Провадження № 22-ц/779/2690/2014
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р.М.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«ВіЕс Банк» на рішення
Городенківського районного суду від 14
листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ПАТ «ВіЕс Банк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 14 976,71 доларів США, що
еквівалентно 174 394,43 грн. та понесених
судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що у зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором від 16 березня 2007 року,
укладеного між сторонами на суму 140 000,00
доларів США у вигляді непоновлювальної
кредитної лінії зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 13,00%
на рік, з кінцевим строком погашення не
пізніше 12 березня 2017 року, утворилась
заборгованість, яка станом на
24 липня 2014 року, становила 14 976,71 доларів
США, що по курсу НБУ еквівалентно
174 394,43 грн.

Посилаючись на те, що з 16 березня 2007
року з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено
договори поруки, за умовами яких
останні зобов'язалися відповідати
перед банком за невиконання ОСОБА_2
зобов'язань, просили позов
задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 30 липня 2014 року накладено
арешт на грошові кошти, рухоме та
нерухоме майно, що належить ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 в заявленої суми
позовних вимог - 174 394 грн. 43 коп. та
заборонено його відчуження.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 12 серпня 2014 року дану справу
передано за підсудністю
Городенківському районному суду для
розгляду по суті.

Рішенням Городенківського районного
суду від 14 листопада 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ «ВіЕс Банк» кредитні
кошти в іноземній валюті в розмірі 14
796,71 доларів США, що становить 174 394,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс
Банк» судовий збір у розмірі 1
743,94 грн. та 121,80 грн. за подання заяви про
забезпечення позову.

В іншій частині позову відмовлено.

Знято арешт, накладений згідно ухвали
Івано-Франківського міського суду від
30 липня 2014 року, на грошові
кошти, рухоме і нерухоме майно, що
належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕс Банк»
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають істотне
значення для справи і на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
згоди поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
внесення змін до кредитного договору
згідно додаткової угоди №8 від 31
березня 2009 року, внаслідок яких
збільшився обсяг їх відповідальності
перед банком.

Зазначає, що даною додатковою угодою до
кредитного договору №8 від 31 березня 2009
року було знижено відсоткову ставку,
зокрема, на період з 31 березня 2009 року
по 01 квітня 2010 року відсоткова
ставка встановлювалась на рівні 10%
річних, що свідчить про зменшення
обсягу відповідальності поручителів.

Суд не дослідив належним чином
договорів поруки, згідно п. п. 1.1., 1.2.
яких поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
погодились нести відповідальність за
виконання боржником ОСОБА_2 зобов'язань
перед банком за кредитним договором
згідно умов кредитного договору та
додатків до нього, якщо такі додатки є
чи будуть укладені в майбутньому між
банком та боржником.

Крім того, суд не з'ясував, чи було
відомо поручителям про укладення
додаткових угод або змін до кредитного
договору.

У зв'язку з наведеним, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі.

В судове засідання представник ПАТ
«ВіЕс Банк» не з'явився, хоча про час та
місце судового розгляду належним чином
був повідомлений.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу
заперечили, посилаючись на її
безпідставність.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
кредитного договору №06-2/40Ф від 16
березня 2007 року, укладеного між
ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ
«Електрон Банк») та ОСОБА_2, остання
отримала кредит на суму 140 000,00 доларів
США у вигляді непоновлювальної
кредитної лінії зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 13,00%
на рік, з кінцевим строком погашення не
пізніше 12 березня 2017 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за даним кредитним договором, 16
березня 2007 року ПАТ «ВіЕс Банк»
(правонаступник ВАТ «Електрон Банк») з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були укладені
договори поруки, згідно з якими
поручителі поручилися перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором
№06-2/40Ф від 16 березня 2007 року.

Згідно п. 1.3. кредитного договору
позичальник зобов'язується повернути
банку основну суму заборгованості по
кожному траншу кредитної лінії та
сплатити проценти за користування
кредитними коштами в строк до одного
року, в порядку, передбаченому
кредитним договором.

06 липня 2007 року між ПАТ «ВіЕс Банк»
(правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та
ОСОБА_2 укладено додаток №2 до
кредитного договору №06-2/40Ф, згідно
якого позивач зобов'язався відкрити
позичальнику кредитну лінію в сумі 173
698,68 доларів США з кінцевим строком
погашення не пізніше 12 березня 2017 року
під 12,00% річних.

07 листопада 2007 року між ПАТ «ВіЕс Банк»
та ОСОБА_2 укладено додаток №4 до
кредитного договору №06-2/40Ф, згідно п. 3.5
якого повернення кредиту за кожним
виданим траншем здійснюється
позичальником шляхом внесення
відповідної готівкової суми в касу
банку на кредитний рахунок НОМЕР_1 та
НОМЕР_2, а повернення відсотків за
користування кредитом та можливих пені
і штрафних санкцій на рахунок НОМЕР_3 та
НОМЕР_4.

31 березня 2009 року ПАТ «ВіЕс Банк» та
ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №8 до
кредитного договору №06-2/40Ф, п. 1.3. якої
змінено строк користування
позичальником кредитом та встановлено,
що кредит надається банком строком на 15
років. П.п. 1.1., 1.2. даної угоди змінено
розмір процентів за користування
кредитом, а саме: на період з 31 березня
2009 року по 31 березня 2010 року включно
процент за користування кредитом
встановлюється в розмірі 10,0% річних
(надалі- «Базова ставка»). З 01 квітня 2010
року, базова ставка встановлюється в
розмірі 12,0% річних.

Згідно представленого розрахунку
банку вбачається, що станом на 24 липня
2014 заборгованість за кредитним
договором становить 14 976,71 дол. США, що
по курсу НБУ еквівалентно 174 394,43 грн., з
яких: 13 979,93 дол. США, що еквівалентно 162
787,55 грн. - заборгованість по кредиту,
902,04 дол. США, що еквівалентно 10 503,69 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 94,74 дол. США, що
еквівалентно 1 103,19 грн. - пеня.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості (частина третя статті 509
ЦК України, пункт 6 частини першої
статті 3 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (частина
перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим
заходом майнового характеру,
спрямованим на забезпечення виконання
основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель
(частини перша, друга статті 553 ЦК
України).

Відповідно до частини першої статті 559
ЦК України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання, які
призвели до збільшення обсягу
відповідальності поручителя. Таке
збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі підвищення
розміру процентів; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК України припинення поруки
у разі зміни основного зобов'язання без
згоди поручителя, унаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, презюмується.

Згідно п. 3.2. договорів поруки,
укладених 16 березня 2007 року ПАТ «ВіЕс
Банк» з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4, передбачено,
що порука згідно умов цих договорів
припиняється, зокрема, з припиненням
основного зобов'язання, а також у разі
зміни зазначеного зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Встановлено, що додатковою угодою №8 до
кредитного договору №06-2/40Ф, укладеною
31 березня 2009 року ПАТ «ВіЕс Банк»
(правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та
ОСОБА_2 змінено строк користування
позичальником кредитом з 10 до 15 років.

Разом з тим, такі умови з поручителями
не узгоджені, а з обставин справи не
вбачається інформованості поручителів
і їх згоди на збільшення розміру
відповідальності.

Таким чином, враховуючи, що додатковою
угодою від 31 березня 2009 року, укладеною
без згоди поручителів, були визначені
конкретні строки повернення кредитних
коштів, відмінні від строків, які
передбачені умовами кредитного
договору, що призвело до збільшення
відповідальності поручителів за
основним зобов'язанням, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що порука припинилась на
підставі частини першої статті 559 ЦК
України, а тому відсутні підстави для
солідарного стягнення кредитної
заборгованості.

Колегія суддів вважає, що незважаючи на
те, що з 31 березня 2009 року по 01
квітня 2010 року відсоткова ставка
встановлювалася на рівні 10% річних, з 01
квітня 2010 року базова ставка
встановлена в розмірі 12,0% річних, а тому
відстрочення виконання з 10 до 15 років
призведе до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами.

А тому не заслуговують на увагу доводи
апелянта про зменшення обсягу
відповідальності поручителів.

Крім того, не заслуговують на увагу і
доводи апелянта про те, що згідно п. п.
1.1., 1.2. договорів поруки, поручителі
погодились нести відповідальність за
виконання боржником зобов'язань перед
банком за кредитним договором згідно
умов кредитного договору та додатків
до нього, якщо такі додатки є чи будуть
укладені в майбутньому між банком та
боржником, оскільки згідно п. 6.1.
укладених договорів вбачається, що
зміна та доповнення умов до даного
договору можливі тільки за взаємною
згодою сторін, яка оформляється у
письмовій формі.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк»
відхилити.

Рішення Городенківського районного
суду від 14 листопада 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський