Провадження №2/263/123/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2014 року Жовтневий районний суд
м. Маріуполя Донецької області у
складі: судді Ікорської Є.С. при
секретарі Корзініній О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк»)
звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1
та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
по кредитному договору. Свої вимоги
позивач мотивує тим, що 26.09.2007 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «Укрсиббанк», правонаступником
якого є АТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №0.
Відповідно до даного договору позивач
зобов'язується надати відповідачеві
кредит у сумі 44550 доларів США з
розрахунку 11,30% річних на строк з 26.09.2007
року по 26.09.2028 року. 08.12.2011 року між ПАТ
«Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, відповідно до
якого в порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним договором, АТ
«Укрсиббанк» передає АТ «Дельта банк»
права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами ,
внаслідок чого АТ «Дельта банк»
замінює АТ «Укрсиббанк» як кредитора у
зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від АТ «Укрсиббанк» до АТ
«Дельта банк» прав вимоги до боржників,
до АТ «Дельта банк» переходить право
вимагати від боржників
повного,належного та реального
виконання обов'язків за кредитними
забезпечувальними договорами.
Виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором забезпечується
порукою відповідно до укладеного
договору поруки №144743 від 26.09.2007 року
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «Укрсиббанк» та
ОСОБА_2, згідно з яким остання
поручається перед кредитором за
виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором №0 від 26.09.2007
року. Станом на 15.07.2013 року відповідач
не виконував належним чином
зобов'язання за кредитним договором, в
результаті чого виникла прострочена
заборгованість на загальну суму 443 081,41
грн. У зв'язку з вищенаведеним, позивач
просив стягнути в солідарному порядку
з відповідачів заборгованість по
кредитному договору на загальну суму 443
081,41 грн. та судовий збір в сумі 3441,00 грн.

Представник позивача ПАТ «Дельта
Банк» позовні вимоги підтримала.

Представник відповідачів у
судовому засіданні також присутній не
був, надав на адресу суду заяву з
проханням розглянути справу у його
відсутності, заперечував проти
задоволення позовних вимог, просив
відмовити з підстав, викладених у
письмових запереченнях від 09.09.2014 року.
З заперечень вбачається, що позивач не
вказує, коли саме позичальник перестав
виконувати свої грошові зобов'язання з
повернення кредиту та відсотків, коли у
позивача виникало право вимоги
дострокового повернення суми кредиту
та відсотків, за який саме період
нараховані відсотки, за які періоди
стягується прострочена
заборгованість. У травні 2014 р.
Апеляційний суд Донецької області
розглянув цивільну справу
№22-Ц/775/692/2014(м) за позовом ОСОБА_2 до ПАТ
«Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_1, про
визнання договору поруки припиненим,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя по справі №263/1280/14-ц від 03.04.2014
р.Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 14.05.2014 р. рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя про відмову
у задоволенні лозову про визнання
договору поруки припиненим було
залишено без змін. Розглянувши вказану
справу, суд апеляційної інстанції
погодився з висновками суду першої
інстанції та встановив наступні
обставини.22.03.2013 року у зв'язку з
невиконанням боржником своїх
зобов'язань за договором споживчого
кредиту ПАТ «Дельта Банк» банком була
пред'явлена письмова вимога №31.4-08/1982/13
від 18.03.2013 р. до позичальника ОСОБА_1 про
погашення простроченої (поточної)
заборгованості станом на 25.02.2013 р. у
сумі 15480,66 доларів США (а.с. 18). Вимога
була отримана боржником, про що сторони
в суді першої інстанції не
заперечували (а.с. 19). Таку ж саму вимогу
за №31.4-08/2222/13 від 18.03.2013 р. було
направлено ОСОБА_2, яка отримала її
28.03.2013 р. (а.с. 16-17). Зі змісту вимоги про
погашення заборгованості вбачається,
що Банк вимагав сплатити прострочену
(поточну) заборгованість станом на
25.02.2013 р. у сумі 15480,66 доларів, вказуючи,
що у випадку невиконання даної вимоги
банк має застосувати право на
дострокове повернення всієї суми
кредиту та направлення вимоги про
дострокове повернення всієї суми
кредиту. Врахувавши наведені
обставини, суд першої інстанції
правильно встановив, що строк
виконання основного зобов'язання
боржника не був змінений направленням
вимоги, та не настав 29.04.2013 року, як
зазначила при зверненні до суду
позивачка. Оскільки банк вимагав від
боржника сплатити лише прострочену
(поточну) заборгованість станом на
25.02.2013 р. у сумі 15480,66 доларів США, а
боржник її не сплатив, тобто, не виконав
таку вимогу, банк мав застосувати право
на дострокове повернення всієї суми
кредиту та направити вимогу (вимоги)
про дострокове повернення всієї суми
кредиту. Тобто банк повинен був
застосувати положення розділу 6
договору кредиту «Порядок
дострокового повернення кредиту за
вимогою банку». Так, пунктом 6.1.2.
договору кредиту передбачено, що
сторони, керуючись чинним
законодавством України, зокрема ст. ст.
525, 611 ЦК України, погодилися, що Банк має
право визнати термін повернення
кредиту таким, що настав згідно з
пунктом 1.2.2, договору, та вимагати від
позичальника дострокового повернення
всієї суми кредиту та повної сплати
плати за кредит. В разі застосування
банком права, передбаченого п. 6.1.2
договору, термін дострокового
повернення кредиту та сплати плати за
кредит вважається таким, що настав, а
кредит і плата за кредит - обов'язковим
до повернення і сплати в повному обсязі
банку з 32 календарного дня, рахуючи з
дати одержання позичальником
повідомлення (вимоги) банку про
дострокове повернення кредиту.
Застосування вказаних положень банком
зобов'язувало би боржника протягом 32-х
календарних днів достроково повернути
всю суму кредиту, і лише після спливу
цього терміну, у випадку невиконання
вимоги боржником, банк набуває право
достроково стягувати з боржника
(поручителя тощо) всю суму кредиту та
нарахованих відсотків у судовому
порядку. Проте, фактично, вимога про
дострокове повернення всіє суми
кредиту не була пред'явлена, оскільки
банк вимагав від боржника сплатити
лише прострочену (поточну)
заборгованість станом на 25.02.2013 р. у
сумі 15480,66 доларів США, що було
встановлено судом апеляційної
інстанції. Отже, позивач мав право
звертатись до суду з вимогами стягнути
з боржника (поручителя тощо) лише
прострочену (поточну) заборгованість
станом на 25.02.2013 р. у сумі 15480,66 доларів
США, стосовно якої і було пред'явлено
досудову вимогу. Строк виконання
основного зобов'язання боржника не був
змінений направленням вимоги, тому він
залишається таким, що був встановлений
в договорі кредиту - 26.09.2028 р. За таких
обставин банк також не мав права (без
застосування права на дострокове
повернення кредиту, в порядку,
передбаченому розділом 6 договору)
звертатися до суду з позовом про
дострокове стягнення всіє їсуми
кредиту та відсотків, оскільки строк
повернення більшої частини кредиту та
сплати відсотків ще не настав згідно з
графіком погашення кредиту (додаток №1
до договору кредиту).

Вивчивши матеріали справи в
їхній сукупності, суд дійшов висновку
про те, що позов ПАТ «Дельта Банк»
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що 26.09.2007 року
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «Укрсиббанк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№0, згідно з яким до даного
договору позивач зобов'язується надати
відповідачеві кредит у сумі 44550 доларів
США з розрахунку 11,30% річних на строк з
26.09.2007 року по 26.09.2028 року (а.с.8-12).

Згідно з договором поруки №144743
від 26.09.2007 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«Укрсиббанк» та ОСОБА_2, згідно з яким
остання поручається перед кредитором
за виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором №0 від 26.09.2007
року (а.с.20-21).

З виписки з договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 року вбачається, що
в порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним договором, АТ
«Укрсиббанк» передає АТ «Дельта банк»
права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами ,
внаслідок чого АТ «Дельта банк»
замінює АТ «Укрсиббанк» як кредитора у
зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від АТ «Укрсиббанк» до АТ
«Дельта банк» прав вимоги до боржників,
до АТ «Дельта банк» переходить право
вимагати від боржників
повного,належного та реального
виконання обов'язків за кредитними
забезпечувальними договорами (а.с.37-38).

Позичальником - відповідачем
ОСОБА_1 були порушені умови кредитного
договору щодо сплати кредиту та
відсотків по ньому, тобто порушені
вимоги ст.1049 ч.1 ЦК України та умови
кредитного договору.

18.03.2013 року ПАТ «Дельта банк» було
направлено відповідачам листи з
вимогою повернення суми
заборгованості, яка утворилась за
кредитним договором станом на 25.02.2013
року в сумі 15480,66 доларів США та
роз'ясненням можливості примусового
стягнення заборгованості, яка станом
на 25.02.2013 року становить 53 158,25 доларів
США. До теперішнього часу сума
заборгованості за кредитним договором
не сплачена.

Рішенням Жовтневого районного
суду м.Маріуполя №263/1280/14ц позовні
вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта банк»,
третя особа ОСОБА_1 про визнання
договору поруки №144743 від 26.09.2007 року
припиненим залишені без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду
Донецької області №22ц/775/692/2014 від 14.05.2014
року рішення Жовтневого районного суду
м.Маріуполя №263/1280/14ц залишено без змін.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з п.29 Постанови Пленуму ВСС
від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» При
вирішенні спорів про дострокове
повернення кредиту суд має враховувати
положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з
того, що якщо договором встановлено
обов'язок позичальника повернути
кредит частинами (із розстроченням), то
в разі прострочення повернення
чергової частини кредитодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому від суми кредиту.
Передбачене статтею 1050 ЦК право
кредитодавця вимагати від
позичальника дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася, є
самостійним. Реалізація такого права
жодним чином не залежить від
пред'явлення кредитодавцем вимог про
розірвання кредитного договору
відповідно до положення статті 651 ЦК.

Відповідно до п.17 Постанови
Пленуму ВСС від 30.03.2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконане боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог статей 526,599.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову ( субсидіарну )
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно з п.6.2. кредитного договору
№0 від 26.09.2007 року в разі
застосування банком права,
передбаченого п.6.1.2 договору, порядок
дострокового повернення всієї суми
кредиту та дострокової сплати за
кредит є наступними, а саме: банк
повідомляє позичальника про
встановлення нового (дострокового)
терміну повернення всієї наданої йому
суми кредиту та сплати плати за
користування таким кредитом за
договором шляхом направлення
відповідної письмової вимоги поштою за
адресою позичальника; терміни
дострокового повернення кредиту та
сплати плати за кредит вважаються
такими, що настали, а кредит і плата за
кредит - обов'язковим до повернення і
сплати в повному обсязі банку з 32
календарного дня, рахуючи з дати
одержання позичальником повідомлення
банку про дострокове повернення
кредиту за умови, що а) банк направив за
адресою позичальника повідомлення про
порушення зобов'язань позичальника за
договором та про дострокове повернення
кредиту і плати за кредит; б)
позичальник не усунув зазначених
банком порушень зобов'язань
позичальника за договором протягом 31
календарного дня з дати одержання
позичальником вищевказаного
повідомлення банку.

Таким чином, суд вважає доводи
представника відповідачів в частині
того, що банк вимагав від боржника
сплатити лише прострочену (поточну)
заборгованість станом на 25.02.2013 р. у
сумі 15480,66 доларів США, а боржник її не
сплатив, тобто, не виконав таку вимогу,
банк мав застосувати право на
дострокове повернення всієї суми
кредиту та направити вимогу (вимоги)
про дострокове повернення всієї суми
кредиту є такими, що не знайшли свого
підтвердження.

Також суд погоджується із
правильністю розрахунку позивачем сум
заборгованості, які були надані за
клопотанням представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищенаведене суд
задовольняє позов в межах позовних
вимог.

При подачі позову позивачем був
сплачений судовий збір у сумі 3441 грн. 00
коп. Зважаючи на те, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідачів в дольовому порядку на
користь позивача сплачені ним судові
витрати, оскільки вони підтверджені
документально.

Керуючись ст. 549-552, 625, 1049-1053 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 59, 60, 88, 212-215, 224,233 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 443 081,41 грн., яка утворилась станом
на 15.07.2013 рік.

Стягнути в дольовому порядку з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
судовий збір в сумі 3441,00 грн. - по 1720,50
грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Є.С. Ікорська