відтак згідно ст. 117 КЗпП України
відповідач зобов'язаний виплатити їй
середньоденний заробіток за весь час
затримки, що становить 23 604, 10 грн. Крім
того, неправомірними діями відповідача
їй заподіяно моральну шкоду, розмір
якої вона оцінює в 8000 грн.

Дані обставини не були враховані судом,
що призвело до ухвалення незаконного
рішення.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 116 КзПП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану нею суму.

У відповідності до ст. 117 ЦПК України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_2 працювала у
відповідача лікарем та 29 лютого 2012 року
була звільнена з роботи на підставі ч. 3
ст. 38 КЗпП України. При цьому в день
звільнення з нею не було проведено
повного розрахунку по заробітній
платі.

В липні 2012 року ОСОБА_2 звернулась в суд
з позовом до ДП "Львівський науково -
дослідний радіотехнічний інститут"
Державного концерну "Укроборонпром"
про стягнення середнього заробітку за
час затримки виплати розрахунку,
компенсації за затримку виплати
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди.

Суд першої інстанції позовні вимоги
задовольнив частково та стягнув в
користь позивача компенсацію за
затримку виплати заробітної плати в
сумі 306, 46 грн. (в цій частині рішення не
оскаржується). В решті позову
відмовлено.

В частині відмови в задоволенні
позовних вимог колегія суддів в повній
мірі погодитись не може.

Як роз'яснив в п. 20 Постанови "Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці" № 13 від
24 грудня 1999 року Пленум Верховного Суду
України, при розгляді справ про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
якщо буде встановлено, що працівникові
не були виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він в цей
день не був на роботі наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середньої заробітної плати
за весь період затримки, якщо
роботодавець не доведе відсутність в
цьому своєї вини сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальність.

Як беззаперечно встановлено судом, в
день звільнення з позивачем не було
проведено розрахунку по заробітній
платі. Заборгованість в розмірі 16544 грн.
03 коп. було перераховано підприємством
стягувачеві 17 січня 2014 року, що
підтверджується постановою про
закінчення виконавчого провадження
від 21 січня 2014 року (а.с. 99).

А відтак відповідач зобов'язаний
виплатити позивачу середній заробіток
за весь час затримки з 29 лютого 2012 року
по 17 січня 2014 року (що становить 471 день).

Відповідно до довідки ДП "Львівський
науково - дослідний радіотехнічний
інститут" Державного концерну
"Укроборонпром" від 04.06.2014 року за №257
середньоденний заробіток ОСОБА_2
становить 43,55 грн.

471 день * 43,55 грн. = 20 512 грн. 05 коп. (сума
середнього заробітку за час затримки
виплати розрахунку згідно ст. 117 КЗпП
України). Дана сума підлягає стягненню
з відповідача в користь позивача.

Безпідставними є покликання позивача
на те, що середній заробіток з
відповідача слід стягнути до квітня 2014
року, (часу коли вона отримала суму
заборгованості) оскільки підприємство
перерахувало стягувачу всю суму
заборгованості 17 січня 2014 року. І якщо
позивач в цей час не отримала коштів, то
вина підприємства в цьому відсутня.

Що ж стосується тверджень представника
відповідача про відсутність вини
відповідача в повному обсязі у
несвоєчасній виплаті заробітної плати
позивачу, в зв'язку з накладенням
арешту на рахунки підприємства, то дане
покликання не є належним доказом
відсутності його вини.

У відповідності до ст. 237--1 КЗпП України
визначено, що відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Оскільки позивачу несвоєчасно
виплачено заробітну плату у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
то з відповідача в користь позивача
слід стягнути 1000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Рішення в цій частині не можна вважати
законним та обґрунтованим і таке
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про стягнення з
відповідача в користь позивача
середнього заробітку за час затримки
виплати розрахунку в розмірі 20512, 05 грн.
та 1000 грн. моральної шкоди.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п.
п.1, 4 , 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія
суддів,-

вирішила
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 20 листопада 2013 року в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_2 - скасувати та в цій частині
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ДП "Львівський науково -
дослідний радіотехнічний інститут"
Державного концерну "Укроборонпром" в
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки виплати розрахунку в
розмірі 20512, 05 грн.

Стягнути з ДП "Львівський науково -
дослідний радіотехнічний інститут"
Державного концерну "Укроборонпром" в
користь ОСОБА_2 1000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

В решті рішення залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий:

Судді: