Справа № 758/9891/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

13 листопада 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому просить визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1, у
зв'язку з тим, що вказане приміщення не
належить їй на праві власності,
власником є ОСОБА_1

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1
позов підтримав, просив задовольнити.
Пояснив, що в житловому приміщенні,
зареєстровано чотири особи: власник -
ОСОБА_1, ОСОБА_3 - дружина позивача,
ОСОБА_2 - невістка та ОСОБА_4 - онучка.
Питання стосується виключно
відповідача, місце проживання якої на
даний час не відоме, оскільки приблизно
з 2005 року за зазначеною адресою не
проживає, визначила собі інше місце
проживання. При цьому позивач просив
визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
відповідно до ст. 405 ЦК України.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час, день та місце
розгляду справи повідомлялася
неодноразово належним чином. Проте на
телефонограму повідомила, що проти
задоволення позову не заперечує.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, вважає за можливе розглянути
справу у відсутності відповідача, на
підставі наявних у справі даних та
доказів та ухвалити заочне рішення,
оскільки проти такого вирішення справи
позивач не заперечує.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши
письмові докази, приходить до
наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є власником квартири, за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом на право власності від
24.03.2003 року (а.с. 7).

Згідно довідки форми № 3 від 20.06.2014 р. №
532 виданої ЖБК «МОТОЗАВОДЕЦЬ-7» у
вищезазначеній квартирі зареєстровані
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 (а.с. 5).

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_2 була одружена з сином позивача
ОСОБА_5, зареєстрована у вказаній
квартирі та мешкала в ній з 07.10.2003 року.
Приблизно до 2005 року проживала за
вищевказаною адресою. Проте з моменту
переїзду та вселення у квартиру
АДРЕСА_3, що належить сину ОСОБА_1 по
сьогоднішній день відповідач за
адресою: АДРЕСА_1, не проживає близько 9
років, участі в утриманні житлового
приміщення не приймає. Близько року
відповідач з ОСОБА_5 не підтримує
сімейних стосунків, не проживає у його
власній квартирі, дитина проживає з
батьком. Місце проживання ОСОБА_2
позивачу не відоме.

Факт не проживання ОСОБА_2
підтверджується актом обстеження
квартири АДРЕСА_1, затвердженого
директором КП «Мостицький
Подільського району м. Києва» від 24.06.2014
року (а.с. 6).

Разом з тим, як встановлено в судовому
засіданні, відповідач і досі
зареєстрована в даній квартирі, хоча
фактично позов визнала.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що
у разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11
грудня 2003 року "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні" зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється в день
звернення особи на підставі заяви
особи або її законного представника,
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою, свідоцтва про смерть.

Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в
судовому засіданні встановлено, що
відповідач не проживає у квартирі без
поважних причин близько дев'яти років,
а саме з 2005 р., проте по теперішній час
зареєстрований у вказаному житловому
приміщенні, позивач є власником даної
квартири і сплачує кошти за
житлово-комунальні послуги за
відповідача, чим порушуються її права,
суд вважає, що позовні вимоги доведені
та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають
відшкодуванню понесені та
документально підтверджені вимоги
позивача про стягнення судового збору
у сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, Законом
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", ст.ст. 8, 10, 15, 60, 212-215, 224 ЦПК
України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати у розмірі 243,60
грн.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду м. Києва через Подільський
районний суд м. Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя Г. Б. Супрун