У х в а л а

17 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя, визнання
права власності та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
гаража спільною сумісною власністю
подружжя та визнання права власності
на гараж,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя та
визнання права власності.

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що з 20 грудня 2000 року до
грудня 2011 року він перебував з ОСОБА_4 у
зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу
ними було спільно придбано майно, а
саме: житловий будинок по
АДРЕСА_2, житловий будинок по АДРЕСА_1,
автомобіль Peugeot Parther, 2006 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, та
автомобіль Daewoo Espero, 1996 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_2.
Оскільки сімейне життя не склалося,
просив: визнати вказане майно спільним
майном подружжя; визнати за ним право
власності на Ѕ частини житлового
будинку по АДРЕСА_2 та автомобіль Peugeot
Parther, 2006 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1; визнати право
власності за ОСОБА_4 на Ѕ частини
житлового будинку по АДРЕСА_2, житловий
будинок по АДРЕСА_1 та автомобіль Daewoo
Espero, 1996 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_2; стягнути з ОСОБА_4
на його користь Ѕ частини коштів,
сплачених ним за кредитним договором
на придбання будинку по АДРЕСА_1 у сумі
68 797 грн 79 коп.

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зустрічним позовом, в
обґрунтування якого посилалася на те,
що під час перебування в шлюбі з
ОСОБА_4 в обслуговуючому кооперативі
«Авіатор-1» їм було виділено гараж, що
підтверджується ордером - довідкою за
підписом голови кооперативу. Оскільки
між сторонами не досягнуто згоди з
приводу користування та розпорядження
сумісного майна, просила визнати гараж
АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю
подружжя та визнати за нею право
власності на 2/3 частини зазначеного
гаража, відступивши від засад рівності
часток подружжя.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 18 липня 2012 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано житловий будинок по АДРЕСА_2,
житловий будинок по АДРЕСА_1,
автомобіль Peugeot Parther, державний
номерний знак НОМЕР_1, та автомобіль Daewoo
Espero, державний номерний знак НОМЕР_2,
спільним майном подружжя. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на: Ѕ частини
житлового будинку по
АДРЕСА_2; Ѕ частини житлового
будинку по АДРЕСА_1; Ѕ частини
автомобіля Peugeot Parther, державний
номерний знак НОМЕР_1, та Ѕ частини
автомобіля Daewoo Espero, державний номерний
знак НОМЕР_2. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на: Ѕ частини житлового
будинку по АДРЕСА_2;
Ѕ частини житлового будинку
по АДРЕСА_1; Ѕ частини автомобіля Peugeot
Parther, державний номерний знак НОМЕР_1, та
Ѕ частини автомобіля Daewoo Espero, державний
номерний знак НОМЕР_2. Відмовлено
ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного
позову.

Справа розглядалася судом апеляційної
інстанції неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 29 квітня 2013
року рішення Київського районного суду
м. Полтави від 18 липня 2012 року
в частині визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_4
права власності на спірне майно по Ѕ
частини за кожним скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення.
Позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Виділено ОСОБА_4 у власність житловий
будинок по АДРЕСА_2 вартістю 8 940 грн і
автомобіль Daewoo Espero, 1996 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2, вартістю 29 891 грн 81 коп.,
а всього майна на суму 38 831 грн 81 коп.
ОСОБА_4 виділено у власність житловий
будинок по АДРЕСА_1 вартістю 259 880 грн і
автомобіль Peugeot Panter, 2006 року випуску,
державний номерний знак
НОМЕР_1, вартістю 68 028 грн 97 коп., а
всього майна на суму 327 908 грн 97 коп. В
іншій частині рішення суду залишено
без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено
частково. Рішення апеляційного суду
Полтавської області від 29 квітня 2013
року скасовано і залишено в силі
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 18 липня 2012 року.

31 жовтня 2014 року ОСОБА_4 направила
поштою на адресу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ заяву про перегляд ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема ст. 70 СК України.

Крім того, при зверненні до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ заявниця порушує питання про
поновлення строку на подання заяви про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції в силу його пропуску з
поважних причин.

Оскільки зі змісту заяви про перегляд
судового рішення та матеріалів,
доданих до неї, вбачається, що строк на
її подання пропущено з поважних причин,
то він підлягає поновленню.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявниця долучила до заяви
копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Оскільки зі змісту заяви та долученої
копії ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року не
вбачається неоднакове застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
зокрема, правовідносини є подібними,
але різні фактичні обставини справи, у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя, визнання права власності та
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання гаража спільною сумісною
власністю подружжя та визнання права
власності на гараж, за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.М. Ситнік

Судді: А.О.
Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк