РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/9849/14-ц

2/643/3793/14

04.12.2014 року Московський районний суд м.
Харкова

в складі: головуючого - судді Поліщук
Т.В.,

при секретарі - Гарькавої Н.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача ОСОБА_3 заборгованість за
договором позики б/н від 21.06.2013, а також
нараховані за вказаним договором
відсотки за користування позикою, пеню
та 3 % річних за несвоєчасне повернення
суми позики. Крім того, позивач просить
стягнути грошові кошти з відповідача
ОСОБА_4, який на підставі договору
поруки б/н від 11.06.2014 поручився перед
позивачем за належне виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором позики б/н від 21.06.2013.

В ході судового розгляду справи
позивач подавав заяви про уточнення та
збільшення своїх позовних вимог.
Враховуючи зазначені заяви, позивач
просив суд стягнути солідарно із
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на свою користь
заборгованість за договором позики б/н
від 21.06.2013 у загальній сумі 5 000,00 грн. та
окремо стягнути з ОСОБА_3 на свою
користь заборгованість за договором
позики б/н від 21.06.2013 у загальній сумі 36
383,37 доларів США, що еквівалентно 577 040,24
грн., з яких: 30 000,00 доларів США, що
еквівалентно 475 800,00 грн., сума
неповернутої позики; 2 084,74 доларів США,
що еквівалентно 33 063,97 грн., сума
заборгованості за відсотками; 3 711,78
доларів США, що 58 868,83 грн., сума пені;
586,85. доларів США що еквівалентно 9 307,44
грн. сума 3 % річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_2 посилається на те, що 21.06.2013 між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір
позики. Відповідно до умов вказаного
договору із подальшим змінами (далі -
договір позики), ОСОБА_5 передав, а
ОСОБА_3 прийняв у позику грошові кошти у
сумі 40 000,00 доларів США. На
підтвердження одержаної суми
відповідачем ОСОБА_3 було надано
відповідну розписку. Останній
зобов'язався повернути кошти не
пізніше 30.01.2014 року, однак у встановлені
строки позичені грошові кошти в
повному обсязі не повернув.

10.06.2014 між позивачем та ОСОБА_5 був
укладений договір про відступлення
права вимоги за договором позики.
Згідно із наведеним договором
відступлення права вимоги, до нового
кредитора - позивача, переходять усі
права позикодавця за договором позики,
у тому числі вимоги зі сплати суми
позики, нарахованих на момент
укладення договору про відступлення та
таких що будуть нараховані в
майбутньому відсотків та можливих
штрафних санкцій. Станом на момент
укладення договору відступлення права
вимоги від 10.06.2014 сума неповернутої
позики склала 30 000,00 доларів США, а сума
нарахованих відсотків 1200,00 доларів США.

11.06.2014 між позивачем та відповідачем
ОСОБА_4 був укладений договір поруки
(далі - договір поруки). Згідно із п.1.1
договору поруки, ОСОБА_4 поручається
перед позивачем за виконання
зобов'язань ОСОБА_3, що виникли з
договору позики. Відповідно до п.п.1.2, 2.1
договору поруки, ОСОБА_4 прийняв на себе
зобов'язання нести солідарну
відповідальність за ОСОБА_3 перед
позивачем, проте у сумі, яка не
перевищує 5 000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_4 проти задоволення
позову не заперечували, про що подали
відповідні письмові заяви та
пояснення.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини:

21.06.2013 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був
укладений договір позики до якого в
подальшому сторонами вносились зміни,
шляхом підписання додаткової угоди від
24.06.2013. Відповідно до п.1.1 договору
позики з подальшими змінам, ОСОБА_5
(позикодавець) передає ОСОБА_3 грошові
кошти, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів в розмірі, порядку та
строк, установлені договором. Згідно із
п.2.1 договору позики, сума позики
складає 40 000,00 доларів США за готівковим
курсом продажу валюти, доларів США,
встановленим ПАТ «Укрсоцбанк» на день
укладення договору, який складає 8,169
грн. за один долар США.». Відповідно до
п.3.3. договору позики, факт отримання
грошових коштів посвідчується шляхом
підписання сторонами договору позики.
Відповідно до п.5.1 договору позики,
позика повертається із врахуванням
готівкового курсу продажу долара США
встановленого ПАТ «Укрсоцбанк» на день
фактичного повернення позики або її
частини та/або нарахованих відсотків.
На підтвердження факту отримання
грошових коштів відповідачем ОСОБА_3
була складена відповідна розписка, яка
була надана ОСОБА_5 (а.с. 8-11)

Відповідно до п.3.4 договору позики, за
користування переданими грошовими
коштами позичальник сплачує на користь
позикодавця 2 % на місяць від суми
грошових коштів отриманих у позику.
Виходячи із положень пунктів 4.1, 5.1, 5.2
договору позики, позика повинна була
бути повернута не пізніше 30.01.2014.

Виходячи із положень ст.509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст.1046, 1048 Цивільного
кодексу України, за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Таким чином, між сторонами виникли
цивільні зобов'язання за договором
позики.

Згідно із ст.ст.526 - 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, що
передбачає виконання, в тому числі у
встановленні строки.

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Виходячи із положень ст.ст.610, 612
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 не
повернув позичені у ОСОБА_5 кошти у
строки встановлені договором позики,
тобто до 30.01.2014, починаючи з 30.02.2014 має
місце порушення ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за договором позики у
вигляді прострочення їх виконання.

Як зазначив позивач, та не
заперечувалось представником
відповідача, 24.04.2014 ОСОБА_3 була
повернута ОСОБА_5 частина позики у сумі
17 200,00 доларів США, з яких: 7 200,00 доларів
США в рахунок сплати нарахованих
відсотків за позикою станом на 21.04.2014, 10
000,00 доларів США в рахунок сплати
частини позичених коштів.

10.06.2014 між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_5
був укладений договір про відступлення
права вимоги за договором позики.
Згідно із наведеним договором
відступлення права вимоги, до нового
кредитора - позивача, переходять усі
права позикодавця за договором позики,
у тому числі вимоги зі сплати суми
позики, нарахованих на момент
укладення договору про відступлення та
таких що будуть нараховані в
майбутньому відсотків та можливих
штрафних санкцій. Станом на момент
укладення договору відступлення права
вимоги від 10.06.2014 сума неповернутої
позики склала 30 000,00 доларів США, а сума
нарахованих відсотків 1200,00 доларів США.
(а.с. 12-13).

17.06.2014 позивачем був направлений на
адресу відповідач ОСОБА_3 лист-вимога
б/н від 11.06.2014, яким позивач повідомляв
відповідача 1 про відступлення на його
користь прав вимоги за договором
позики в результаті укладення договору
про відступлення права вимоги від
10.06.2014 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та вимагав
негайно сплатити суму позики та
нараховані відсотки за вказаним
договором позики. Зазначений
лист-вимога був отриманий відповідачем
25.06.2014, що підтверджується наявними в
матеріалах справи поштовими
документами та не заперечується
представником відповідача 1 (а.с. 14-17).

Відповідно до ч.1 ст.512 Цивільного
кодексу України, кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). Згідно із
ч.1 ст.513, ст.514 Цивільного кодексу
України, правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові. До нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що право вимоги ОСОБА_5 було
передано ОСОБА_2 у відповідності до
вимог законодавства.

11.06.2014 між позивачем та відповідачем
ОСОБА_4 був укладений договір поруки.
Згідно із п.1.1 договору поруки,
відповідач 2 поручається перед
позивачем за виконання зобов'язань
відповідача ОСОБА_3, що виникли з
договору позики. Відповідно до п.п.1.2, 2.1
договору поруки, ОСОБА_4 прийняв на себе
зобов'язання нести солідарну
відповідальність за ОСОБА_3 перед
позивачем, проте у сумі, яка не
перевищує 5 000,00 грн. (а.с. 19-20)

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Згідно із ч.1, 2 ст. 554 ЦК України,
у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

З огляду на викладене, судом
встановлено, що відповідач 2 прийняв на
себе зобов'язання за договором поруки у
відповідності до законодавчих норм, а
тому має нести солідарну
відповідальність за виконання
зобов'язань відповідача 1 за договором
позики. В той же час, відповідальність
відповідача 2 обмежується умовами
договору поруки сумою у 5 000,00 грн., що
відповідає положенням ст.533 Цивільного
кодексу України.

Після відкриття провадження у справі
позичальником було повернуто 2400,00
доларів США в рахунок сплати відсотків
за користування позикою станом 21.07.2014.

Невиконаними залишались зобов'язання
позичальника з погашення
заборгованості за: тілом позики в сумі
30 000,00 доларів США та за відсоткам 2 400,00
доларів США, за період з 21.07.2014 по 21.11.2014.

Згідно із ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку із простроченням відповідача
ОСОБА_3 з повернення позики, позивачем
були заявлені до стягнення пеня у сумі 3
711,78 доларів США та 3 % річних у сумі 586,85
доларів США. Перевіривши розрахунок
розміру пені та 3 % річних, які
заявляються позивачем до стягнення,
суд вважає такий розрахунок
обґрунтованим та таким що відповідає
положенням ст.625 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч.2 ст.533 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Відповідно до роз'яснень наведених в
п.14 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року №14 «Про
судове рішення у цивільній справі», у
випадку стягнення боргу в іноземній
валюті суд у мотивувальній частині
рішення має навести розрахунки з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом, встановленим
Національним банком України, станом на
дату ухвалення рішення.

Згідно ч.3 ст.10 та до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі, і щодо яких
у сторін виник спір. Позивачем належним
чином доведені обставини на які він
посилається у позовній заяві.
Відповідачем вказані обставини
спростовані не були.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню. Сума
заборгованості та нарахування
передбачені законодавством підлягають
стягненню з переведенням іноземної
валюти в українську за курсом,
встановленим Національним банком
України, станом на дату ухвалення
рішення, а саме за 1 доллар США - 15,18 грн..

У відповідності до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача суд стягує витрати позивача
на сплату судового збору у розмірі 3 654,00
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 215 ЦПК України, ст.ст.
509, 512- 514, 526, 527, 530, 533, 553, 554, 610-611, 614, 625, 1047 -
1050 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 заборгованість за
договором позики б/н від 21.06.2013 року у
розмірі 5000,00 грн. (п'ять тисяч гривень)

Стягнути з ОСОБА_3 (ідн.НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_2 (ідн. НОМЕР_1)
заборгованість за договором позики б/н
від 21.06.2013 року у сумі 30 000,00 долларів
США, суму заборгованості за відсотками
2084,74 долларів США, суму пені 3711,78
долларів США, суму 3% річних у розмірі
586,85 долларів США, а всього стягнути
36383,37 долларів США, що згідно курсу НБУ
складає 552 299,56 грн. (п'ятсот п'ятдесят
дві тисячі двісті дев'яносто дев'ять
гривень 56 копійок), а також судовий збір
у розмірі 3654,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Московський
районний суд м. Харкова протягом 10 днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення .

Суддя
Поліщук Т.В.