У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Олійник А.С.,
Кузнєцова В.О.,
Наумчука М.І.,

провівши попередній розгляд цивільної
справи за скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрпериклаз» на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції в
Чернігівській області Романченка
Романа Вікторовича, за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрпериклаз» на
ухвалу Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 21 липня
2014 року, ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 20 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрпериклаз» (далі -
ТОВ «Укрпериклаз») звернулось до суду
із скаргою на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції в Чернігівській області
Романченка Р.В., просило визнати
протиправними дії останнього щодо
порушення строку направлення
постанови про відкриття виконавчого
провадження та скасувати постанову від
9 червня 2014 року про відкриття
виконавчого провадження № 43608911.

Скаргу обґрунтовано тим, що ТОВ
«Укрпериклаз» є боржником у
виконавчому провадженні № 43608911,
відкритому державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції в Чернігівській області
Романченком Р.В. відповідно до
постанови від 9 червня 2014 року.

Державний виконавець відкрив
виконавче провадження не за
місцезнаходженням юридичної
особи-боржника, що є порушенням ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон), а також
направив копію постанови про відкриття
виконавчого провадження боржнику із
порушенням строків, встановлених ч. 5
ст. 25 Закону.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 21 липня
2014 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 20 серпня 2014 року, скаргу
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції в
Чернігівській області Романченка Р.В.
щодо порушення ним строку направлення
боржнику копії постанови про відкриття
виконавчого провадження від 9 червня 2014
року № ВП 43608911 з виконання виконавчого
листа № 2/740/650/14, виданого 26 травня 2014
року Ніжинським міськрайонним судом
Чернігівської області, про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрпериклаз» на
користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 13 093 грн
49 коп. В іншій частині у задоволенні
скарги відмовлено.

У касаційній скарзі товариство з
обмеженою відповідальністю
«Укрпериклаз» просить скасувати
судові рішення у справі у частині
відмови в задоволенні скарги,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та постановити нову ухвалу про
задоволення скарги в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону у заяві
про відкриття виконавчого провадження
стягувач вправі зазначити відомості,
що ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню рішення
(рахунок боржника, місце роботи чи
отримання ним інших доходів,
місцезнаходження його майна тощо), а
також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Задовольняючи частково скаргу ТОВ
«Укрпериклаз», суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
державний виконавець направив
боржнику копію постанови про відкриття
виконавчого провадження із порушенням
строку, визначеного ч. 5 ст. 25 Закону.
Водночас суд дійшов висновку, що
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції в Чернігівській області
правомірно відкрив виконавче
провадження, оскільки у заяві від 3
червня 2014 року стягувач повідомив
відділ державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції в Чернігівській області про
фактичне місцезнаходження боржника у
м. Ніжині.

У подальшому у процесі виконавчого
провадження було підтверджено
місцезнаходження майна боржника на
території м. Ніжина.

Таким чином, доводи касаційної скарги
про вчинення виконавчих дій не за
місцем виконання рішення не
заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

За таких обставин не можна погодитись
із доводами касаційної скарги про те,
що державний виконавець прийняв до
виконання виконавчий документ, виданий
на підставі заочного рішення суду
першої інстанції, яке не набрало
законної сили.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Висновки судів відповідають нормам ч. 2
ст. 19, ч. 1 ст. 20, ч. 5 ст. 25 Закону та
встановленим обставинам справи.

З огляду на викладене, касаційна скарга
підлягає відхиленню, а ухвали судів
першої та апеляційної інстанцій -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 332, 335, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрпериклаз» відхилити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 21 липня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 20 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
А.С.
Олійник

В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук