Справа № 461/3407/14
Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/4432/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка
Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря:
Ясиновської Я.М.

з участю:
позивача ОСОБА_2, її представника -
ОСОБА_3,

представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
16 травня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 16 травня 2014 року та
додатковим рішенням від 01 липня 2014 року
задоволено позов ОСОБА_2 і в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні квартирою.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_4,
неповнолітній ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є незаконним та
необґрунтованим, суперечить
встановленим фактам та нормам
матеріального права. Вважає, що ОСОБА_4
не створює позивачам перешкод у
користуванні спірним приміщенням,
більше того, він вживає всіх можливих
заходів для організації його спільного
використання. Крім того, зазначає, що
позивачі не надали будь-яких доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_4 дійсно
перешкоджає їм у користуванні
квартирою АДРЕСА_1

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення у повній мірі відповідає даним
вимогам.

Районним судом встановлено, що згідно
копій витягу про державну реєстрацію
прав №29282043, № 29282191, №29282426, №29282331
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності: 1/4 та 1/16 частки -
ОСОБА_9 та ОСОБА_6 і ОСОБА_10 - по 1/16
частки кожній даної квартири.

Власником решти даної квартири є
відповідач ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи, виданого
виконавчим комітетом Львівської
міської ради 18.09.2008 року за №00020903
квартира АДРЕСА_1 використовується як
офіс туристичної фірми «Вітер
мандрів», керівником якої є ОСОБА_2
відповідно до виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців №736260.

Із заяви ОСОБА_2 начальнику Галицького
РВ ЛМУ ГУМВС України від 26.02.2014 року
вбачається, що нею було передано ключі
ОСОБА_4 від спірного приміщення, однак
відповідач самовільно поміняв замок на
вхідних дверях.

Конституцією України (ст.41) та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 року відповідно до закону
№475/97-ВР від 17.07.97 року « Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь - які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь - яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням
володіння. Способи захисту права
власності передбачені нормами ст.ст.16,
386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст.379,372 ЦК).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
суд, встановивши фактичні обставини
справи, для вирішення спору повинен
застосувати правову норму, яка регулює
виниклі правовідносини.

Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спірним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України,
власник майна вправі вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Таким чином, за правилами даної норми
закону власник за допомогою
негаторного позову може вимагати
усунення будь-яких порушень його права
користування та розпорядження власним
майном.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Задовольняючи позов та зобов'язуючи
відповідача не чинити позивачам
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1, районний суд виходив із того,
що ОСОБА_4 26.02.2014 року самовільно
поміняв замок на вхідних дверях даної
квартири, чим порушив їх права
співвласників у вільному користуванні
даним приміщенням.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він дійшов до нього з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Твердження апелянта про те, що він не
створює позивачам перешкод у
користуванні спірним приміщенням,
колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 16 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: