Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визначення часток у
спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним
позовом, мотивуючи його тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3.

Зазначає, що він є єдиним спадкоємцем
першої черги за законом.

20.02.2013 року він подав заяву про
прийняття спадщини за померлим
батьком, у зв'язку з чим приватним
нотаріусом ОСОБА_4 було проведено
реєстрацію спадкової справи за №04/2013
та у спадковому реєстрі за №54180631, про
що свідчить копія витягу про
реєстрацію у спадковому реєстрі від
20.02.2013 року.

Відповідно до довідки Ужгородського
районного комунального підприємства
(бюро) технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна за №325/01-14 від 14.05.2013
року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками
однокімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_1, що зареєстрована за ними на
праві спільної сумісної власності.

17.07.2013 року він звернувся до приватного
нотаріуса ОСОБА_4 із заявою щодо видачі
йому свідоцтва про право на спадщину за
померлим батьком.

В той же день йому було видано
нотаріусом лист від 17.07.2013 року за
№69/02-14 в якому йдеться про необхідність
визначення частки померлого у спільній
сумісній власності.

Згідно ст. 355 ЦК України встановлено, що
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників) належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Статтею 368 ЦК України встановлено, що
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Згідно із положеннями ст. 1226 ЦК України,
суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Посилаючись на вказане просить
визначити, що частки ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 становлять по ? у
квартирі, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позовні вимоги
підтримано.

Відповідачка просить відмовити у
задоволенні позову.

Вважає, що спірна квартира має належати
їй на праві власності в цілому.

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, суд констатує
наступне.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3,
батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про
що свідчить копія свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на належне йому майно, позивач
ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за
законом.

Відповідно до довідки Ужгородського
районного комунального підприємства
(бюро) технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна за №325/01-14 від 14.05.2013
року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками
однокімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_1, що зареєстрована за ними на
праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 355 ЦК України встановлено, що
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників) належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Статтею 368 ЦК України встановлено, що
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 18.06.2014 року
залишено без змін рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
29.04.2014 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у
визнанні за нею права власності в
цілому на квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1,

За наведених обставин позовні вимоги
слід задовольнити та визначити, що
частки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у спільній
власності на квартиру АДРЕСА_1 є
рівними та становлять по ? у вказаному
майні.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215,218 ЦПК України,
ст.ст. 355,368,370,1226 ЦК України, суд,-

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у
спільній власності на квартиру АДРЕСА_1
є рівними та становлять по ? у вказаному
майні.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Івашкович І.І.