УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 4-с/480/7/14

Справа № 480/793/14-ц

20.06.2014 року

м. Миколаїв

Миколаївський районний суд
Миколаївської області у складі:

головуючого, судді – Войнарівського
М.М.,

при секретарі – Шилан Д.О.,

за участі:

скаржника ОСОБА_1

захисника-адвоката ОСОБА_2

суб’єкта оскарження Головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського РУЮ Миколаївської
області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1, про визнання
неправомірною постанови головного
державного виконавеця відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського РУЮ Миколаївської
області ОСОБА_3 та поновлення
виконавчого провадження,

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1С звернувлася до суду із скаргою
на дії Головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського РУЮ Миколаївської
області ОСОБА_3, мотивуючи свою заяву
тим, що згідно ст.ст. 41, 42 Закону
України «Про виконавче провадження»
витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок Державного
бюджету України, стягувач за
погодженням з державним виконавцем
може здійснювати авансування витрат
виконавчого провадження. Жодних
пропозицій щодо авансування не
отримував та не погоджував з державним
виконавцем вказаних дій. В зв’язку з
викладеним вважає, що дії державного
виконавця Чернявської А.Б. з прийняття
постанови від 27.03.2014 року про
повернення виконавчого документу
стягувачеві є неправомірні.

В судовому засіданні заявник та
представник заявника - ОСОБА_2 скаргу
підтримали, просили її задовольнити з
вищенаведених підстав.

Суб’єкт оскарження Головний
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського РУЮ Миколаївської
області ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення скарги
та пояснила, що 17.03.2014 року, на адресу
вказану скаржником цінним листом
направлено повідомлення про
необхідність здійснення авансування
стягувачами в тому числі і скаржником
витрат на проведення експертизи з
оцінки арештованого майна, не
отримавши належної відповіді та за
відсутності вказаного авансування
керуючисть п. 4 ч.1 ст. 47 та ст.. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесла постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
27.03.2014 року, копії додаються.
Повідомленеь скаржника про зміну
адреси мешкання та реєстрації до
виконавчої служби не надходили.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали скарги,
оглянувши матеріали виконавчого
провадження, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно листа від
17.03.14 року до стягувачів в тому числі і
скаржника ОСОБА_1 звернувся державний
виконавець з пропозицією щодо
перерахування коштів необхідних для
здійснення експертної оцінки
арештованого майна. 27.03.2014 року
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві.

Згідно ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження»:

Копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

За умови авансування стягувачем у
порядку, передбаченому цим Законом,
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій документи виконавчого
провадження можуть надсилатися його
учасникам рекомендованими листами.

За письмовою заявою учасників
виконавчого провадження документи
виконавчого провадження можуть
надсилатися адресатам каналами
факсимільного зв'язку або електронною
поштою. Документи виконавчого
провадження, надіслані каналами
факсимільного зв'язку або електронною
поштою, вважаються врученими за
наявності належного підтвердження їх
одержання адресатами.

Як стверджує в судовому засіданні сам
скаржник в зв’язку з тривалістю
здійснення виконавчого провадження
він забув, що змінив адресу проживання
на сусідню квартиру та не повідомив
державного виконавця про зміну місця
проживання та реєстрації на
підтвердження мешкання по сусідству
надав ксерокопію паспорту.

Таким чином, своїми діями сам скаржник
унеможливив належне його повідомлення
про хід виконавчого провадження. Крім
того навіть подаючи скаргу до суду
скаржник зазначив стару адресу свого
місця проживання та реєстрації, що є
недопустимим та критично оцінюється
судом.

Тому, виходячи з системного аналізу
вищенаведених положень
законодавства, підстав для задоволення
скарги про визнання неправомірною
постанови головного державного
виконавеця відділу державної
виконавчої служби Миколаївського РУЮ
Миколаївської області ОСОБА_3 та
поновлення виконавчого провадження,
немає.

Керуючись Законом України
«Про виконавче провадження», ст.ст.
383,386,387 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1, про визнання
неправомірною постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 27.03.2014 року головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського РУЮ Миколаївської
області ОСОБА_3 та поновлення
виконавчого провадження- залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали

Суддя:

М.М.Войнарівський

20.06.2014