Номер провадження: 22-ц/785/9739/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів - Калараша А.А., Короткова В.Д.,

З участю секретаря - Волчанського О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 з участю третьої особи - ОСОБА_4
про стягнення коштів за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського
районного суду м.Одеси від 02.10.2014р.,-

в с т а н о в и л а :

29.03.2013р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те,що йому на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу (ТЗ)
НОМЕР_4, виданого МРЕВ-1 УДАІ УМВС
України в Одеській області, на праві
приватної власності належав
автомобіль TOYOTA 4 RUNNER, 1993 р. випуску,
кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2,
державний номерний знак НОМЕР_3.

26.09.2008 р. ОСОБА_2 надав ОСОБА_3
нотаріально посвідчену довіреність з
правом розпорядження автомобілем, але
02.12.2009 р. подав до нотаріуса заяву про
скасування дії зазначеної довіреності.

Не зважаючи на це, 09.04.2010 р.ОСОБА_3 на
підставі зазначеної довіреності
продав автомобіль ОСОБА_4 за 6500 доларів
США, однак отримані від покупця гроші
власнику автомобіля не передав, а
залишив у себе.

Позивач просив стягнути з відповідача
суму, еквівалентну 6500 доларам США та 3%
річних за весь час користування
грошима, починаючи з 10.04. 2010 р. по день
постановлення судом рішення про
стягнення коштів в розмірі 90305,40 грн., а
також витрати позивача по сплаті
судового збору в розмірі 903,06 грн.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Київського районного суду
м.Одеси від 02.10.2014р. позов задоволений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
про скасування рішення,мотивуючи
тим,що суд неправильно застосував
норми матеріального права та порушив
вимоги процесуального
законодавства,що призвело до
неправильних висновків суду.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача,доводи апеляційної
скарги та заперечення на
неї,розглянувши матеріали
справи,перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
апеляційної скарги та заявлених
вимог,колегія суддів дійшла висновку
про відхилення апеляційної скарги з
таких підстав.

При розгляді справи судом
встановлено,що ОСОБА_2 був власником
автомобілю TOYOTA 4 RUNNER, 1993 р. випуску,
кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2,
державний номерний знак НОМЕР_3 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Одеській
області.

26.09.2008 р. ОСОБА_2 надав ОСОБА_3
нотаріально посвідчену довіреність з
правом розпорядження автомобілем, в
тому числі його продажу.

09.04.2010 р.ОСОБА_3 на підставі зазначеної
довіреності продав автомобіль ОСОБА_4
за 6500 доларів США, однак отримані від
покупця гроші власнику автомобіля не
передав.

Довіреність не вважалась скасованою у
встановленому законом порядку

Згідно із ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України
довіреність - це письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами, ґрунтується на договорі та
визначає правовідношення, в якому одна
сторона (представник) зобов'язана або
має право вчиняти правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.

За своїм юридичним змістом договір
доручення є договором про
представництво, оскільки повірений
зобовязується діяти від імені
довірителя.

За договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії (ч. 1 ст.
1000 ЦК України).

Відповідно до ст. 1003 ЦК України у
договорі доручення або у виданій на
підставі договору довіреності мають
бути чітко визначені юридичні дії, які
належать вчинити повіреному. Дії, які
належить вчинити повіреному, мають
бути правомірними, конкретними та
здійсненими.

Відповідно до ст. 1006 ЦК України
повірений зобов'язаний: повідомляти
довірителеві на його вимогу всі
відомості про хід виконання його
доручення; після виконання доручення
або в разі припинення договору
доручення до його виконання негайно
повернути довірителеві довіреність,
строк якої не закінчився, і надати звіт
про виконання доручення та виправдні
документи, якщо це вимагається за
умовами договору та характером
доручення; негайно передати
довірителеві все одержане у зв'язку з
виконанням доручення.

Вказана стаття має імперативний
характер, тому обов'язки повіреного є
такими, що встановлені безпосередньо
законом. Повірений зобов'язаний
негайно передати все одержане за
договором довірителеві. У зв'язку з тим,
що правочин, вчинений повіреним,
створює правові наслідки саме для
довірителя, йому ж на праві власності
належатиме майно, яке повірений
одержить у зв'язку з виконанням
договору. Тому повірений зобов'язаний
негайно передати таке майно
власникові, а у разі невиконання цього
обов'язку повинен нести
відповідальність за спричинену
матеріальну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується відповідачем те,що
автомобіль був проданий за 6500 доларів
США.

Докази передачі вказаної суми ОСОБА_2
відсутні,тому суд дійшов
обґрунтованого висновку про те,що
відповідач незаконного утримає у себе
кошти від продажу автомобілю,порушувши
вимоги ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України.

Не може бути підставою для скасування
рішення суду довод апелянта про те,що
він придбав автомобіль для
себе,оформивши договір купівлі-продажу
довіреністю,оскільки згідно ст.ст.238,244
ЦК України довіреність не є правовим
оформленням переходу права власності
на автомобіль.

Не заслуговує на увагу і довод
апелянта про те,що кошти були повернені
ОСОБА_2,про що свідчать,на думку
апелянта,дані журналу підприємства,на
якому працювали сторони,оскільки
належних та допустимих доказів в
підтвердження цього факту відповідач
не надав.

Судова колегія вважає,що суд повно
дослідив обставини справи,правильно
застосував норми матеріального
права,не допустив порушень
процесуального законодавства,тому
підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити,рішення Київського
районного суду м.Одеси від 02.10.2014р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Н.В.Комаровська

Судді:
А.А.Калараш

В.Д.Коротков