Справа № 146/1757/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" листопада 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого -
судді Семко Г.В.,

при секретарі
Козачук Н.П.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Томашполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Томашпільської
селищної ради Томашпільського району
Вінницької області про визнання права
власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з цим позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який
проживав у с. Томашпіль
Томашпільського району Вінницької
області.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина на належний спадкодавцю
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1;
земельну ділянку площею 0,1313 га надану
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка знаходиться в
АДРЕСА_1, посвідчена Державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 548454 виданого 30.12.2009 р.;
грошові вклади розміщені в
Томашпільському безбалансовому
відділенні ВАТ «Державний ощадний банк
України» на рахунку № НОМЕР_1 з
відповідними компенсаційними
виплатами.

Спадкоємцями майна ОСОБА_5 залишилися
позивачка ОСОБА_1, та діти спадкодавця
ОСОБА_2, ОСОБА_3

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_5, однак свідоцтво
про право на спадщину отримати не може
за відсутності правовстановлюючого
документу на спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, просить суд
їх задовільнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнали не заперечують проти їх
задоволеня.

Представник відповідача
Томашпільської селищної ради
Томашпільського району Вінницької
області в судове засідання не з'явився,
однак надіслав до суду заяву, згідно
якої позов визнає, просить справу
розглянути за відсутності
представника.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, прийшов до
висновку про задоволення позову з
таких підстав.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
смт. Томашпіль Томашпільського району
Вінницької області помер ОСОБА_5 (а. с.
10). Після його смерті залишилось
спадкове майно, а саме житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1; земельна ділянка
площею 0,1313 га надана для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, яка
знаходиться в АДРЕСА_1, посвідчена
Державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 548454
виданого 30.12.2009 р., грошові вклади
розміщені в Томашпільському
безбалансовому відділенні ВАТ
«Державний ощадний банк України» на
рахунку № НОМЕР_1 з відповідними
компенсаційними виплатами (а.с.11 - 22).

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 є спадкоємцями майна
ОСОБА_5 за законом (а. с. 11).

Згідно ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

За змістом ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Як убачається з матеріалів
справи, позивачка ОСОБА_1 зверталася до
державного нотаріуса за оформлення
права на спадкове майно, однак у видачі
їй свідоцтва про право на спадщину
відмовлено за відсутності
правовстановлюючого документа на
право на спадкове майно (а. с. 7).

Відповідно до копії спадкової
справи відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
нотаріальну контору не зверталися.

Згідно абзацу 3 пункту 23 ПОСТАНОВИ
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкоємцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку
спадкування прав власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
порядку.

За життя ОСОБА_5 не отримав
правовстановлюючі документи на
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності у порядку
спадкування. До спадкоємця переходять
лише визначені майнові права, які
належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини. Для набуття права
власності у встановленому законом
порядку спадкоємець повинен здійснити
дії, які необхідні для набуття права
власності на визначене нерухоме майно,
зокрема на житловий будинок, іншу
споруду.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України,
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01
липня 2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Як вбачається з технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1, виготовленого 25.07.2014
року КП «Могилів-Подільське міжрайонне
бюро технічної інвентаризації»
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами побудовано в 1960
р. (а.с. 16-19).

При вирішенні спорів щодо спадкування
права власності на нерухоме майно слід
враховувати зміну редакції ч. 4 ст. 331 і
ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм
цивільного законодавства і
застосовувати редакцію закону, яка
діяла на час виникнення права у самого
спадкодавця на момент закінчення
будівництва будинків та на час
відкриття спадщини зокрема
положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом
України «Про власність», Законом
України від 07.12.1990 року №553-ХІІ «Про
місцеві Ради народних депутатів та
місцеве і регіональне самоврядування»,
Законом України від 25.12.1974 року «Про
державний нотаріат», постановою Ради
Міністрів Української РСР від 11.03.1985
року №105 «Про порядок обліку житлового
фонду в Українській РСР», Вказівками по
веденню погосподарського обліку в
сільських Радах народних депутатів,
затвердженими центральним
статистичним управлінням СРС 13.04.1979
року за №112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРС 12.05.1985
року №5-24-26 та ін.

За змістом зазначених нормативних
актів виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих рад.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11.03.1985 року №105 у 1985-1988 роках
сільськими, селищними, районними
радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Порядок оформлення права власності на
об'єкти нерухомого майна, на які
відсутні акти прийняття їх в
експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94
«Прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» та в листі
Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 23.03.1999
року №12/5-126, в якому зокрема
роз'яснюється, що по об'єктах, які
збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до
прийняття постанови КМУ від 05.08.1995 року
№449, якою встановлено порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, при їх
реєстрації для оформлення права
власності одним із документів є
висновок про технічний стан будинку
(будівлі), що складається БТІ.

При вирішенні питання щодо визнання
права власності на житлові будинки,
споруди у порядку спадкування, записи у
погосподарських книгах оцінюються у
сукупності з іншими доказами,
наприклад, ухваленими органами
місцевого самоврядування рішеннями
про оформлення права власності
громадян на будинки, технічним
паспортом на будівлі, документами про
відведення в установленому порядку
земельних ділянок під забудову тощо.

Згідно рішення виконкома
Томашпільської райради депутатів
трудящих від 09.06.1958 року ОСОБА_5
відведено в установленому порядку
земельну ділянку під забудову (а.с.21)

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Таким чином, так як ОСОБА_1 єдиний
спадкоємець за законом, що спадщину
після смерті ОСОБА_5 прийняла,
відповідно набула прав та обов'язків
спадкодавця, суд уважає визнати за нею
право власності на спадкове майно,
оскільки неможливість отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом на спадкове майно, не може бути
перешкодою у набутті права власності
на нього.

Враховуючи наявні у справі докази, суд
приходить до висновку про те, що вимоги
ОСОБА_1 є доведеними та обґрунтованими,
а тому підлягають до задоволення.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 1216-1218, ч. 1, 2 ст. 1220, ч.
1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК
України, статтями 15, 57-61, 64, 174, 208, 209, 212-215,
218, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку успадкування на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1; земельну ділянку
площею 0,1313 га надану для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, яка
знаходиться в АДРЕСА_1, посвідчена
Державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 548454
виданого 30.12.2009 р. та грошові вклади
розміщені в Томашпільському
безбалансовому відділенні ВАТ
«Державний ощадний банк України» на
рахунку № НОМЕР_1 з відповідними
компенсаційними виплатами, що належали
на праві власності ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Томашпіль
Томашпільського району Вінницької
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Вінницької області через
Томашпільський районний суд
Вінницької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено
21 листопада 2014 року

Суддя:
Г.В. Семко