Справа № 730/852/2014-ц Провадження №
22-ц/795/2226/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Тіслюк І.І. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі:

головуючого - суддіГубар
В.С.,суддів:Кузюри Л.В., Зінченко С.П.при
секретарі:Коваленко Ю.В., Поклад Д.В.за
участю:представник позивача ОСОБА_6 -
ОСОБА_7, представника апелянта ОСОБА_8 -
ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8
на рішення Борзнянського районного
суду Чернігівської області від 27
серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Смолязької сільської ради
Борзнянського району Чернігівської
області про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до територіальної
громади в особі Смолязької сільської
ради про визначення додаткового строку
для прийняття спадщини. Свої позовні
вимоги обґрунтовувала тим, що вона є
дочкою померлої ОСОБА_10 та у
встановлений законом строк не подала
до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, оскільки втрата
близької людини порушила її звичний
ритм життя, щільний графік роботи
касиром на залізниці в м. Буча не дає їй
можливості часто приїзджати до
колишнього місця проживання батьків та
постійні проблеми зі здоров'ям та
захворюванням серця стали поважними
причинами пропуску такого строку.

Рішенням Борзнянського районного суду
Чернігівської області від 27 серпня 2014
року позов ОСОБА_6 задоволено та надано
позивачеві додатковий строк у три
місяці (від дня набуття рішенням суду
законної сили) для прийняття спадщини,
яка відкрилася після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 її матері ОСОБА_10

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_8, вважаючи, що
зазначене рішення порушує її права та
інтереси, звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій просила
скасувати вказане рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_6 в задоволенні
позову, посилаючись на незаконність,
необґрунтованість рішення суду,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та порушення
норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводять до
того, що окрім позивачки право на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_10 мають ще дві рідні доньки
померлої - ОСОБА_8 та ОСОБА_11. Проте,
незважаючи на наявність цих двох
спадкоємців першої черги за законом,
позов пред'явлено до територіальної
громади в особі Смолязької сільської
ради.

Апелянт наполягає, що позивачем не було
надано достатніх доказів, що ОСОБА_6 не
мала можливості у передбачений законом
строк звернутися до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. Як наголошує апелянт,
перебування позивача на денному
стаціонарному лікуванні в
кардіологічному відділенні дорожньої
клінічної лікарні №2 станції Київ
Південно-Західної залізниці у період з
12 жовтня 2009 року по 26 жовтня 2009 року не є
поважною причиною пропуску строку на
подання заяви про прийняття спадщини.
Як вказує апелянт, після смерті ОСОБА_10
ОСОБА_6 працювала, протягом півроку на
лікарняному не перебувала, могла
звернутися із заявою про прийняття
спадщини до Борзнянської районної
нотаріальної контори або ж до одного із
приватних нотаріусів у м. Борзна за
місцем її проживання через нотаріальну
контору міста Ірпінь Київської області
або направити зазначену заяву за
призначенням рекомендованим листом.
Відтак, не існувало жодних об»єктивних,
непереборних і істотних труднощів, за
наявності яких ОСОБА_6 не могла вчинити
дії щодо прийняття спадщини.

ОСОБА_13 зазначає, що ОСОБА_10 за станом
здоров»я з 12 серпня 2013 р. по день смерті
проживала разом з апелянтом у АДРЕСА_1,
де й померла і саме смт. М.Коцюбинське
визначено як місце смерті ОСОБА_10 у
свідоцтві про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_5,
яке видано виконкомом ОСОБА_14 селищної
ради. Апелянт за власні кошти поховала
ОСОБА_10 за місцем реєстрації померлої -
у с.Смоляж Борзнянського району. Проте,
на ці обставини суд першої інстанції не
звернув уваги.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6 просить відхилити
апеляційну скаргу ОСОБА_8 та залишити
без змін законне та обґрунтоване
рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали цивільної справи
та матеріали витребуваної апеляційним
судом спадкової справи №463/2014 (а.с.59-127),
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем на
спадщину, яка відкрилася після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 її матері ОСОБА_10, та
пропустила строк для прийняття
спадщини з поважних причин, оскільки
вона важко переживала втрату матері і
постійно хворіла; проживаючи та
працюючи на залізниці в м. Ірпінь
Київської області не мала можливості
приїхати на тривалий час до м. Борзни
для оформлення необхідних документів з
прийняття спадщини.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується апеляційний
суд, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5
померла ОСОБА_10, що підтверджується
свідоцтвом про смерть (а.с.9).

Згідно довідки виконавчого комітету
Смолязької сільської ради від 02.10.2014
року вих. № 247 ОСОБА_10, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, мала трьох дочок - ОСОБА_8 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.45).

За повідомленням виконавчого комітету
Смолязької сільської ради ОСОБА_10
була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2,
а відтак, згідно до Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», місцем
проживання померлої ОСОБА_10 на день її
смерті було АДРЕСА_2 і у селі Смоляж
вона була похована.

В порушення приписів Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», у
АДРЕСА_1. ОСОБА_10 не була зареєстрована,
а отже зазначена адреса не може бути
визначена як її місце проживання на
день смерті.

З матеріалів спадкової справи №463/2014
вбачається, що після ухвалення рішення
Борзнянського районного суду
Чернігівської області від 27 серпня 2014
року, ОСОБА_6 звернулася 07.10.2014 року до
Борзнянської нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
померлої мати ОСОБА_10 (а.с.60). Апелянт
заяву про прийняття спадщини не
подавала, а отже у неї відсутні права,
які б підлягали судовому захисту у цій
цивільній справі.

07 жовтня 2014 року ОСОБА_6 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлої ОСОБА_10, яке
складається з 1/2 частини земельної
ділянки площею 0,4798 га для ведення
особистого селянського господарства,
що розташована на території Смолязької
сільської ради (а.с.126).

За загальними положеннями ч. 3 ст.1222, ч.1
ст.1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України право на
спадщину виникає в день відкриття
спадщини, спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою, для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Відтак, право на спадщину належить
спадкоємцеві з моменту її відкриття й
закон зобов'язує спадкоємця, який
постійно не проживав із спадкодавцем, у
шестимісячний строк подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини, а у разі
неподання у встановлений строк такої
заяви - довести поважні причини
пропуску для прийняття спадщини перед
судом з моменту її відкриття до моменту
звернення до нотаріуса з відповідною
заявою.

Як роз'яснено в п.24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування» вирішуючи спір про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причин
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний
суд погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що ОСОБА_6 з
поважних причин пропустила строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
оскільки постійно хворіє, працює
касиром у відокремленому підрозділі
Київської дирекції залізничних
перевезень станції Буча на залізниці
та проживає в м. Ірпінь Київської
області, що віддалено знаходиться від
місця відкриття спадщини.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
висновки, викладені в судовому рішенні,
доводами апеляційної скарги не
спростовуються, підстави для
скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Борзнянського районного суду
Чернігівської області від 27 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: