Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при
секретарі - Колмакові В.І, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» на рішення Приморського
районного суду м.Одеси від 03 листопада
2014року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя
особа ОСОБА_4 про визнання договору
поруки припиненим, -

встановила:

29 квітня 2014р. ОСОБА_3 звернулася до суду
з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», в обґрунтування якого
послалась на те, що 04 червня 2007р. між нею
та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
укладений Договір поруки № 014/0076/74/75963-2,
згідно з умовами якого вона (ОСОБА_3)
поручилась перед банком за виконання
ОСОБА_4 зобов'язань по Кредитному
договору № 014/0076/74/75863 від 04 червня 2007р.,
укладеному між ОСОБА_4 та Банком на суму
205030доларів США під 12,5 % річних.

Проте, з листа банка від 27 липня 2013р. їй
стало відомо, що процентна ставка за
користування кредитом підвищена та
складає 17,5 % річних. Підвищення
процентної ставки про кредиту з 12,5%
річних до 17,5% річних позивач вважає
збільшенням обсягу своєї
відповідальності як поручителя без її
згоди, в зв'язку з чим просила суд
визнати договір поруки припиненим
(а.с.1-2).

Представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» проти задоволення позову
заперечував.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 03 листопада 2014р. позов
ОСОБА_3 задоволено, визнано припиненим
Договір поруки № 014/0076/74/75963-2 від
04червня 2007р., укладений між ОСОБА_3 та
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.49-50).

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову у задоволені позову ОСОБА_3,
при цьому апелянт посилається на те, що
рішення суду є незаконним, оскільки
судом не враховано, що при підписанні
первісного кредитного договору
процентна ставка була встановлена на
рівні 12,5 %, поручитель ОСОБА_3 знала, що
вона може бути підвищена на 5%, тобто до
розміру 17,5 % за порушення кредитної
дисципліни, оскільки п.1.5 договору
поруки встановлено, що поручитель
гарантує, що він ознайомлений з
положеннями Кредитного договору
(а.с.54-55).

Справа розглянута у відсутності
сторін, які були належним чином
сповіщені про слухання справи в
апеляційній інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд 1 інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що укладений
між сторонами договір поруки від 04
червня 2007р. не містить в собі умови, які
передбачають зміни розміру процентів
за основним зобов'язанням та /або
строків їх виплати без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, тому на підставі вимог
ст.559 ЦК України порука припиняється.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
відповідають обставинам справи,
зібраним доказам, яким суд дав належну
оцінку та нормам ЦК України.

Судом першої інстанції були
встановлені факти і відповідні їм
правовідносини, які виникли між
сторонами.

04 червня 2007р. між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» (правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_4 було
укладено Кредитний договір за
№014/0076/74/75863, згідно умов якого кредитор
надав позичальнику кредит у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії з
лімітом 205030 доларів США строком по 04
червня 2027р. під 12,5 % річних (а.с.6-8).

Пунктом 1.6 зазначеного кредитного
договору передбачено, що сторони
домовились, що процентна ставка за
користування кредитом збільшується на
5 відсотків річних від ставки, вказаної
в п.1.4.Договору, при настанні таких умов:

· 1.6.1. несвоєчасне надання
Кредитору Договору (полісу)
страхування застави/іпотеки та/або
життя (або страхування від нещасного
випадку) Позичальника та документів, що
підтверджують повну сплату страхового
платежу (якщо страхування передбачено
умовами п.4.1. Договору);

· 1.6.2. невиконання позичальником
будь-якої з умов договорів, в тому числі
у випадку несвоєчасного погашення
кредиту та процентів за договором;

· 1.6.3. невиконання, або неналежне
виконання умов договорів, які укладені
з метою забезпечення зобов'язань
позичальника за договором (а.с.6).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4
зобов'язань за Кредитним договором 04
червня 2007р. між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» і ОСОБА_3 було укладено договір
поруки, за умовами якого ОСОБА_3
відповідає перед банком за порушення
зобов'язань боржником за основним
договором (а.с.4).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (частина
перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим
заходом майнового характеру,
спрямованим на забезпечення виконання
основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої статті 628
ЦК України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель
(частини перша, друга статті 553 ЦК
України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК
України зміна умов договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

У разі зміни договору зобов'язання
сторін змінюються відповідно до
змінених умов щодо предмета, місця,
строків виконання тощо (частина перша
статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК
України зміна договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено, що банком було
підвищено процентну ставку за
кредитним договором від 04 червня 2007р. з
12,5 % річних на 17,5% річних, що підтвердила
в судовому засіданні представник
відповідача. Крім того, зазначене
підтверджується листом банку на а.с.25-28.

Відповідно до частини першої статті 559
ЦК України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього.

Таке збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: збільшення
розміру процентної ставки за
користування кредитом; установлення
нових умов щодо порядку зміни
процентної ставки в бік збільшення;
розширення змісту основного
зобов'язання щодо дострокового
повернення кредиту та плати за
користування ним; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки навіть за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав для
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Таку правову позицію висловив
Верховний суд України у своїй
постанові від 10 вересня 2014р. у справі за
№ 6-70цс14.

За роз'ясненнями, викладеними у п. 22
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012р. «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
відповідно до частини першої статті 559
ЦК припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Про збільшення процентної ставки з 10
липня 2013р. було повідомлено тільки
позичальника ОСОБА_4 (а.с.25-30). Отже, з 10
липня 2013р. збільшився обсяг
відповідальності поручителя ОСОБА_3

За таких обставин суд першої інстанції,
ухвалюючи рішення у справі, що
розглядається, обґрунтовано виходив із
того, що сторони кредитного договору
змінили умови договору зі збільшенням
об'єму відповідальності без згоди
поручителя за відсутності в договорі
вказівки на те, що такі зміни можливі
без повідомлення поручителя.

Твердження Банку про те, що згідно п.1.6.2.
Кредитного договору процентна ставка
може бути збільшена на 5%, а згідно п.1.5.
Договору поруки поручитель гарантує,
що він ознайомлений з положеннями
Кредитного договору та відповідно до
п.1.4 Договору поруки поручитель
зобов'язався самостійно контролювати
дотримання та своєчасне виконання
Боржником своїх зобов'язань, є
безпідставним, оскільки положення
договору поруки не містять інформації
про те, що таке збільшення процентної
ставки та доповнення умов основного
договору повинні були здійснюватися
без повідомлення поручителя, і не
свідчать про відмову поручителя від
узгодження можливих змін.

Колегія суддів виходить із того, що
зазначення в договорі поруки про
ознайомлення з умовами основного
договору, яким передбачена можливість
зміни розміру процентів за основним
зобов'язанням не звільняє сторони
основного зобов'язання від узгодження
цих змін із поручителем, оскільки
договором поруки не передбачено, що
такі зміни проводяться без їх
узгодження (додаткового повідомлення),
і докази такого узгодження відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
26 вересня 2012р., яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для судів.

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог про
визнання договору поруки припиненим,
оскільки збільшення відсоткової
ставки за користування кредитом з 12,5 %
до17,5 % відбулось без згоди поручителя,
що є порушенням ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Враховуючи викладене, підстав для
задоволення апеляційної скарги немає,
а рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

В силу ст.88 ЦПК України з ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір за подачу апеляційної скарги у
розмірі 121грн.80коп.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 03 листопада 2014року -
залишити без змін.

Стягнути з Публічного Акціонерного
Товариства «РайффайзенБанк Аваль» на
користь держави судовий збір за подачу
апеляційної скарги у розмірі
121грн.80коп.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
І.П.Сидоренко

Судді:
Т.В.Цюра

С.О.Погорєлова