У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» у Комінтернівському районі м.
Харкова, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 24 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 03 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» (далі -
ТзОВ «Українське Фінансове Агентство
«Верус») у Комінтернівському районі м.
Харкова, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилалося на те, що 21
листопада 2007 року між банком та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №
НАХRFO11940762, за умовами якого ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 5 688 грн 88 коп.
зі сплатою 0,12 % річних строком до 21
травня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором від 22 березня 2011
року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ТзОВ
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» договір поруки, за умовами
якого межі відповідальності
поручителя - 200 грн.

У порушення умов договору, відповідач
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав. У зв'язку із
чим станом на 26 вересня 2013 року
відповідач має заборгованість - 24 765 грн
57 коп., яка складається з
заборгованості за процентами за
користування кредитом - 2 910 грн 55 коп.,
заборгованості за процентами за
користування кредитом - 01 грн 22 коп.,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань - 20 388 грн 77 коп., а також
штрафи відповідно до умов кредитного
договору - 500 грн (фіксована частина) та 1
165 грн 03 коп. (процентна складова).

У зв'язку з невиконання своїх
обов'язків за вказаним кредитним
договором, позивач просив стягнути з
ОСОБА_2 - 24 765 грн 57 коп.; з ТзОВ
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» і ОСОБА_2 солідарно - 200 грн та
судові витрати.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 24 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 03 червня 2014 року, позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 5 622 грн 32
коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ТзОВ
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» в особі філії ТзОВ «Українське
Фінансове Агентство «Верус» у
Комінтернівському районі м. Харкова на
користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 200 грн.
Вирішено питання про стягнення
судового збору. В іншій частині позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосування
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1
ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України). Договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови договору
(ч. 1 ст. 634 ЦК України).

З урахуванням наведеного, вказаний
вище кредитний договір складається із
заяви позичальника, умов надання
споживчого кредиту фізичним особам, а
також тарифів банку. Банком
запропоновано позичальникові саме
такі умови кредитного договору і
відповідач з ними погодився шляхом
підписання відповідної заяви
позичальника.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з висновком, якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
встановивши, що ОСОБА_2 належним чином
свої зобов'язання не виконував, у
визначені договором строки погашення
заборгованості за кредитним договором
не здійснив, у нього утворилася
заборгованість, обґрунтовано виходив з
того, що наявні підстави для стягнення
заборгованості.

Разом з цим, у відповідності до
положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, суди
попередніх інстанцій, встановивши, що
розмір неустойки значно перевищує
розмір збитків, правильно вважали, що
наявні підстави для зменшення її
розміру.

При цьому судами правильно стягнуто
солідарно з боржника і поручителя
розмір відповідальності згідно
додатку № 1 до договору поруки від 22
березня 2011 року.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для їх зміни або
скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 24 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 03 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Г.І. Мостова

Судді:

В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук