У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за заявою головного
лікаря Харківської обласної клінічної
психіатричної лікарні № 3 про
примусову госпіталізацію до
психіатричного закладу ОСОБА_4, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Московського районного суду

м. Харкова від 6 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 27 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року директор Харківської
обласної клінічної психіатричної
лікарні № 3 звернувся до суду з заявою
про примусову госпіталізацію до
психіатричного закладу ОСОБА_4,
посилаючись на те, що 30 квітня 2014 року
ОСОБА_4 було госпіталізована в
Харківську обласну клінічну
психіатричну лікарню № 3 по
направленню, виданому МСП № 504. ОСОБА_4
була оглянута комісією лікарів і
відповідно до висновків вказаної
комісії вона страждає на тяжкий
психічний розлад, який обумовлює
небезпеку.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 6 травня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 27 серпня 2014 року, заяву задоволено.
Застосовано у відношенні ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, примусову госпіталізацію
в умовах психіатричного стаціонару
Харківської обласної клінічної
психіатричної лікарні № 3.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, із направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи оскаржувані у справі судові
рішення, суди першої та апеляційної
інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213,
214, 303, 315 ЦПК України, вірно визначилися
з характером спірних правовідносин і
дійшли обґрунтованого висновку про
наявність підстав для задоволення
заяви, зважаючи на стан здоров'я ОСОБА_4,
висновок лікарської комісії
Харківської обласної клінічної
психіатричної лікарні № 3 від 1 травня
2014 року, відповідно до якого ОСОБА_4
страждає тяжким психіатричним
захворюванням у формі параноїдальної
шизофренії з неперервним типом течії.
Внаслідок чого слід вважати її
небезпечною для оточуючих.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 6 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 27 серпня 2014 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Маляренко А.В., Нагорняк
В.А.