АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8324/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Борисов С. А. Доповідач - Ткаченко
І.Ю. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

07 жовтня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Першої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, треті особи:
Кіровська селищна рада
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського районного
управління юстиції, Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі, Відділ державної виконавчої
служби Дніпропетровського районного
управління юстиції про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом, про витребування майна з
чужого незаконного володіння та
зобов'язання вчинити дії

за заявою ОСОБА_2 про забезпечення
позову

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 28 серпня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 28
серпня 2014 року було задоволено
клопотання ОСОБА_2 про забезпечення
позову та накладено арешт на будинок
АДРЕСА_1, які зареєстровані на ім'я
ОСОБА_3, та накладено арешт на земельну
ділянку АДРЕСА_1, які зареєстровані на
ім'я ОСОБА_3 (а.с. 46).

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність ухвали суду, порушення
норм процесуального права, апелянт
ставить питання про її скасування і
постановлення нової ухвали, якою
відмовити у задоволенні клопотання про
забезпечення позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, ухвалу скасувати та передати
питання щодо розгляду заяви про
забезпечення позову на новий розгляд
до суду 1 інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, в
провадженні Дніпропетровського
районного суд Дніпропетровської
області знаходиться цивільна справа за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Першої
Дніпропетровська Державна
нотаріальної контори про визнання
права власності у порядку спадкування
за заповітом, про витребування майна з
чужого незаконного володіння та
зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 28
серпня 2014 року було задоволено
клопотання ОСОБА_2 про забезпечення
позову та накладено арешт на земельну
ділянку та будинок АДРЕСА_1, які
зареєстровані на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 46).

Задовольняючи клопотання про
забезпечення позову, суд 1 інстанції
керувався ст. ст. 151-152 ЦПК України та
посилався на те, що невжиття заходів
забезпечення позову може ускладнити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Однак, із вказаними висновками
погодитись в повній мірі не можливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Відповідно до
абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22 грудня 2006 року за № 9, передбачено,
що забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Пунктом 1
Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», роз'яснено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до абзацу 3 п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22 грудня 2006 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», ухвала про
забезпечення позову постановляється
відповідно до ст.. 209 ЦПК України, і
повинна включати мотивувальну частину,
де поряд із зазначенням мотивів, із
яких суд (суддя) дійшов до висновку про
обґрунтованість припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може в майбутньому утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення, наводиться посилання на
закон, яким суд керувався при
постановленні ухвали.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2
та п. 19 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства, що регулюють
провадження у справі до судового
розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5
передбачено, що вживаючи заходи
забезпечення позову, необхідно
враховувати роз'яснення, дані в
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову".

Із ухвали суду вбачається, що вона
фактично не має обґрунтування як
необхідності застосування заходів
забезпечення позову, так і
необхідності застосування саме такого
виду забезпечення позову як накладення
арешту.

За таких обставин та з врахуванням
того, що судом 1 інстанції вирішено
питання забезпечення позову з
порушенням норм процесуального права,
ухвала суду підлягає скасуванню згідно
із п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, з передачею
питання щодо розгляду заяви про
забезпечення позову на новий розгляд
до суду 1 інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 28
серпня 2014 року - скасувати та передати
питання щодо розгляду заяви ОСОБА_2
про забезпечення позову на новий
розгляд до суду 1 інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Судді: