АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.,

при секретарі:
Шпируку О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Кищук Альони
Володимирівни в інтересах Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Кремінь» на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 17 липня 2014 року у цивільній справі
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Кремінь» до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової шкоди, заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/10883/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Невідома Т.О.в с т а н о в и л
а :

В лютому 2014 року Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Кремінь» (далі по тексту - ПрАТ «СК
«Кремінь») звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку
регресу майнової шкоди в сумі 1850 грн.,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог
посилалося на те, що 16 грудня 2010 року у
м. Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «Nissan Tiida»,
д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, та
автомобіля «Toyota Fortuner», д/н НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_2, що призвело до
механічних пошкоджень вказаних
транспортних засобів. Постановою
Оболонського районного суду м. Києва
від 15 лютого 2011 року ОСОБА_2 було
визнано винною у вчиненні вказаної
дорожньо-транспортної пригоди. 14
березня 2011 року ПрАТ «СК «Кремінь» на
підставі договору добровільного
страхування наземного транспортного
засобу № 1-10 від 15 липня 2010 року,
укладеним з ОСОБА_5,було виплачено
страхове відшкодування в сумі 1850 грн. 31
серпня 2011 року на адресу ОСОБА_2 було
направлено листа з вимогою щодо
відшкодування шкоди в порядку регресу,
однак, вказана вимога була залишена без
задоволення.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 17 липня 2014 року в
задоволені позову ПрАТ «СК «Кремінь»
відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
Кищук А.В.в інтересах ПрАТ «СК
«Кремінь» подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду першої інстанції скасувати,
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції. На
думку апелянта суд дійшов
безпідставного висновку про відмову в
задоволені позову ПрАТ «СК «Кремінь»,
посилаючись на те, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО
Україна», а ПрАТ «СК «Кремінь» заявляло
вимоги про відшкодування шкоди лише до
ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_2 та ПрАТ «АСК
«ІНГО Україна» в даному випадку несуть
солідарний обов'язок. Той факт, що
ОСОБА_2 застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність, не
звільняє її від обов'язку відшкодувати
завдану шкоду. Крім того, зазначає, що в
судовому засіданні представником
позивача було заявлено усне клопотання
про залучення до участі у справі ПрАТ
«АСК «ІНГО Україна», як
співвідповідача, в задоволені якого
судом було відмовлено.

Гарагуля А.С. в інтересах ПрАТ «СК
«Кремінь» в суді апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася,
про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином, у зв'язку з
чим колегія суддів вважала за можливе
розглядати справу у її відсутність
відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 15 липня 2010 року між
ЗАТ «СК «Кремінь», правонаступником
якого є ПрАТ «СК «Кремінь», та ОСОБА_5
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
№1-10 за умовами якого
застраховано автомобіль «Nissan Tiida», д/н
НОМЕР_1 (а.с.8-13).

16 грудня 2010 року о 17 год. 45 хв. ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «Toyota Fortuner», д/н
НОМЕР_2 в м. Києві на вул. Маяковського,
12-А залежно від швидкості руху,
дорожньої обстановки, не дотрималась
безпечного бокового інтервалу,
внаслідок чого здійснила зіткнення з
автомобілем «Nissan Tiida», д/н НОМЕР_1, що
призвело до пошкодження обох
транспортних засобів (а.с.6).

Відповідно до постанови Оболонського
районного суду м. Києва від 15 лютого 2011
року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу (а.с.7).

17 грудня 2010 року СПД ОСОБА_7 складено
калькуляцію, відповідно до якої розмір
матеріального збитку власнику в
результаті пошкодження автомобіля
«Nissan Tiida», д/н НОМЕР_1 склав 1 850 грн.
(а.с.15).

Відповідно до страхового акту №
1-10/301/11 від 2 березня 2011 року
пошкодження автомобіля «NissanTiida», д/н
НОМЕР_1 в результаті
дорожньо-транспортної пригоди визнано
страховим випадком (а.с.17).

Як вбачається з розрахунку суми
страхового відшкодування по договору
страхування наземного транспорту
№1-10 від 15 липня 2010 року сума
страхового відшкодування, яка підлягає
до виплати, становить 1 850 грн. (а.с.19).

ПрАТ «СК «Кремінь» виконуючи свої
договірні зобов'язання перед
страхувальником ОСОБА_5, виплатила
страхове відшкодування у розмірі 1 850
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 2418 від 14 березня 2011 року
(а.с.18).

13 серпня 2010 року між ПрАТ «АСК «ІНГО
Україна» та ОСОБА_2 укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/5650648. За вказаним
Договором ОСОБА_2 є особою,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована при експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.
Згідно вказаного договору, ПрАТ «АСК
«ІНГО Україна» взяло на себе обов'язок,
при настанні страхового випадку,
відповідно до встановленого ліміту
відповідальності, відшкодувати у
встановленому Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкоду заподіяну життю,
здоров'ю, майну третім особам (а.с.45).

За страховим полісом № ВЕ/3650648 ліміт
відповідальності страховика ПрАТ «АСК
«ІНГО Україна» за шкоду заподіяну
майну (на одного потерпілого) складає 25
000 грн. із нульовою франшизою (а.с.45).

З довідки виданої ПрАТ «АСК «ІНГО
Україна» від 01 липня 2014 року № 2721,
вбачається, що за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/5650648 від 13 серпня 2010 року,
зафіксовано звернення страхувальника
ОСОБА_2 щодо дорожньо-транспортної
пригоди, що мала місце 16 грудня 2010 року
за участю автомобіля «Nissan Tiida», д/н
НОМЕР_1 (а.с.46).

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, що
ПрАТ «СК «Кремінь» звернулось з
позовом до ОСОБА_2, цивільна
відповідальність якої застрахована, а
розмір вимог не перевищив межі ліміту
відповідальності страховика, в зв'язку
з чим позовні вимоги про відшкодування
ОСОБА_2 матеріальної шкоди не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відносини, з приводу добровільного
страхування транспортного засобу, які
виникли між ПрАТ «СК «Кремінь» та
ОСОБА_5 врегульовані положеннями глави
67 ЦК України та Законом України «Про
страхування».

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно із ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування,
переходить у межах цієї суми право
вимоги, яку страхувальник має до особи,
відповідальної за заподіяну шкоду.

Відповідно до частини 22.1 статті 22
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Закономпорядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю , майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність лише в разі
недостатності страхової виплати для
повного відшкодування завданої нею
шкоди зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Таким чином, враховуючи, що на момент
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «АСК
«ІНГО Україна», її обов'язок
відшкодувати майнову шкоду, спричинену
дорожньо-транспортною пригодою,
виникає лише у випадку коли розмір
такої шкоди перевищує межі ліміту
відповідальності страховика.

Від так, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову ПрАТ «СК «Кремінь»,
виходячи з положень ст. 1194 ЦК України.

При цьому, колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_2 та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» в
даному випадку несуть солідарний
обов'язок, оскільки такі доводи
суперечать вимогам чинного
законодавства. Статтею 1190 ЦК України
встановлено солідарний обов'язок по
відшкодуванню шкоди осіб, які
спільними діями або бездіяльністю яких
було завдано шкоди. Також, солідарний
обов'язок не передбачено Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», яким врегульовано відносини
між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ОСОБА_2

Крім того, як вбачається зі змісту
позовної заяви ПрАТ «СК «Кремінь»
заявило вимоги про відшкодування шкоди
в розмірі виплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу.

Разом з тим, відповідно до п. 27
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» при вирішенні
спорів про право зворотної вимоги
страховика суди повинні розрізняти
поняття "регрес" та "суброгація".
Наприклад, у випадку суброгації
відбувається лише заміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює собою інше,
але переходу прав від одного кредитора
до іншого не відбувається.

Регрес регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦКУкраїни), а також статтею 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а для суброгації відповідно
до статті 993 ЦК України і статті 27
Закону України «Про страхування»
встановлено особливий правовий режим.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Кищук Альони
Володимирівни в інтересах Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Кремінь» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 17 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов