АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014
року по справі за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгострах» до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про стягнення витрат по
сплаті страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача в
рахунок відшкодування витрат,
пов'язаних зі сплатою страхового
відшкодування 3580,50 грн. та вирішити
питання судових витрат.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 03 жовтня 2014 року - позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ
«Страхова компанія «Інгострах»
матеріальну шкоду в порядку регресу в
сумі 3580,50 грн., судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 грн., а всього
на загальну суму 3824,10 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу та посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову повному обсязі та
значно зменшити розмір відшкодування
шкоди на користь позивача вдвічі, тобто
до розміру 532,74 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що суд при
розгляді даної справи, вийшов за рамки
фактичних обставин викладених в
матеріалах справи, таких як довідка ДАЇ
від 15 серпня 2013 року та визначив суму
відшкодування виходячи з матеріалів та
розрахунків, які надав позивач і які не
були підтверджені належним чином.

Крім того, позивачем на неодноразові
вимоги судді не було надано докази
якісні кольорові фотографії
автомобіля, які були зроблені
безпосередньо після настання ДТП та до
виконання відновлювально-ремонтних
робіт.

Зазначив, що внаслідок ДТП, що мала
місце 15 серпня 2013 року ним було
пошкоджено лише один компонент
транспортного засобу, а саме: задній
бампер з правого боку, який коштує 1065,48
грн.

Відповідач в судовому засіданні
апеляційного суду доводи апеляційної
скарги підтримав та просив її
задовольнити.

Позивач та третя особа в судове
засідання не з'явились, про день, час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, колегія суддів вважає
можливим розглядати справу у
відсутності осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач, як
страховик, отримав право регресу до
відповідача в межах розміру
виплаченого ним відшкодування.

Проте, в повній мірі з таким висновком
суду погодитись неможливо, оскільки
такого висновку суд дійшов, не
з'ясувавши дійсні обставини спору, не
перевіривши доводи і заперечення
сторін та без належної оцінки доказів.

За правилами ч.3 ст.303 ЦПК апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року
сталася ДТП, в результаті якої,
автомобіль «Мазда 6» державний
номерний знак НОМЕР_1, під керуванням
водія ОСОБА_4 зазнав механічних
пошкоджень в результаті дій ОСОБА_2, що
підтверджується постановою
Дніпровського районного суду міста
Києва від 25 жовтня 2013 року.

17 травня 2012 року між ПрАТ «Страхова
компанія «Інгострах» та ТОВ
«Автоприват» було укладено договір
страхування наземного транспорту КЗТ
ОА40300883, згідно з яким ПрАТ «Страхова
компанія Інгострах» прийняло на себе
обов'язок відшкодувати збитки, що може
зазнати страхувальник у результаті
пошкодження, знищення або втрати
транспортного засобу «Мазда 6»
державний номерний знак НОМЕР_1.

16 серпня 2013 року ТОВ «Автоприват»
звернулось до ПрАТ «Страхова компанія
«Інгострах» із заявою про виплату
страхового відшкодування по
страховому випадку, який відбувся 15
серпня 2013 року.

На підставі страхового акту № И - 2957 від
16.09.2013 року позивач здійснив виплату
страхового відшкодування на користь
ОСОБА_3 в сумі 3200,50 грн. та 380 грн. сплатив
за проведення автотоварознавчого
дослідження, що підтверджується
платіжними дорученнями від 10 вересня
2013 року та від 19 вересня 2013 року (a.c.17,18).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку щодо
стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача
суми сплаченого страхового
відшкодування в межах фактично
виплачених коштів у розмірі 3 200,50 грн.

Однак, суд першої інстанції стягуючи з
відповідача 380 грн. за проведення
автотоварознавчого дослідження не
врахував, що у порядку суброгації
страховик не має права вимагати
відшкодування вартості дослідження, у
зв'язку з тим, що вказані витрати
страховика не є страховим
відшкодуванням, а спрямовані на
визначення розміру збитків. Ці витрати
належать до звичайної господарської
діяльності страховика і не підлягають
стягненню з особи, відповідальної за
спричинену шкоду.

Отже, вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача витрат за
проведення авто товарознавчого
дослідження не підлягають
задоволенню, оскільки ці витрати
належать до звичайної господарської
діяльності страховика.

Крім того, посилання суду першої
інстанції в мотивувальній частині
рішення на ст.1191 ЦК України колегія
суддів вважає помилковим, з огляду на
таке.

Так, згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

До страховика переходить право вимоги
до особи, відповідальної за завдані
збитки, лише в разі виплати страхового
відшкодування за договором майнового
страхування. Перехід права вимоги від
страхувальника до страховика за
договором добровільного страхування
є суброгацією.

Так, у випадку суброгації відбувається
лише зміна осіб у вже наявному
зобов'язанні (зміна активного суб'єкта)
зі збереженням самого зобов'язання. Це
означає, що одна зі сторін набуває прав
і обов'язків іншої особи у конкретних
правовідносинах. У процесуальному
відношенні страхувальник передає свої
права страховику на підставі договору
і сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав.

У порядку суброгації страховик
може стягнути із заподіювача шкоди
лише ту суму, яку він сам виплатить
страхувальнику.

При суброгації до страховика
переходить лише частина вимоги
страхувальника до заподіювача шкоди,
яка дорівнює розміру страхового
відшкодування. Розмір страхового
відшкодування, в свою чергу, має
визначатися за правилами,
встановленими у договорі страхування.
Страховик не вправі вимагати від
заподіювача шкоди суму, яку він
виплатив страхувальнику з порушенням
умов договору страхування. Якщо
розрахунок здійснювався за іншими
правилами, ніж зазначено в договорі
страхування, то при визначенні розміру
вимоги страховика, який підлягає
задоволенню заподіювачем шкоди, до
суми, виплаченої страховиком
страхувальнику, виключається виплата,
не передбачена договором.

ТОВ «Автоприват» та ОСОБА_3
скориставшись правом на отримання
страхової виплати від ПрАТ «Страхова
компанія «Інгострах» передали
останній своє право вимоги до особи,
відповідальної за спричинення шкоди
страховику.

До страховика переходить право вимоги
до особи, відповідальної за завдані
збитки, лише в разі виплати страхового
відшкодування за договором майнового
страхування. Перехід права вимоги від
страхувальника до страховика за
договором добровільного страхування
є суброгацією.

Вирішуючи дану справу суд першої
інстанції не розмежував поняття
регресу і суброгації та стягнув суму
страхового відшкодування, яка
підлягала стягненню з винної особи на
підставі ст.993 ЦК та ст.27 ЗУ "Про
страхування", як відшкодування шкоди в
порядку регресу із одночасним
посиланням на указані норми закону та
ст.1191 ЦК, яка не підлягає застосуванню
до спірних правовідносин.

Отже, в даному випадку відбувся
перехід прав страхувальника до
страховика на підставі договору, що є
суброгацією, для регулювання якої
встановлено особливий правовий режим,
передбачений ст.993 ЦК України та ст.27
Закону України «Про страхування».

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні, а саме:
виключення з мотивувальної частини
рішення суду посилання на ст.1191 ЦК
України.

Твердження апелянта про те, що в
результаті ДТП було пошкоджено лише
задній бампер з правого боку є
безпідставними, оскільки 21серпня 2014
року ОСОБА_2 в судовому засіданні
заявляв клопотання про призначення
судової авто-товарознавчої експертизи
і у справі було оголошено перерву до 02
жовтня 2014 року для надання часу на
оформлення клопотання про призначення
експертизи.

Проте, в судовому засіданні, яке
відбулося 02 жовтня 2014 року на запитання
суду чи будуть у сторін клопотання,
ОСОБА_2 відповів, що у нього клопотань
немає.

Як вбачається з довідки № 9248546 про
дорожньо-транспортну пригоду від 30
жовтня 2013 року, виданої відділом ДАІ
Дніпровського РУГУ МВС України в м.
Києві, згідно з якої за зовнішнім
оглядом установлено, що автомобіль
«Мазда 6» державний номерний
знакНОМЕР_1 отримав механічні
пошкодження задньої правовї частини.

Крім того, як видно із заяви
страхувальника ТОВ «Автоприват» про
виплату страхового відшкодування від 16
серпня 2013 року по страховому випадку,
який відбувся 15 серпня 2013 року,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди за участю автомобіля «Мазда
6»державний номерний знак НОМЕР_1,
зазначений автомобіль отримав
механічні пошкодження, зокрема:
тріщину бампера, подряпину бампера,
крила і дверей.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Колегія суддів відхиляє доводи
апелянта про те, що внаслідок ДТП було
пошкоджено лише задній бампер
транспортного засобу, оскільки
відповідачем не надано доказів на
підтвердження його заперечень.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про зміну
рішення в частині розміру
матеріальної шкоди та загальної суми,
яка підлягає стягненню з виключення з
мотивувальної частини посилання на
ст.1191 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 03 жовтня 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_2на, ідентифікаційний
код НОМЕР_2 на користь приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгострах» МФО 305299
матеріальної шкоди та зазначення
загальної суми, яка підлягає стягненню
змінити, зменшивши розмір стягнутої з
ОСОБА_2на на користь приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгострах» стягнутої
матеріальної шкоди з 3 580 грн. 50 коп. до
3200 грн. 50 коп. та зменшити розмір
загальної суми, яка підлягає стягненню
з 3824 грн. 10 коп. до 3444 грн. 10 коп.

Виключити з мотивувальної частини
рішення посилання на ст.1191 ЦК України.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді