Справа № 165/1569/14-ц
Провадження № 2/165/402/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Василюка А.В.,

при секретарі
Навроцькій М.Р.,

за участю представника позивача
Савицької Г.Р.,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Нововолинську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" м.Дніпропетровськ до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, - суд,

встановив:

01 липня 2014 року ПАТ КБ
"ПриватБанк" м.Дніпропетровськ
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,
що 15 квітня 2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
б/н, за умовами якого останній отримав
кредит у розмірі 2000 доларів США у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 20,40% в рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
власним підписом підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
«Умовами та правилами надання
банківських послуг» (далі умови),
«Правилами користування платіжною
карткою» та «Тарифами Банку», які
викладаються на банківському сайті
складає між ним і банком договір. За
вищевказаним договором відповідач
зобов'язувався щомісячно повертати
заборгованість по кредиту, яка
складалася із заборгованості за
кредитом, відсотками, а також інших
витрат згідно Умов. Банк виконав взяті
на себе зобов'язання в повному обсязі, а
ОСОБА_2 користувався кредитними
коштами, але не дотримувався умов
кредитного договору щодо його
погашення, допускаючи систематичне
порушення термінів повернення кредиту.
Оскільки добровільно повертати кошти
відповідач не бажає, просить стягнути з
ОСОБА_2 в свою користь загальну суму
заборгованості по кредиту в сумі 1072,08
доларів США , що еквівалентно 12223,37 грн.
за курсом 11,40 грн. відповідно дл
службового розпорядження НБУ від 30.04.2014
року, а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені
вимоги в повному обсязі з наведених у
позові підстав. Просить позов
задовольнити. Додатково пояснила, що
позивач вже звертався до Луцького
міськрайонного судупро стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором, стягнені суми було
враховано при подачі даного позову.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не
визнали повністю, з підстав наведених у
письмових запереченнях (а.с. 53-56).

Зазначили, що судовим наказом № 2-н-572/10
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 26 березня 2010
року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за
кредитним договором в сумі 2161,84 доларів
США. Постановою відділу державної
виконавчої служби Нововолинського
міського управління юстиції від 15
жовтня 2010 року було закінчено
виконавче провадження по виконанню
судового наказу у зв'язку з повною
виплатою боргу. Зазначили, що у
розрахунку кредитного боргу доданого
до позовної заяви у справі не
зазначено, що відповідачами сплачено
заборгованість в сумі 2161,84 доларів США.
Також вказують, що відповідно до ст. 61
Конституції України, ніхто не може бути
двічі притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення. Позивачем було
повністю виплачено заборгованість за
кредитним договором (тіло кредиту),
заборгованість по процентам за
користування кредитом, а також штрафні
санкції за невиконання зобов'язань по
кредитному договору. Просили у
задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк"
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
відмовити повністю, оскільки позивачем
пропущено строк позовної давності,а
також стягнути на користь ОСОБА_2 487,20
грн. витрат на правову допомогу.

Заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,
дослідивши письмові докази, суд дійшов
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити в зв'язку з наступним.

З копії заяви позичальника №
047768831 від 15 квітня 2008 року (а.с.9)
вбачається, що ЗАТ КБ «ПриватБанк»
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» видав відповідачу ОСОБА_2
кредит в сумі 2000 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 20,40% на рік на суму залишку
заборгованості кредитом.

Підписавши вищевказану заяву,
ознайомившись з умовами та правилами
надання банківських послуг (а.с.10-15),
«Правилами користування платіжною
карткою» та «Тарифами Банку», які
викладаються на банківському сайті,
відповідач підтвердив свою згоду на
укладення між ним та позивачем
кредитного договору.

При укладенні договору сторони
керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно
з якою договір приєднання є договір,
умови якого встановлені однією із
сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому і друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Строки і порядок погашення по
Кредиту (кредитний ліміт, кредитна
лінія) по платіжних картах з
встановленим мінімальним обов'язковим
платежем визначений у Пам'ятці Клієнта,
яка є невід'ємною частиною Договору.
Платіж включає плату за користування
Кредитом, передбачену Тарифами, та
частину заборгованості по Кредиту (п.5.3.
Правил користування платіжною картою).

Згідно умов Заяви та п. 4.1. Правил
користування платіжною картою,
погашення заборгованості по кредиту
може здійснюватися шляхом внесення
коштів на карту клієнтом або шляхом
списання коштів з інших карт.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг,
вищевказаний договір діє протягом 12
місяців з моменту його підписання. Якщо
протягом цього терміну жодна зі сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Пунктом 3.1.1 Правил користування
платіжною карткою визначено, що строк
дії картки вказаний на лицевій стороні
карти( місяць та рік). Карта дійсна до
останнього календарного дня вказаного
місяця. Згідно з п. 3.1.3 по закінченню
строку дії карта продовжується банком
на новий строк (шляхом надання клієнту
карти з новим строком дії), якщо раніше
не надійшло письмової заяви держателя
про закриття карткового рахунку, а
також за умови наявності грошових
коштів на картковому рахунку для
оплати послуг по виконанню
розрахункових операцій по картковому
рахунку і при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.
Пунктом 3.1.4 Правил визначено, що карта
миттєвого випуску продовженню не
підлягає.

З розрахунку, наданого банком,
вбачається, що останній платіж в
розмірі 2161,84 доларів США ОСОБА_2
здійснив 07 жовтня 2010 року, що
підтвердили в судовому засіданні
сторони. В подальшому відповідачем не
проводилось перерахування особистих
коштів для поповнення карткового
рахунку в рахунок погашення кредитної
заборгованості, у зв'язку з чим,
починаючи з 08 жовтня 2010 року будь-яке
погашення або шляхом внесення коштів
відповідачем, або шляхом перерахування
Банком коштів з інших карт не
здійснювалося ( а.с.6-8).

Відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 30 квітня 2014
року, відповідач має заборгованість,
яка складається з наступного:
заборгованості за кредитом - 283,57
доларів США, заборгованості по
процентах за користування кредитом -
275,69 доларів США, заборгованості по
комісії за користування кредитом - 420,00
доларів США, штрафу (фіксована частина)
- 43,85 доларів США, штрафу (процентна
складова) - 48,96 доларів США (а.с6-8).

Із позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом позивач
звернувся до суду 01 липня 2014 року (а.с.2).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст.631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Стаття 256 ЦК України визначає, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

По справі відсутні докази щодо
існування погодженої сторонами іншої
тривалості строку позовної давності
відповідно до ст. 259 ЦК України.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Аналізуючи умови договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до п. 5.4 Правил користування
платіжною карткою та договору, строк
погашення кредиту у повному обсязі не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного у платіжній картці. Таким
чином повернення кредитних коштів
визначено періодичними щомісячними
платежами (а.с 13).

Оскільки в судовому засіданні
представник позивача підтвердила, що
останній платіж ОСОБА_2 був здійснений
07.10.2010 року, а позов позивачем подано до
суду 01.07.2014 року, тому є всі підстави
вважати, що ПАТ КБ «ПриватБанк»
пропущено 3-х річний строк позовної
давності звернення до суду, у зв'язку з
чим слід відмовити позивачеві у
задоволенні позову.

Враховуючи, що у задоволенні позову
відмовлено повністю, суд стягує з
позивача на користь відповідача 487,20
грн. витрат понесених на правову
допомогу, що пдтверджується
документально (а.с. 62-64).

Керуючись ст.11, ст.60, ст.88, ст.213,
ст.214, ст.215, ст.218 ЦПК України, на
підставі ст.256, ст.257, ст.259, ст.261, ч.4 ст.267,
ст.631, ст.1054 ЦК України, - суд,

вирішив:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовити.

Судові витрати залишити за
позивачем.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ в
користь ОСОБА_2 487 (чотириста вісімдесят
сім) грн. 20 коп. витрат на правову
допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
А.В.
Василюк