Номер провадження: 22-ц/785/4269/14
Головуючий у першій інстанції Зудіхін
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Доценко Л.І., Заїкін А.П.

При секретарі - Колмакова В.І.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 12 листопада
2013 року по справі за позовом ПАТ
«Ідея-Банк» до ОСОБА_5

-про відшкодування шкоди, заподіяної
працівником при виконанні трудових
стосунків

В С Т А Н О В И Л
А:

В липні 2013 року ПАТ «Ідея-Банк»
звернувся до суду з позовними вимогами
в котрих зазначав, що 21 січня 2013 року
ОСОБА_5 було прийнято на посаду
молодшого спеціаліста з
обслуговування клієнтів Одеського
відділення № 1 та укладено договір про
повну матеріальну відповідальність .

20 березня 2013 року в результаті
проведення службового розслідування
у касі відповідачки було виявлено
фальшиві купюри у сумі 4 400 євро, про що
був складений акт.

Посилаючись на те, що вина
відповідачки у заподіяні шкоди
підтверджена: актом службового
розслідування до наказу № 64а-4 від 08
квітня 2013 р, від 16.04.2013 р., пояснювальною
запискою відповідача,службовою
запискою начальника Одеського
відділення № 1 Гладких, просили в
порядку ст.134 КЗпП України стягнути в
ОСОБА_5 на їх користь 45 192,40 грн. та
судові витрати.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 12 листопада 2013 року
позовні вимоги задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ПАТ «Ідея-Банк» в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди грошову суму в розмірі 45 192 грн.40
коп.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового, про відмову в
заявлених вимогах, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на відсутність доказу
сумнівності купюр, порушення постанови
НБУ № 195 від 04.06.2013 року щодо обладнання
робочого місця та недоведеності її
вини.

В судове засідання сторони не
з'явились.

В своїй заяві представник
позивача просить справу слухати за їх
відсутності.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги
районний суд виходив з вимог ст.134 КЗпП
України та вважав встановлений факт
неналежного виконання відповідачем
своїх трудових обов'язків щодо обміну
4 400 євро, котрі виявились у обміні
фальшивих 44 купюр номіналом по 100 евро
, спричинивши роботодавцю матеріальну
шкоду на суму 45 192 грн.40 коп.

Між тим з таким судженням суду
першої інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено,
сторонами не заперечується , що сторони
знаходились в трудових стосунках, та з
відповідачкою, як з молодшим
спеціалістом з обслуговування
клієнтів Одеського відділення №1
укладено договір про повну
матеріальну допомогу( а.с.26).

Відповідно до п.4 Договору
встановлено, що виконавець несе
матеріальну відповідальність, якщо
збитки заподіяні не по її вині.

Відповідно до ст. 134 КЗпП
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Повна матеріальна
відповідальність працівників у
розмірі заподіяної шкоди без
будь-якого обмеження передбачена ст.134
КЗпП України. Перелік підстав
притягнення до повної матеріальної
відповідальності, що міститься в цій
статті, є вичерпним

Правила визначення платіжності й
обміну банкнот і монет Національного
банку України, затверджені постановою
КМУ № 547 від 17.11.2004, виділяють
підроблені та сумнівні банкноти:

Підроблені банкноти (монети) -
банкноти (монети), що виготовлені
будь-яким способом, уключаючи
промисловий, усупереч установленому
законодавством України порядку та
імітують (фальсифікують) справжні
банкноти (монети), уведені Національним
банком в обіг. До підроблених належать
також перероблені банкноти (монети), на
яких будь-яким способом (наклеюванням,
малюванням, друкуванням тощо) змінені
зображення, що визначають номінал, рік
затвердження зразка (виготовлення),
банк-емітент, інші реквізити та
елементи дизайну, і які за зовнішнім
виглядом можуть бути сприйняті як
справжні банкноти (монети);

-сумнівні банкноти (монети) - це
банкноти (монети), які викликають
сумнів щодо їх відповідності
встановленим Національним банком
ознакам справжності та платіжності.

Підроблена або сумнівна банкнота
може бути виявлена в тому числі і
касиром пункту обміну валют при
купівлі іноземної валюти у фізичної
особи.

Відповідно Інструкції про
ведення касових операцій банками в
України, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
№174 від 01.06.2011 року банк(філія
,відділення) у разі виявлення під час
приймання, видачі, оброблення готівки
сумнівних щодо справжності банкнот(
монет) національної та іноземної
валюти, а також неплатіжних, навмисно
пошкоджених з матою шахрайських дій,
банкнот національної валюти
зобов'язаний вилучити їх з оформленням
довідки про вилучення( прийняття)
банкнот( монет) для дослідження у трьох
примірниках.

У випадку виявлення в одного
клієнта двох або більше таких банкнот
банк повинен негайно по телефону і не
пізніше наступного робочого дня в
письмовому вигляді повідомити про це
правоохоронний орган за
місцезнаходженням банку. При цьому до
письмового повідомлення додається
довідка про вилучення сумнівних
банкнот.

Сумнівні банкноти банк повинен
відправити для проведення досліджень у
відповідне територіальне управління .

За результатами досліджень
сумнівних банкнот установи
Національного банку оформляють акт про
дослідження банкнот, а у випадку
виявлення підроблених банкнот (монет)
інформують про це правоохоронні
органи.

Банки, які вилучили сумнівні
банкноти або прийняли їх для
дослідження від фізичних та юридичних
осіб за заявою, зобов'язані на підставі
результатів досліджень:списати
підроблені банкноти;

проінформувати пред'явників про
результати досліджень і за їхнім
бажанням ознайомити під розпис із
відповідним актом.

З пояснення відповідачки при
дослідженні нею купюр
використовувався ультра фіолет та при
їх перевірці світилися знаки.( а.с.12-13).

Судова колегія, в своєму
інформаційному запиті від 21.07.2014 року,
просила позивача на підтвердження
своїх вимог направити протокол виїмки
фальшивих купюр та повідомити суд чи
проводилось стосовно спірних купюр
експертне дослідження на предмет їх
підробки.

Зазначений інформаційний запит
залишився поза увагою позивача, котрий
просив розглянути справу за їх
відсутністю.

В матеріалах справи відсутні докази
щодо вилучення та списання сумнівних
банкнот, котрі представники позивача
вважали фальшивими.

Відповідно до ст.60 ч.3 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб виникає спір.

Визнання відповідачкою
висновків акту ревізії не змінює
загального правила розподілу
доказових обов'язків і тягар
доказування не переходить від однієї
сторони до іншої: підстави позову
повинен довести саме позивач.

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, що відповідачка
неналежно виконала свої трудові
обов'язки щодо обміну 4 400 євро, так як
позивачем не надано доказів на
підтвердження їх сумнівності.

Сам по собі акт проведення
службового розслідування, ревізії
цінностей з посиланням на їх
фальшивість не можуть бути підставою
для задоволення позовних вимог,
оскільки комісія котра їх складала не
наділена повноваженнями щодо
виявлення їх платіжності.

Посилання на службову записку
начальника Одеського відділення №1
щодо надання усного розпорядження не
купувати валюту у певного клієнта та
погодженням відповідачки з актом
службового розслідування не може бути
підставою для задоволення позовних
вимог за відсутності належних та
допустимих доказів на підтвердження їх
підробки.

Зважаючи на те, що суд першої
інстанції помилково вважав доведеним
факт спричинення матеріальної шкоди
ПАТ «Ідея-Банк» в результаті отримання
відповідачкою фальшивих купюр при їх
обміні, що свідчить про порушення
судом вимог ст.212-214 ЦПК України та
судом не враховані норми матеріального
та процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, судова колегія
з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України
рішення суду скасовує та відмовляє в
заявлених вимогах з підстав
недоведеності вини за нанесення шкоди
ОСОБА_5

Керуючись ст.ст.309; 316; 317; 319 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 12 листопада
2013 року скасувати.

В позовних вимогах ПАТ
«Ідея-Банк» до ОСОБА_5 про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівником при виконанні трудових
стосунків-відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Голодуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді
Л.І.Доценко

А.П.Заїкін