Справа № 380/1296/14-ц Головуючий у І
інстанції Лісовенко П.І.Провадження №
22-ц/780/6158/14 Доповідач у 2
інстанції КасьяненкоКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Олійника .В.І.,

При секретарі: Ромашині І.В.,

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" на
рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 16 вересня 2014
року за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
стягнути з відповідача на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним
договором №б/н від 14.10.2004 року в
розмірі 51653 грн. 03 коп. та судові
витрати, посилаючись на те, що
відповідач добровільно не виконує
договірні зобов'язання за кредитним
договором.

Рішенням Тетіївського районного
суду Київської області від 16 вересня
2014року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "ПриватБанк" просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
задовольнити позові вимоги в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права та на невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 14 жовтня 2004
року між ЗАТ КБ «ПриватБанком»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено
договір, відповідно до якого Банк надав
ОСОБА_1 кредит в сумі 4 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 відсотків на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, в
обмін на зобов'язання відповідача
повернути кредит у відповідності до
умов договору. Вказаний договір був
укладений шляхом отримання банком
підписаної та заповненої відповідачем
заяви від 25.10.2004 року, відповідно до
якого відповідач погоджується з
умовами надання банківських послуг,
правилами користування платіжною
картою. Відповідач передбачені
договором зобов'язання щодо
своєчасності погашення кредиту і
сплати нарахованих відсотків не
виконує, внаслідок чого станом на 30.05.2014
року загальна сума заборгованості
перед банком становить 51653, 03 коп., з них:
заборгованість за кредитом в сумі 9224,47
грн., заборгованість по процентам за
користування кредитом в сумі 39492,70 грн.;
штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн.,
штраф (процентна складова) в сумі 2435, 86
грн., що підтверджується розрахунком
заборгованості за договором станом на
30.05.2014 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд обґрунтовано
виходив з положень ст. ст. 257, 267, 525, 526, 530
ЦК України та прийшов до правильного
висновку про застосування наслідків
пропуску строку позовної давності.

Згідно з п. 31 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку з цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Із розрахунку заборгованості Банку
від 30.05.2014 року встановлено, що останній
платіж відповідача датовано 04.10.2007
року, строк повернення кредиту сплив у
жовтні 2010 року, а з позовом до суду банк
звернувся у липні 2014 року, чим
пропустив строк загальної позовної
давності.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт у апеляційній
скарзі, були предметом дослідження
судом першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду, викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішенні, не спростовують.

Рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування при
апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 16 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді