Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" жовтня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Гончарука В.П.

при секретарі
Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду міста Києва цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, суд,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
розірвання шлюбу з відповідачем,
мотивуючи тим, що спільне життя з
відповідачем не склалось, у зв'язку з
тим, що під час спільного подружнього
життя виявилась несумісність їх
характерів, принципова відмінність
поглядів на спільне життя в побутових
питаннях, звичках, внаслідок чого
погіршились взаємовідносини,
сімейно-шлюбні відносини між ними
припинено, вони проживають окремо,
спільного господарства не ведуть, тому
просить розірвати шлюб.

Позивач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилась, але надала до
суду заяву про слухання справи в її
відсутність на позовних вимогах
наполягала та просила їх задовольнити.

є недоцільним, та збереження шлюбу
суперечить її інтересам.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив, в зв'язку з чим суд вважає за
можливе ухвалити заочне рішення,
згідно ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, за
відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, суд приходить
до наступного.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, з
16.10.1997 року сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі, дітей не мають,
сімейне життя позивача та відповідача
не склалось, у зв'язку з тим, що вони
мають різні погляди на життя, не в змозі
дійти до єдиної думки при вирішенні
сімейних та побутових проблем,
сімейно-шлюбні відносини подружжям не
підтримують, спільного господарства не
ведуть, проживають окремо, заперечують
проти надання строку на примирення, за
склавшихся обставин поновлювати
сімейно-шлюбні відносини сторони
бажання не мають, проти надання строку
на примирення позивач категорично
відмовився.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що причини з яких позивач
наполягає на розірванні шлюбу є
обґрунтованими, подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стали не
можливим, оскільки тривалий час
сторони не підтримують сімейно-шлюбних
стосунків, спільного господарства не
ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні
відносини наміру не мають, тому позов
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 110,
112 Сімейного кодексу України, ст.ст.
10,58,88, 158, 208,209,212-215, 218, 224 -225 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований відділом реєстрації
актів громадського стану
Дніпровського району м. Києва, 16 жовтня
1997 року (актовий запис № 1437) -
розірвати.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії

суддя