Провадження № 2/522/1781/14
19 грудня 2014 року Приморський районний
суд м Одеси, у складі:
головуючої судді Шенцевої О.П.
при секретарі - Соболевої О.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі матеріали
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Одеської міської ради третя
особа: Перша Одеська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Шоста
Одеська державна нотаріальна контора,
Перша Одеська державна нотаріальна
контора про визнання заповіту
недійсним, стягнення коштів та
27 червня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, Одеської
міської ради, у якому просить визнати
за собою право власності на спадкове
майно, а саме: 3/20 частки житлового
будинку, який знаходиться за адресою:
У свою чергу ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1
з зустрічним позовом, у якому просить
визнати недійсним заповіт ОСОБА_3, який
заповів належні йому 3/20 частки
житлового будинку, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнати дійсним заповіт ОСОБА_3 від 11
квітня 2008 року, який заповів усе своє
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а
якщо вона спадщину не прийме або помре
раніше за нього то все вказане майно
заповідає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2:
вартість судового збору за подання
зустрічної позовної заяви у розмірі -
3509 грн. 82 коп.; вартість судового збору
за подання клопотання про витребування
доказів -114 грн. 70 коп.; вартість
проведення незалежної експертної
оцінки дому - 1 000 грн.; стягнути з ОСОБА_1
витрати: на лікування спадкодавця - 2 000
грн.; догляд спадкодавця - 36 000 грн.;
поховання спадкодавця - 6 500 грн.
Рішенням Приморського районного суду м
Одеси від 24 квітня 2014 року позов ОСОБА_1
був задоволений, та визнано за ОСОБА_1
право власності на спадкове майно, а
саме 3/20 частин житлового будинку
АДРЕСА_1; у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2, було відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

При розгляді справи в апеляційної
інстанції ОСОБА_2 вказав, що в
мотивувальної частині рішення не
відображені мотиви відмови щодо
стягнення з ОСОБА_1 витрат на лікування
спадкодавця - 2 000 грн.; догляд
спадкодавця - 36 000 грн.; поховання
спадкодавця - 6 500 грн., а також в
резолютивній частині рішення не
зазначено про ухвалення рішення щодо
вказаних позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 06 жовтня 2014 року справи
була повернута до суду першої
інстанції для ухвалення додаткового
рішення.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_2
просив суд ухвалити додаткове рішення
щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на
лікування спадкодавця - 2 000 грн.; догляд
спадкодавця - 36 000 грн.; поховання
спадкодавця - 6 500 грн., а також моральної
шкоди у розмірі 30 000 гривень, та
стягнути вказані витрати та моральну
шкоду з ОСОБА_1.

ОСОБА_1 та його представник в судове
засідання не з'явились, представник
ОСОБА_1 надала заяву, в якій просила
ухвалити додаткове рішення.

Інші сторони в судове засідання не
з'явились.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що можливо ухвалити по справі
додаткове рішення.

Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року
Приморським районним судом м Одеси,
було ухвалено рішення, яким позов
ОСОБА_1 був задоволений, та визнано за
ОСОБА_1 право власності на спадкове
майно, а саме 3/20 частин житлового
будинку АДРЕСА_1; у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2, було
відмовлено.

При відмомі у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2, суд виходів з того, що
згідно частини першої ст. 50 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень, суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування".

Згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до частини першої, другої
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу, докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ч. 1 статті 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Так, при розгляді справи судом не було
встановлено з яких саме розрахунків
виходив ОСОБА_2, коли просить стягнути
витрати на лікування у розмірі 2 000
гривень, витрати по догляду у розмірі 36
000 гривень, так як в матеріалах справи
відсутні будь-які докази (квитанції,
договори, платіжні доручення та ін.. )
понесення відповідних витрат ОСОБА_2,
то у задоволенні цих позовних вимог суд
відмовив.

Щодо стягнення витрат на поховання
ОСОБА_3 у розмірі 6 500 гривень, то в
задоволенні цих вимог суд також
відмовив на підставі нижченаведеного.

Відповідно до положень статті 1232 ЦК
України спадкоємці зобов'язані
відшкодувати розумні витрати, які були
зроблені одним із них або іншою особою
на утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця. Витрати на
утримання, догляд, лікування
спадкодавця можуть бути стягнені не
більш як за три роки до його смерті.

Так, ОСОБА_2 не було обґрунтовано на
підставі чого він просить стягнути з
ОСОБА_1 саме 6 500 гривень, крім того з
квитанцій, поданих ОСОБА_2 в повній мірі
не можливо встановити скільки саме ним
було потрачено коштів на поховання
ОСОБА_3

Щодо позовних вимог про стягнення
моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень,
то суд вважає, що ці вимоги задоволенню
не підлягали на підставі
нижченаведеного.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
обов'язки доказування і подання
доказів, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають ті обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Всупереч вказаної норми Закону
позивачем не було подано будь-яких
доказів спричинення позовом ОСОБА_1
йому моральної шкоди передбачених ст. 23
ЦК України, а тому суд вважає ці вимоги
необґрунтованими та відмовляє у їх
задоволенні.

Згідно ч.3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює
додаткове рішення після розгляду
питання в судовому засіданні з
повідомленням сторін, їх присутність
не є обов'язковою.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК
України, суд, що ухвалив рішення, може
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, якщо:
стосовно якої-небудь позовної вимоги, з
приводу якої сторони подавали докази і
давали пояснення, не ухвалено рішення.

На підставі ст. ст. 208-210, 220, 294 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на
лікування спадкодавця - 2 000 грн.; догляд
спадкодавця - 36 000 грн.; поховання
спадкодавця - 6 500 грн., а також моральної
шкоди у розмірі 30 000 гривень - відмовити.

На додаткове рішення бути подано
апеляційну скаргу через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарга протягом десяти днів з дня його
ухвалення.

Суддя

19.12.2014