Справа № 465/463/13
Головуючий у 1 інстанції: Ванівський
Провадження № 22-ц/783/5127/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Франківського
районного суду м. Львова від 11 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, треті особи - Львівське
комунальне підприємство (далі ЛКП)
«Південне», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, про відшкодування майнової та
моральної шкоди заподіяної залиттям
квартири, -

встановила:

рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 11 червня 2014 року
вищевказаний позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 5 623 грн.
матеріальної шкоди, 1 195 грн. витрат за
проведення будівельно-технічної
експертизи та судові витрати - 59 грн. 50
коп. судового збору та 37 грн. 50 коп.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржила відповідач,
просить його скасувати й ухвалити нове,
яким відмовити у задоволені вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи. Так, апелянт, зокрема, зазначає,
що вимушена була провести заміну у
квартирі водопровідних труб у зв'язку з
їх непридатністю. Перед їх заміною
дзвонила в ЛКП «Південне» та просила
перекрити воду у під'їзді будинку,
однак, як стало пізніше відомо, кран
подачі води в під'їзді будинку не був
перекритий, а тимчасова відсутність
води була пов'язана з ремонтом мережі
до будинків, в тому числі і будинку, в
якому знаходиться її квартира.
Внаслідок подачі води після ремонту
мережі та незакінчених робіт по заміні
труб у її квартирі трапилось залиття
квартири позивача, а відтак вважає, що
відсутня її вина у заподіяні шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу - відповідача ОСОБА_4 на
підтримання апеляційної скарги,
позивача ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_3 на заперечення апеляційної
скарги, вивчивши обставини та
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є
співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).
Відповідач є співвласником квартири №
53, що розташована над квартирою
позивача (а.с.34, 35).

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166
ЦК України).

За правилами ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

З наведеного вбачається, що обов'язок
доказування розподіляється згідно з
перерахованими нормами таким чином:
позивач доказує наявність шкоди та її
розмір, а відповідач - відсутність його
вини в заподіянні шкоди.

Як вбачається з акту ЛКП «Південне» від
25.03.2009 р., комісія в складі працівників
ЛКП - головного інженера, майстрів по
експлуатації житлового фонду,
встановила факт залиття квартири
позивача, що мало місце 20 березня 2009
року. Як зазначено в акті залиття
відбулось через те, що в квартирі
відповідача проводилась заміна
стояків відценкованих труб холодного
та гарячого водопостачання на
металопластикові силами мешканців
квартири. При включені бойлерною води,
яка була відключена на період ремонту
засувок гарячого водопостачання в
будинку № 18 на вул. Симоненка, з
квартири відповідача було затоплено
квартиру позивача (а.с.12).

Матеріалами справи не підтверджується
факт надходження в ЛКП «Південне»
замовлення на перекриття води від
відповідача або членів її сім'ї в
під'їзді будинку, в якому знаходиться
квартира відповідача, на час заміни в
квартирі відповідача труб. Таких
доказі не представлено і відповідачем.

Стаття 1166 ЦК України (в деліктних
зобов'язаннях) передбачає презумпцію
вини; якщо в процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди.

Таким чином, з огляду на наведене та з
урахуванням визначених
цивільно-процесуальним законом
принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу,
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завдані шкоди відповідачу -
залиття квартири.

Відповідно до висновку № 38389 судової
будівельно-технічної експертизи від
28.05.2010 р. проведеної Львівським НДІ
судових експертиз, вартість
відновлювального ремонту приміщень
квартири позивача становить 5 623 грн.
Зазначену суму відповідачем не
спростовано.

А відтак, з урахуванням викладеного,
суд правомірно стягнув заподіяну шкоду
з відповідача

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції вірно
встановлені обставини справи, доказам,
що надані сторонами, дана належна
оцінка. Спір вирішено на підставі
наданих сторонами доказів у
відповідності із нормами
матеріального та процесуального
законодавства, а відтак підстав для
скасування або зміни рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 11 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набранням ухвалою законної сили.

Головуючий :
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.