АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8950/14
Головуючий 1 інст. - Срокіна І.І.
Справа №2-1154/10
Категорія : договірні
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на заочне рішення Жовтневого районного
суду м.Харкова від 30 серпня 2010 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
акціонерного банку «Укргазбанк» в
особі Харківської філії АБ
«Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в
особі Харківської філії АБ
«Укргазбанк» (далі - Банк) до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В обгрунтування позовних вимог Банк
вказував, що 06 серпня 2007 року між ним та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
на суму 49 000 доларів США для придбання
квартири. На забезпечення виконання
кредитного зобов'язання між Банком та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки та
в іпотеку передана придбана за
кредитні кошти квартира АДРЕСА_1.
Зобов'язання за кредитним договором
ані боржник ОСОБА_3, ані поручитель
ОСОБА_1 не виконують.

Тому, ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі
Харківської філії АБ «Укргазбанк», з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд стягнути солідарно з
відповідачів на користь Банку
прострочену заборгованість по кредиту
у сумі 5 125 доларів США, поточну
заборгованість по кредиту у сумі 42 030
доларів США, прострочену
заборгованість по процентах 12 337,82
доларів США, поточну заборгованість по
процентах 342,02 доларів США, нараховану
пеню за несвоєчасне повернення кредиту
15 233,38 грн., нараховану пеню за
несвоєчасну сплату процентів 36 677,33
грн., а всього 59 834,84 доларів США та 36 677,33
грн. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 06 серпня 2007 року звернути стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
06 серпня 2007 року. Стягнути з
відповідачів на користь Банку понесені
по справі судові витрати.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м.Харкова від 30 серпня 2010 року
позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в
особі Харківської філії АБ
«Укргазбанк» задоволено. Стягнуто у
солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
у сумі 59 834,84 доларів США та пені у сумі 36
677,33 грн. на користь Банку. В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 06 серпня 2007 року звернуто
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на праві
власності. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1
на користь Банку держмито у розмірі по
850 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи по 15 грн. Стягнуто з
відповідачів на користь Банку витрати
пов'язані із повідомленням про виклик
до суду через ЗМІ у розмірі 81,08 грн. з
кожного.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Харкова від 21 листопада 2014 року заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить питання про
скасування заочного рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення по суті позовних вимог, яким у
задоволенні позову Банку в частині
майнових вимог до ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції не оскаржується та
апеляційним судом не переглядається.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, вказує, що суд
першої інстанції не обґрунтовано
солідарно стягнув заборгованість за
кредитним договором із ОСОБА_1, як з
поручителя, оскільки її порука
припинилася; крім того, зазначає, що суд
в порушення вимог чинного
законодавства одночасно стягнув
заборгованість за кредитним договором
та звернув стягнення на предмет
іпотеки.

Сторони про час та місце
розгляду справи в апеляційному суді
повідомлялися належним

чином причин неявки до суду не
надали.

Неявка сторін, належно повідомлених
про час та місце розгляду справи
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду справи
судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
зобов'язання за кредитним договором
відповідачами не виконано, тому для них
настають правові наслідки, передбачені
договором або законом.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 06 серпня 2007 року між ВАТ АБ
«Укргазбанк», правонаступником якого є
ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі Банк) та
ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір, відповідно до якого останній
отримав 49 000 доларів США для придбання
квартири квартира АДРЕСА_1, строк
погашення кредиту 05 серпня 2027 року із
сплатою процентів за користування
кредиту, виходячи із 12,5% річних(а.с.19).
Разом з тим, на забезпечення виконання
кредитного зобов'язання між Банком та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки
(а.с.24) та договір іпотеки, предметом
якого стала придбана відповідачем
квартира АДРЕСА_1 (а.с.11).

Матеріали справи свідчать, що станом на
22 червня 2010 року прострочена
заборгованість по кредиту складає 5 125
доларів США, поточна заборгованість по
кредиту - 42 030 доларів США, прострочена
заборгованість по процентах - 12 337,82
доларів США, поточна заборгованість по
процентах - 342,02 доларів США, нарахована
пеня за несвоєчасне повернення кредиту
- 15 233,38 грн., нарахована пеня за
несвоєчасну сплату процентів - 36 677,33
грн., а всього - 59 834,84 доларів США та 36
677,33 грн. (а.с.102-104).

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
ЦК.

У разі порушення забов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом. Боржник
вважається таким, що просрочив, якщо
він не приступив до виконання
забов'язання або не виконав його у
строк , встановлений договором або
законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1
ст. 612 ЦК України.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 Цивільного
кодексу України).

Крім того, відповідно до ст.33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України від 30 березня 2012 року № 5
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, розірвання
кредитного договору, набуття права
власності на предмет іпотеки тощо),
належить виключно позивачеві.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства
виходячи з наступного.

Щодо спливу строку дії поруки, то
відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК
України).

З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору поруки про його дію до повного
виконання боржником своїх зобов'язань
перед банком за кредитним договором не
є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК
України, тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України
про те, що порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання,
і незалежно від того, встановлений
строк її дії договором чи законом, його
сплив припиняє суб'єктивне право
кредитора. Це означає, що строк поруки
відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання
основного зобов'язання чітко
визначений - строк повного погашення
кредиту є 05 серпня 2027 року. Таким чином,
порука не є припиненою.

Стосовно валюти, в якій стягнена
заборгованість за кредитним договором,
то Банк, як фінансова установа,
отримавши у встановленому законом
порядку (статті 19, 47 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»)
банківську та генеральну ліцензії на
здійснення валютних операцій або
письмовий дозвіл на здійснення
операцій із валютними цінностями, який
до переоформлення Національним банком
України відповідних ліцензій на
виконання вимог пункту 1 розділу II
Закону України від 15 лютого 2011 року №
3024-VI «Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
діяльності банків» є генеральною
ліцензією на здійснення валютних
операцій, має право здійснювати
операції з надання кредитів у
іноземній валюті (пункт 2 статті 5
Декрету про валютне регулювання).

Пунктом 11 зазначеної Постанови
визначено, що надання та одержання
кредиту в іноземній валюті, сплата
процентів за таким кредитом не
потребують наявності індивідуальної
ліцензії на використання іноземної
валюти на території України як засобу
платежу у жодної зі сторін кредитного
договору.

Матеріали справи свідчать, що Банк має
ліцензію, видану НБУ на здійснення
банківських операцій, в тому числі
здійснення операцій з валютними
коштами.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м.Харкова від 30 серпня 2010 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: