АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1 інст. - Майстренко О.М.
Провадження № 22ц/790/9176/14
Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: примусова госпіталізація
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді: Макарова
Г.О.,

суддів: Кіся П.В., Кіпенка
І.С.,

за участю секретаря
Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 03 грудня 2014 року у справі за
заявою комісії лікарів-психіатрів КЗОЗ
ХОКПЛ № 3 про примусову госпіталізацію
в порядку ст. 14 Закону України «Про
психіатричну допомогу» ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1,-

ВСТАНОВИЛА:

28 листопада 2014 року Комунальний
заклад охорони здоров'я Харківська
обласна клінічна психіатрична лікарня
№ 3 звернувся до суду з заявою про
примусову госпіталізацію для надання
психіатричної допомоги ОСОБА_1 у
зв'язку із наявністю у неї тяжкого
психічного розладу, який обумовлює її
небезпеку для себе, та небезпеку для
оточуючих, оскільки ОСОБА_1. страждає на
тяжкий психічний розлад у формі
шизофренії, параноїдальна форма,
період нагляду менше року F-20.09. і згідно
висновку комісії лікарів-психіатрів
потребує госпіталізації згідно Закону
України «Про психіатричну допомогу»,
однак від госпіталізації
відмовляється.

У судовому засіданні представник
КЗОЗ ХОКПЛ № 3, який дії на підставі
доручення, підтримав заяву лікарні про
примусову госпіталізацію, зазначивши,
що ОСОБА_1 була оглянута комісією
лікарів, відповідно до висновку
зазначеної комісії у хворої був
встановлений діагноз шизофренія
параноїдальна форма, період нагляду
менше року F-20.09. Згідно акту
комісійного психіатричного огляду
ОСОБА_1 не усвідомлює власної хвороби,
не має критичного ставлення до своєї
поведінки та агресивності, висловлює
погрози в адресу батьків, власної
дитини, відмовляється від лікування в
добровільному порядку та становить
небезпеку для себе та оточуючих. В
наслідок захворювання хвора в даний
час є суспільно небезпечною і має
потребу в продовженні примусового
лікування в умовах психіатричного
стаціонару.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року,
застосовано у відношенні ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, примусову госпіталізацію
в умовах психіатричного стаціонару
ХОКПЛ № 3.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, просить
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 03 грудня 2014 року про
примусову госпіталізацію відносно неї,
ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове, про
відмову в задоволенні заяви про
примусову госпіталізацію, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Згідно ст. 308 Цивільного
процесуального кодексу України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 11, ст. 57, ч. 3 ст. 60,
ч. 1 ст. 64 Цивільного процесуального
кодексу України, особа, яка бере участь
у справі, розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний
розсуд. Таке право мають також особи (за
винятком тих осіб, які не мають
цивільної процесуальної дієздатності),
в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного
процесуального кодексу України, у
заяві про проведення психіатричного
огляду фізичної особи у примусовому
порядку, про надання особі
амбулаторної психіатричної допомоги у
примусовому порядку та її продовження,
про госпіталізацію до психіатричного
закладу у примусовому порядку та
продовження такої госпіталізації
повинні бути зазначені підстави для
надання психіатричної допомоги у
примусовому порядку, встановлені
законом. До заяви про психіатричний
огляд або надання амбулаторної
психіатричної допомоги у примусовому
порядку додається висновок
лікаря-психіатра, а про продовження
примусово амбулаторної психіатричної
допомоги, про примусову
госпіталізацію, її продовження -
висновок комісії лікарів-психіатрів та
інші відповідні матеріали.

Відповідно до ст. 4, ст. 14, ч. 3 ст. 18
Закону України «Про психіатричну
допомогу», психіатрична допомога
надається на основі принципів
законності, гуманності, додержання
прав людини і громадянина,
добровільності, доступності та
відповідно до сучасного рівня наукових
знань, необхідності й достатності
заходів лікування з мінімальними
соціально-правовими обмеженнями.

Особа, яка страждає на психічний
розлад, може бути госпіталізована до
психіатричного закладу без її
усвідомленої згоди або без згоди її
законного представника, якщо її
обстеження або лікування можливі лише
в стаціонарних умовах, та при
встановленні в особи тяжкого
психічного розладу, внаслідок чого
вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри
вчинити дії, що являють собою
безпосередню небезпеку для неї чи
оточуючих, або неспроможна самостійно
задовольняти свої основні життєві
потреби на рівні, який забезпечує її
життєдіяльність.

Виписка особи, яку було
госпіталізовано до психіатричного
закладу в примусовому порядку,
здійснюється за рішенням комісії
лікарів-психіатрів або за рішенням
суду про відмову в продовженні такої
госпіталізації.

Як встановлено судом і таке
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
була госпіталізована до ХОКПЛ № 3 02
листопада 2014 року з діагнозом
шизофренія, період нагляду менше року
F-20.09. ОСОБА_1 була оглянута комісією
лікарів та відповідно до висновків
зазначеної комісії у хворої
встановлений діагноз: шизофренія,
період нагляду менше року F-20.09. Так як
хвора відмовляється лікуватися у

добровільному порядку, та на цей час
створює реальну небезпеку для себе та
оточуючих, їй рекомендоване примусове
лікування в умовах психіатричного
стаціонару, відповідно до ст. ст. 14, 16, 17
Закону України «Про психіатричну
допомогу».

Встановлені факти свідчать про
наявність у ОСОБА_1 психіатричного
захворювання у формі шизофренії
параноїдальної форми, період нагляду
менше року F-20.09., а також про те, що хвора
становить суспільну небезпеку і має
потребу в примусовому лікуванні.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка. Правильно
встановивши юридичну природу виниклих
правовідносин, суд застосував закон,
який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки та не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи не відносяться до тих
підстав, з якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення відносно скасування
чи зміни оскаржуємого судового рішення
і висновків суду першої інстанції не
спростовують, в її задоволенні
належить відмовити на підставі ст.308
Цивільного процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317,
319, 321, 322, 324, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 03 грудня 2014 року відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 03 грудня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді колегії: