Справа № 2/359/2523/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

5 листопада 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді -
Величка В.П.,

при секретарі судового засідання -
Коваль Н.В.,

за участю позивача -
ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

відповідача -
ОСОБА_3,

представника третьої особи -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Борисполі Київської
області цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа -
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Бориспільської міської ради
Київської області про надання дозволу
на неодноразові та тимчасові виїзди
малолітньої дитини за межі України для
оздоровлення та відпочинку, в
супроводі матері без згоди та
супроводу батька, до досягнення
дитиною 16-річного віку та надання
дозволу на оформлення документів дня
тимчасових виїздів малолітньої дитини
за межі України без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладені
повного рішення суду, пов'язаного з
необхідністю додаткового часу для
обґрунтування його мотивувальної
частини, суд вважає за необхідне
проголосити вступну та резолютивну
частини рішення.

Керуючись ст. 3, 10, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на неодноразові
та тимчасові виїзди малолітньої дитини
ОСОБА_6 за межі України для
оздоровлення та відпочинку, в
супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та
супроводу батька ОСОБА_3, протягом
чітко встановленого часового проміжку
- сорок п'ять днів (або/(та) не більше
сорока п'яти днів) на рік до досягнення
дитиною 16-річного віку до: Туреччини,
Єгипту» Марокко, Об'єднаних Арабських
Еміратів, Кіпру, Таїланду, Ізраїлю,
Греції, Чорногорії, Хорватії, Тунісу,
Болгарії, Словаччини. Італії, Іспанії,
Франції.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення
документів для тимчасових виїздів
малолітньої дитини ОСОБА_6 за межі
України без згоди батька ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду Київської
області через Бориспільський
міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

З мотивованим рішенням суду сторони
зможуть ознайомитись 11.11.2014р.

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду

Київської області
(підпис) В.П. Величко

Згідно оригіналу:

Суддя
В.П. Величко

Справа № 2/359/2523/2014

359/9533/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді -
Величка В.П.,

при секретарі судового засідання -
Коваль Н.В.,

за участю позивача -
ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

відповідача -
ОСОБА_3,

представника третьої особи -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Борисполі Київської
області цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа -
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Бориспільської міської ради
Київської області про надання дозволу
на неодноразові та тимчасові виїзди
малолітньої дитини за межі України для
оздоровлення та відпочинку, в
супроводі матері без згоди та
супроводу батька, до досягнення
дитиною 16-річного віку та надання
дозволу на оформлення документів дня
тимчасових виїздів малолітньої дитини
за межі України без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

У вересня 2014 року Позивач звернулася до
суду з названим позовом, посилаючись
на те, що вона з 23 листопада 2012 року до 2
червня 2014 року перебувала у шлюбі з
відповідачем. Від шлюбу мають сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, що малолітній син після
розлучення проживає разом з нею. Також
повідомила, що за рішенням
Бориспільського міськрайонного суду
батько дитини виплачує аліменти,
розмір яких складає близько 1700 - 1800
гривень. Батько малолітнього сина має
постійні побачення з дитиною, проте
після розірвання шлюбу між позивачем
та відповідачем стосунки ще більш
загострилися і набули досить складного
характеру.

Так, Позивач неодноразово зверталася
до Відповідача з проханням надати
згоду на виїзд їх сина закордон, проте
колишній чоловік безпідставно
відмовляється це робити, не пояснюючи
та не обґрунтовуючи своєї відмови.

Тому Позивачка звернулась в суд з
проханням в судовому порядку отримати
дозвіл на неодноразові та тимчасові
виїзди малолітньої дитини за межі
України для оздоровлення та відпочинку
та просила надати дозвіл на
виготовлення проїзного документу на
дитину.

В судовому засіданні представник
позивача та позивач позов підтримали,
просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідач заперечував проти позову,
посилаючись на те, що дитина ще досить
малого віку, тому це негативно може
відобразитись на її здоров'ї.

Суд, вислухавши учасників цивільного
процесу, дослідивши матеріали справи
знаходить, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23 листопада 2012
року до 2 червня 2014 року сторони
перебували в зареєстрованому у шлюбі.
Від шлюбу мають сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.13-14).

За рішенням Бориспільського
міськрайонного суду від 30 липня 2014 року
Відповідач сплачує аліменти на
утримання дитини(а.с.20-21).

Згідно медичної документації, наявної
в матеріалах цивільної справи
малолітня дитина позивачки та
відповідача часто хворіє гострими
респіраторними захворюваннями та має
деформацію четвертих і третіх пальців
обох стоп ніг.

Факт потреби в оздоровленні дитини
підтверджується консультаційним
висновком від лікаря - ортопеда ТОВ
«МедПрофЦентр» від 27 серпня 2014 року та
витягом з амбулаторної картки
ОСОБА_6(а.с.31-32).

Статтею 3 ЦК України передбачено, що
загальними засадами цивільного
законодавства є: 1) неприпустимість
свавільного втручання у сферу
особистого життя людини; 2)
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом; 3)
свобода договору; 4) свобода
підприємницької діяльності, яка не
заборонена законом; 5) судовий захист
цивільного права та інтересу; 6)
справедливість, добросовісність та
розумність.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.
Суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи в
разі порушення нею положень частин
другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч. З ст. 313 Цивільного
Кодексу України фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Згідно ч. 4 цієї ж статті фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та постанови
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року N 57 «Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України» виїзд за межі
України громадянина, який не досяг
16-річного віку, і без згоди та супроводу
другого з батьків може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня 1995 року N 57 «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», встановлено, що виїзд за межі
України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків або у супроводі осіб, які
уповноважені одним із батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із
змінами і доповненнями, передбачають,
що перетинання державного кордону для
виїзду за межі України громадянами, які
не досягли 16- річного віку,
здійснюються лише за згодою обох
батьків (усиновлювачів) та в їх
супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення
батьками своїх прав та виконання
обов'язків мають ґрунтуватися на
повазі до прав дитини та її людської
гідності. Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

На виїзд за межі України громадян, які
не досягли 16-річного віку, в супроводі
одного з батьків, згода другого з
батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Статтею 18 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, передбачено, що оформлення
паспорта/проїзного документа
здійснюється на підставі заяви батьків
(законних представників батьків чи
дітей), а у разі, коли батьки не
перебувають у шлюбі між собою, - того з
них, з ким проживає дитина, справжність
підпису яких засвідчено нотаріально.
За наявності заперечень одного з
батьків документ може бути оформлено
на підставі рішення суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 313 ЦК України,
фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України.

Право на свободу пересування має
первинне закріплення у ст. 33
Конституції України, ст. 13 Загальної
декларації прав людини, ст. 2 Протоколу
№4 Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту
про громадянські та політичні права та
ст. 313 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» № 14 від 18
грудня 2009 року, оскільки правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, то суд повинен встановити,
чи були порушені, невизнані або
оспорені права, свободи чи інтереси цих
осіб, а якщо були, то вказати, чи є
залучений у справі відповідач
відповідальним за це.

Статтею 141 СК України визначена
рівність прав і обов'язків батьків
відносно дитини. Проте, таке своє право,
зокрема щодо спільної поїздки з
дитиною на відпочинок за кордон,
позивачка реалізувати не може по
причині відсутності згоди відповідача
і, як вбачається з листів МЗС України,
фактичної неможливості отримання
такої згоди.

Відповідно до сі. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідач безпідставно не дає
позивачці дозволу на виїзду дитини
закордон, враховуючи при цьому стан
здоров'я дитини.

Вказані обставини впливають та
безпосередньо пов'язані з порушенням
прав та законних інтересів позивачки
та її неповнолітньої дитини у
здійсненні їх конституційного права на
вільне пересування за межі держави.

Тому, на підставі викладеного,
керуючись ст. 3, 10, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на неодноразові
та тимчасові виїзди малолітньої дитини
ОСОБА_6 за межі України для
оздоровлення та відпочинку, в
супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та
супроводу батька ОСОБА_3, протягом
чітко встановленого часового проміжку
- сорок п'ять днів (або/(та) не більше
сорока п'яти днів) на рік до досягнення
дитиною 16-річного віку до: Туреччини,
Єгипту» Марокко, Об'єднаних Арабських
Еміратів, Кіпру, Таїланду, Ізраїлю,
Греції, Чорногорії, Хорватії, Тунісу,
Болгарії, Словаччини. Італії, Іспанії,
Франції.

ОСОБА_5 Ігорівні дозвіл на оформлення
документів для тимчасових виїздів
малолітньої дитини ОСОБА_6 за межі
України без згоди батька ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду Київської
області через Бориспільський
міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення суду виготовлення
11.11.2014р.

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду

Київської області
В.П. Величко