Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Маляренка А.В., Нагорняка В.А., Писаної
Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Карапчівська
сільська рада Вижницького району
Чернівецької області, про усунення
перешкод у користуванні власністю,
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням,
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
Карапчівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю без
шлюбу та ведення спільного
господарства, визнання недійсним
рішення сільської ради про оформлення
права власності на житловий будинок,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на житловий будинок та за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
Карапчівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області, третя особа - ОСОБА_5, про
визнання недійсним рішення сільської
ради та визнання недійсним свідоцтва
про право власності, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, яка діє через
представника ОСОБА_7, на рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 28 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 05 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона є власником
житлового будинку в с. Карапчів
Вижницького району Чернівецької
області та земельної ділянки під цим
будинком. У 2005 році на прохання
відповідача, з яким раніше перебувала у
шлюбі, зареєструвала його місце
проживання у власному будинку. Через
деякий час ОСОБА_5 переїхав проживати в
інше місце. Оскільки відповідач у
спірному будинку фактично не проживає,
не є наймачем, не перебуває у сімейних
відносинах з позивачем, просила
визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право
на користування її житловим будинком,
та зобов'язати його усунути перешкоди у
володінні вказаним нерухомим майном,
шляхом зняття з реєстрації місця свого
проживання в цьому будинку.

У липні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
Карапчівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю без
шлюбу та ведення спільного
господарства, визнання недійсним
рішення сільської ради про оформлення
права власності на житловий будинок,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на житловий будинок. Позовні
вимоги мотивував тим, що після
розірвання шлюбу з відповідачем вони
проживали однією сім'єю та вели спільне
господарство. Вказував, що спірний
будинок був придбаний за спільні із
відповідачем кошти у 2001 році.

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4,
Карапчівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області, третя особа - ОСОБА_5, про
визнання недійсним рішення сільської
ради та визнання недійсним свідоцтва
про право власності. Позовні вимоги
мотивував тим, що згідно даних
погосподарських книг сільської ради
він є власником житлового будинку по
АДРЕСА_1, який у 2001 році продав
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за 1300 доларів США.
Кошти за будинок йому особисто передав
ОСОБА_5 Проте, договір купівлі-продажу
належним чином оформлено не було. В 2013
році йому стало відомо, що 26 вересня 2012
року Карапчівська сільська рада
прийняла рішення про оформлення права
власності на спірний житловий будинок
за ОСОБА_4 та видала їй свідоцтво про
право власності на це майно.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 28
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 05 червня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5
задоволено частково. Встановлено факт
спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01
січня 2004 року по травень 2007 року. В
задоволенні решти зустрічних позовних
вимог відмовлено. Позов ОСОБА_6
задоволено. Визнано недійсним рішення
Карапчівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області № 97-4 від 26 вересня 2012 року про
оформлення права власності на житловий
будинок за ОСОБА_4 Визнано недійсним
свідоцтво про право власності САЕ №
636766 від 27 вересня 2012 року про визнання
за ОСОБА_4 права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_4, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими, у процесі розгляду
справи судами не порушені норми
матеріального та процесуального права,
а тому ці судові рішення необхідно
залишити без змін, а касаційну скаргу -
відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника
ОСОБА_4 не дають підстав для висновку
про порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_4, задовольняючи частково
зустрічний позов ОСОБА_5 та
задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, правильно виходив з
того, що оскаржуваним рішенням
сільської ради та свідоцтвом про право
власності на спірне нерухоме майно
порушено законні інтереси ОСОБА_6 як
власника цього майна. Оскільки власним
спірної нерухомості є ОСОБА_6, то
заявлені ОСОБА_4 вимоги про усунення
перешкод у користуванні ОСОБА_5 цим
житловим приміщенням та визнання особи
такою, що втратила право на
користування таким житлом, є
безпідставними. Факт спільного
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004
року по травень 2007 року підтвердженого
письмовими матеріалами справи та
показами свідків.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, чинної на
момент виникнення спірних
правовідносин, договір купівлі-продажу
жилого будинку повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б
однією з сторін є громадянин.

За змістом ч. 7 ст. 128 ЗК України, чинної
на момент виникнення спірних
правовідносин, договір купівлі-продажу
земельної ділянки підлягає
нотаріальному посвідченню.

Отже, як нормами законодавства, чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин, так і ст. 657 ЦК України,
якою суди керувались, ухвалюючи
оскаржувані судові рішення,
передбачено нотаріальне посвідчення
договору купівлі-продажу земельної
ділянки та житлового будинку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 337 ЦПК
України не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних
міркувань.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Таким чином, оскаржувані судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому їх слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє через
представника ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 28 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 05 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.В. Маляренко В.А. Нагорняк Т.О. Писана