У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - комунальне підприємство
«Святошинське лісопаркове
господарство», про визнання недійсними
рішення, державного акту на право
власності на землю, визнання права
власності на земельну ділянку, за
касаційною скаргою заступника
прокурора Київської області на заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 09 жовтня 2013 року
та рішення апеляційного суду Київської
області від 25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року прокурор м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
звернувся до суду із вказаним позовом.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що
рішенням Коцюбинської селищної ради
від 24 грудня 2008 року
№ 1798/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1» ОСОБА_3 затверджено проект
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3
видано державний акт серії ЯЗ №449653 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1500 га (кадастровий номер
земельної ділянки :01:042:0050),
цільове призначення - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Також позивач зазначав, що рішення
Коцюбинської селищної ради прийнято, а
державний акт видано з порушенням
вимог чинного законодавства, у зв'язку
з чим їх має бути визнано недійсними.
Зауважує, що зазначена земельна
ділянка знаходиться за межами сел.
Коцюбинське й даний факт
підтверджується висновком
судово-землевпорядної експертизи № 325
від 05 березня 2012 року проведеної
Київським державним підприємством
геодезії, картографії, кадастрових та
геоінформаційних систем
«Київгеоінформатика». Також зазначає,
що спірну земельну ділянку у приватну
власність передано за рахунок земель,
що перебувають в постійному
користуванні комунального
підприємства «Святошинське
лісопаркове господарство».

Крім того, на підставі постанови Ради
Міністрів УРСР № 673 від 20 червня 1956
року, дана земельна ділянка надана у
користування Святошинському
лісопарковому господарству без
виключення її з Держлісфонду України.
Комунальне підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство» з 1976 року
постійно здійснює господарську
діяльність на оспорюваній земельні
ділянці, що підтверджується проектом
організації лісового господарства.
Вказана земельна ділянка містить
таксаційні описи.

Згідно з інформацією Державного
комітету України із земельних ресурсів
№ 9946/26/4-11 від 01 липня 2011 року,
Коцюбинською селищною радою передано у
власність громадянам земельні ділянки
загальною площею 72 га, у тому числі і
відповідачу, за рахунок земель, які
знаходяться у користуванні КП
«Святошинське лісопаркове
господарство» та згідно з
картографічними матеріалами
лісовпорядкування обліковуються як
квартали Святошинського та Київського
лісництв.

За даними КП «Святошинське лісопаркове
господарство», зазначена земельна
ділянка відноситься до земель
лісогосподарського призначення та
будь-яких погоджень на вилучення
земель із свого користування
підприємство не надавало. Спірну
земельну ділянку в приватну власність
відповідача було передано без її
вилучення з користування КП
«Святошинське лісопаркове
господарство» на підставі
відповідного рішення органу державної
влади чи органу місцевого
самоврядування, прийнятого в межах
його компетенції.

Також зазначає, що Коцюбинською
селищною радою не дотримано вимог щодо
порядку зміни цільового призначення
землі. Земельну ділянку лісового фонду
спірним рішенням Коцюбинської
селищної ради передано у приватну
власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
призведе до знищення лісових ресурсів.
У порушення вимог ст. 9 Закону України
«Про державну експертизу
землевпорядної документації», якою
передбачено обов'язковість проведення
вказаної експертизи проектів
землеустрою щодо відведення земель
лісогосподарського призначення,
проект землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки ОСОБА_3
державну експертизу не проходив.

При проведенні додаткової перевірки
було встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки № 1168 від 22 квітня 2009 року
земельну ділянку площею 0,1500 га по
АДРЕСА_1 придбав ОСОБА_4 На державному
акті на право власності на земельну
ділянку серії ЯЗ № 449653, виданому на ім'я
ОСОБА_3, зроблено відмітку від 22 квітня
2009 року про перехід права власності на
спірну земельну ділянку до ОСОБА_4

У зв'язку з цим позивач просив суд
визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 24
грудня 2008 року № 1798/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1»; визнати
недійсним державний акт серії ЯЗ №449653
на право власності на земельну ділянку
площею 0,1500 га (кадастровий номер
земельної ділянки :01:042:0050),
цільове призначення - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
виданий на ім'я ОСОБА_3, із відповідною
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_4 на земельну
ділянку, та скасувати його державну
реєстрацію; визнати право власності
держави на земельну ділянку.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 09 жовтня
2013 року позов задоволено частково.
Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 24
грудня 2008 року № 1798/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1». Визнано
недійсним державний акт серії ЯЗ № 449653
на право власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:042:0050, виданий
на ім'я ОСОБА_3 з відміткою про перехід
права власності до ОСОБА_4 та скасовано
його державну реєстрацію. Стягнуто з
відповідачів на користь держави
судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. У
решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 25 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції у частині
визнання недійсним державного акту
серії ЯЗ № 449653 на право власності на
земельну ділянку, кадастровий номер
:01:042:0050, виданого на ім'я ОСОБА_3 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_4 та скасування його державної
реєстрації скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
вказаних позовних вимог. У решті
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить вказані судові рішення у
частині відмови у задоволенні позову
скасувати та ухвалити у цій частині
нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, виходив із того, що
рішення Коцюбинської селищної ради від
25 грудня 2008 року прийняте з порушенням
п.12 Перехідних положень та ст. 12 ЗК
України, тому є незаконним, і
відповідно державний акт з відміткою
про перехід права власності до ОСОБА_4
на земельну ділянку підлягає визнанню
недійсним.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині визнання недійсним
державного акту серії ЯЗ № 449653 на право
власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:042:0050,
виданого на ім'я ОСОБА_3 з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_4 та
ухвалюючи у цій частині нове рішення
про відмову у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що ОСОБА_4 набув право власності на
спірну земельну ділянку на підставі
договору-купівлі-продажу від 22 квітня
2009 року, який не визнаний судом
недійсним і не є нікчемним, тому
правові підстави для визнання
недійсним державного акту на право
власності на вказану земельну ділянку
відсутні.

З таким висновком апеляційного суду
повністю погодитись не можна, оскільки
він не ґрунтується на матеріалах
справи та суперечить нормам
матеріального та процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення у повній мірі не відповідає.

Судом установлено, що рішенням
Коцюбинської селищної ради від
24 грудня 2008 року № 1798/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по
АДРЕСА_1» ОСОБА_3 було затверджено
проект землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3
видано державний акт серії ЯЗ № 449653 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1500 га (кадастровий номер
земельної ділянки :01:042:0050),
цільове призначення - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8)

Згідно договору купівлі-продажу
земельної ділянки № 1168 від 22 квітня 2009
року земельну ділянку площею 0,1500 га по
АДРЕСА_1 придбав ОСОБА_4 (а. с. 9).

На державному акті на право власності
на земельну ділянку серії ЯЗ
№ 449653, виданому на ім'я ОСОБА_3,
зроблено відмітку від 22 квітня
2009 року про перехід права власності па
спірну земельну ділянку до ОСОБА_4 (а. с.
10).

Установивши факт відсутності на час
прийняття селищною радою рішення про
надання ОСОБА_3 земельної ділянки
будь-якої містобудівної чи іншої,
передбаченої законом документації, яка
б встановлювала межі смт. Коцюбинське
Київської області, суд першої
інстанції на підставі ст. ст. 116, 122, ч. 1
ст. 155 ЗК України, пункту 12 розділу X
«Перехідні положення» ЗК України
дійшов обґрунтованого висновку про
перевищення селищною радою
повноважень щодо розпорядження
землями, які знаходяться за межами
населеного пункту, та недійсність
такого рішення селищної ради.

З таким висновком погодився й суд
апеляційної інстанції.

Проте не можна погодитися з висновком
апеляційного суду, що після переходу
права власності на земельну ділянку до
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу, який судом не визнаний
недійсним, цей державний акт посвідчує
його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 126 ЗК
України (у редакції від 16 вересня 2008
року, яка була чинною на момент
прийняття селищною радою рішення)
право власності ОСОБА_3 на земельну
ділянку виникло з моменту отримання
нею державного акта та його державної
реєстрації.

Згідно з ст. 125, ч. 2 ст. 126 ЗК України (у
редакції від 5 березня 2009 року, яка була
чинною на час укладення договору
купівлі-продажу) право власності на
земельну ділянку виникає з моменту
державної реєстрації цих прав та у
випадках набуття права власності на
земельну ділянку за цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки й посвідчується не державним
актом, а відповідною цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки, укладеною в порядку,
встановленому законом.

Держаний акт на право власності на
землю видається на підставі рішення
органу місцевого самоврядування, тому
вирішення питання про правомірність
видачі державного акта безпосередньо
залежить від законності рішення
органу, на підставі якого такий акт
видано.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (у
редакції від 5 березня 2009 року, яка була
чинною на час укладення договору
купівлі-продажу) підставою для
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку є саме нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
нерухомого майна, а не державний акт (ч.
2 ст. 126 ЗК України).

Вчинення в такому разі на державному
акті (визнаного судом недійсним)
відмітки про відчуження земельної
ділянки на підставі договору
купівлі-продажу (ч. 6 ст. 126 ЗК України) не
змінює суті такого державного акта, як
недійсного (правова позиція Верховного
Суду України згідно з постановою №
6-67цс14).

Таким чином апеляційний суд у
порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України
не врахував норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановив та
не перевірив обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалене у справі рішення у частині
вирішення позовних вимог про визнання
недійсним державного акту підлягає
скасуванню з передачею справи у цій
частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора
Київської області задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 25 червня 2014 року у частині
вирішення позовних вимог про визнання
недійсним державного акту скасувати,
справу у цій частині направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного
суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко