АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22ц/796/37/14
Головуючий у 1 інстанції -Миколаєць І.Ю.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 31 травня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 3-я особа Комунальне
підприємство «Ремонтно-експлуатаційна
організація №6» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої залиттям квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і просив винести
рішення, яким відшкодувати з
відповідачів на його користь
матеріальну шкоду у сумі 24.149 грн.,
завдану в результаті залиття належної
йому квартири АДРЕСА_1 з вини
відповідачів, а також просив
відшкодувати моральну шкоду у сумі 5.000
грн.

Рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 31 травня 2013
року позов задоволено частково /а.с.83-86/.

Судовим рішенням стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 24.149
грн. та моральну шкоду у сумі 1.000 грн.

В поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 31 травня 2013 року, як
постановлене з порушенням вимог
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити /а.с.91-98/.

Зазначали, що суд не вжив заходів для
визначення оцінки заподіяної шкоди та
встановлення реальних збитків,
заподіяних позивачам.

Так, визначаючи вартість заподіяної
шкоди, суд, на думку скаржників, виходив
з оціночного висновку ПП»Досвід»,
однак суд не взяв до уваги, що цей
оціночний висновок не відповідає
вимогам закону, оскільки: не має
печатки, не містить реквізитів
ПП»Досвід», а особа, яка склала
кошторис не відповідає вимогам ч.1 ст.6
(оцінювач) Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та
професійно-оціночну діяльність в
Україні».

При цьому, як зазначають скаржники, суд
першої інстанції в порушенням
процесуального закону безпідставно
відхилив їх клопотання про призначення
судової експертизи щодо визначення
матеріальної шкоди, заподіяної
позивачам в результаті залиття їх
квартири.

Крім того, як зазначено в апеляційній
скарзі, Акти, складені КП»РЕО-6» від
14.03.2011 року та від 7.07.2011 року про залиття
квартири позивачів, мають протиріччя,
що не було враховано судом та не дано
цьому факту правову оцінку.

Також зазначали, що позивачами не
доведено факту самовільного
встановлення відповідачем
трубопроводу чи втручання у його
заводську цілісність або встановлення
з порушенням сантехнічних норм.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення відповідачів, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
відхилити, а рішення залишити без змін
з таких підстав.

Судом встановлено, що
однокімнатна квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності позивачу
ОСОБА_3»ячеславовичу. Поверхом вище в
цьому ж стояку розташована квартира
НОМЕР_1 , яка перебуває у користуванні
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Указаний будинок АДРЕСА_1
перебуває на балансі Комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м.Києва».

Встановлено, що 10.03.2011 року та 26.06.2011
року сталося залиття квартири
позивача в результаті неохайного
користування відповідачами
водопровідною мережею у належній їм
квартирі.

Після першого залиття відповідачі не
зробили належних висновків щодо
правомірного користування
водопровідною системою у своїй
квартирі, в результаті чого, 26.06.2011 року,
з їх вини сталося друге залиття нижче
розташованої квартири.

Подвійне залиття квартири позивача з
вини відповідачів підтверджується
актами, складеними працівниками
КП»РЕО-6» від 14.03.2011 року та від 7.07.2011
року /а.с.4,5/.

Так, із указаних актів слідує, що
залиття 10.03.2011 року сталося в
результаті самовільної заміни
відповідачами труб водопостачання, а
залиття 26.06.2011 року сталося в
результаті пориву гнучкої підводки
холодного водопостачання до змішувача
на кухні, самовільно встановленої
відповідачами

Встановлено, що в результаті указаного
подвійного залиття були пошкоджені
стеля стіни та підлога в усій квартирі
позивачів.

За зверненням позивачів приватним
підприємством «Досвід» було складено
локальний кошторис №2-1-1, відповідно до
якого вартість відновлювального
ремонту квартири позивачів складає 25.149
грн. /а.с.11-14/.

Не погоджуючись з розміром
матеріальної шкоди, заподіяної
позивачу, за ініціативою відповідачів,
судом апеляційної інстанції
призначена судова будівельно-технічна
експертиза на вирішення якої
поставлені питання визначення причин
залиття та визначення вартості
заподіяної позивачу шкоди.

Згідно висновку експерта КНДІСЕ від
25.07.2014 року за №10944/13-43/8918/14-43 слідує, що
причину залиття встановити неможливо з
причин збігу тривалого часу після
залиття та виконаного ремонту у
квартирі відповідачів, а вартість
матеріального збитку, заподіяного
позивачу в результаті залиттів його
квартири з вини відповідачів,
встановлено у розмірі 24.365 грн.

Таким чином, вартість заподіяної шкоди
визначеної експертним шляхом лише на 784
грн. перевищує розмір шкоди, визначеної
приватним підприємством «Досвід».

Визнаючи відповідачів винними в
заподіянні позивачу матеріальної
шкоди, суд правомірно керувався ст.1166
ЦК України, згідно якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної особи або
юридичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

А згідно до п.18 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених постановою КМ України від
8.10.1992р. №572, власники квартир, наймачі
та орендарі зобов»язані
використовувати приміщення житлових
будинків за призначенням,
забезпечувати збереження жилих і
підсобних приміщень квартир та
технічного обладнання будинків,
дотримувати правил пожежної безпеки.
При появі несправностей у квартирі
вживати заходів до їх усунення
власними силами або силами підприємств
по обслуговуванню житла.

Відповідачі не заперечують, що залиття
квартири позивача сталося з їх
квартири, однак, заперечують свою вину
і не погоджуються з розміром
заподіяної шкоди. При цьому, свого
розрахунку відповідачу суду не навели.

Суд відхиляє доводи скаржників в тій
частині, що локальний кошторис, яким
визначено матеріальну шкоду позивачам
не відповідає вимогам закону, оскільки,
майже, аналогічний розмір шкоди
підтверджений вище зазначеним
висновком КНДІСЕ.

Із наведеного слідує, що судом
першої інстанції зроблений
обгрунтованй висновок, що винними в
заподіянні шкоди позивачу
ОСОБА_3»ячеславовичу є відповідачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які не забезпечили
належний догляд за системою
водопостачання власної квартири.

Визначаючи розмір моральної шкоди, та
покладаючи на відповідачів обов"язок
по її відшкодуванню солідарно у сумі
1.000 грн., суд достатньо врахував
роз"яснення, що містяться в п.9
постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
/немайнової/ шкоди" від 31 березня 1995
року №4, згідно з якими розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
враховується стан здоров»я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції постановлене на повно
з»ясованих обставинах з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права, а доводи, викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відхилити, а рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 31 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді