Ухвала

іменем україни

03 грудня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
прокуратури м. Миколаєва в інтересах
держави до Миколаївської міської ради,
ОСОБА_4, третя особа - Реєстраційна
служба Миколаївського міського
управління юстиції Миколаївської
області, про визнання незаконними та
скасування пунктів рішення міської
ради, визнання недійсним свідоцтва про
право власності на землю та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє
через представника ОСОБА_5, на рішення
Апеляційного суду Миколаївської
області від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року прокуратура м.
Миколаєва звернулась до суду з
указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що передана ОСОБА_4 у
власність земельна ділянка є
прибудинковою територією будинку
АДРЕСА_1 і на цій земельній ділянці
розташоване нежитлове приміщення
сміттєзбиральника, власником якого є
територіальна громада, отже рішення
про її передачу у власність фізичній
особі є незаконними.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 06 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Миколаївської області від 30 липня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано і ухвалено нове рішення про
задоволення позову.

Визнано незаконними та скасовано п. 11
розділу 1 рішення Миколаївської
міської ради № 22/28 від 22 листопада 2012
року про надання ОСОБА_4 дозволу для
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
орієнтованою площею 550 кв. м, за рахунок
земель міста, не наданих у власність
або користування, з метою надання
земельної ділянки у власність для
будівництва та обслуговування жилого
будинку та господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1

Визнано незаконним та скасовано пункти
8, 8.2 розділу 1 рішення Миколаївської
міської ради № 23/51 від 20 грудня 2012 року
про затвердження проекту землеустрою
та передачу ОСОБА_4 у власність
земельної ділянки площею 550 кв. м, у тому
числі 550 кв. м під прибудинковою
територією, за рахунок земель міста, не
наданих у власність або користування, з
віднесенням її до земель житлової
забудови, для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на земельну ділянку площею
0,055 га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
по АДРЕСА_1 видане ОСОБА_4 07 березня 2013
року за № 1041233, серії САЕ № 882112.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути
Миколаївській міській раді земельну
ділянку загальною площею 550 кв. м по
АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати і залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржуване
рішення апеляційного суду залишити без
змін.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не
дають підстав для висновку про
порушення апеляційним судом норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позов, апеляційний суд
вірно виходив із того, що земельна
ділянка, передана у власність ОСОБА_4, є
прибудинковою територією, на якій було
розташовано нежитлове приміщення
сміттєзбиральника, що перебував на
балансі ЖКП ММР «Південь», та на
утримання якої з мешканців будинків
стягується плата.

Посилання у касаційній скарзі на те, що
нежитлове приміщення
сміттєзбиральника списано з балансу
ЖКП ММР «Південь» як фізично зношене, є
безпідставним, адже знесення цього
приміщення не змінює статус земельної
ділянки як прибудинкової території, а
тому передача цієї земельної ділянки у
власність фізичній особі вчинена з
порушенням ст. 38 ЗК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому його
необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє через
представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Апеляційного суду
Миколаївської області від 30 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукА.В. МаляренкоТ.О. Писана