Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 року Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Дудник Г.С., з участю
представника позивача ОСОБА_1, третьої
особи ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її
представника ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, яка втратила право користування
житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, просив
визнати її такою, яка втратила право
користування житловим приміщенням по
АДРЕСА_1. В обґрунтування позову
позивач послався на ті обставини, що з
кінця серпня 2012 року відповідач з
власної ініціативи зібрала свої речі
та виїхала з будинку та виїхала у
невідомому напрямку, з того часу
зв'язку з житлом не підтримує, ним не
користується, її речей у житлі немає. Як
на правові підстави позову позивач
послався на ст. 71,72 та 163 ЖК України, ст.
405 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, підтвердив
викладені в позовній заяві обставини.

Третя особа на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, - ОСОБА_2 - вважав позов
таким, що підлягає задоволенню з
підстав, указаних в позовній заяві.

Третя особа на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, - ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся у
встановленому законом порядку.
Відомостей про поважність причин
неявки ОСОБА_6 матеріали справи не
містять.

Відповідач та її представник проти
позову заперечували, у більшій частині
визнали обставини, викладені в
позовній заяві. Разом з тим суду
пояснили, що вона (ОСОБА_3.) вимушена
була залишити єдине місце свого
постійного проживання через
систематичні погрози заподіяння шкоди
здоров'ю, у разі якщо вона не залишить
житло, що надходили з боку дружин
третіх осіб та третьої особи - ОСОБА_6 З
письмовими заявами до органів
внутрішніх справ з цього приводу не
зверталась побоюючись за власне життя.
Дільничним інспектором ОВС, до якого
відповідач зверталась усно,
проводилась профілактична бесіда яка
результатів не дала.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 також підтвердив факт
непроживання відповідача у спірному
житлі з кінця 2012 року.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши докази, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

З рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва, постановленого 03 червня
2014 року в цивільній справі № 490/2378/14-ц
слідує наступне.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 18 липня 1992 року по 10
жовтня 2013 року перебували у шлюбі,
спільних дітей не мають.

В той же час ОСОБА_5 на праві власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1 в
якому зареєстровані сторони та треті
особи у встановленому законом порядку.

Цим же рішенням судом установлено, що
ОСОБА_3 має право на проживання та
користування житловим будинком, а
відповідач, в свою чергу перешкоджає їй
в цьому. Цим же рішенням ОСОБА_3 вселена
у спірне житло.

Рішення суду не оскаржувалось та
набрало законної сили.

Таким чином, позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. 10, 60, 83, 88, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.В.
Батченко