У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Ясінянської сільської ради
Рахівського району Закарпатської
області, управління Держкомзему у
Рахівському районі Закарпатської
області, ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю «Георан» про
визнання недійсним рішення органу
місцевого самоврядування та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 11 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернулася
до суду із указаним позовом, у якому з
урахуванням уточнень просила
скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
21 березня 2008 року на ім'я ОСОБА_5, за яким
йому передано у власність земельну
ділянку площею 0,0454 га по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських споруд.

В обґрунтування позову зазначала, що їй
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 4 червня 2009 року
належить житловий будинок АДРЕСА_2. Під
будівництво та обслуговування
указаного житлового будинку
попередньому власнику було відведено
земельну ділянку загальною площею 0,09
га. 17 січня 2008 року 12 сесія 5 скликання
Ясінської селищної ради прийняла
рішення «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва
житлового будинку, господарських
споруд в АДРЕСА_1 громадянину
ОСОБА_5.», яким затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надано у власність ОСОБА_5
земельну ділянку площею 0,045 га. При
цьому, при перенесенні меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) та
передачі ОСОБА_5 межових знаків на
зберігання, від неї, як
землекористувача присадибної ділянки,
що належить до будинку АДРЕСА_2
було вилучено її частину в розмірі 0,02
га. З метою усунення її як суміжного
землекористувача від вирішення даного
спору, землевпорядною організацією -
управлінням Держкомзему у Рахівському
районі при розробленні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність, через її земельну
ділянку, запроектовано стежку до
спірної земельної ділянки, хоча
відповідно до пояснювальної записки
проекту, під'їзд до спірної земельної
ділянки має здійснюватися по існуючій
дорозі. Оскільки своєї згоди на
вилучення від неї частини присадибної
ділянки вона не надавала, вважає, що
такі дії посадових осіб Ясінської
селищної ради є незаконними, а тому
просила задовольнити позов.

Рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від 21
травня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 11 вересня
2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_4 задоволено.
Скасовано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0454 га по АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд, виданий 21
березня 2008 року на ім'я ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ОСОБА_4
підлягає задоволенню, керуючись при
цьому положеннями п. 7 розділу Х
«Перехідних положень» ЗК України, ст. 121
ЗК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 11 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник