Єдиний унікальний номер 205/5906/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мовчан Д.В.
при секретарі
Волкобоєвої А.О.

за участю: позивач - ОСОБА_1, відповідач -
ОСОБА_2, відповідач - ОСОБА_3,
представника третьої особи -
Лошкарьова В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: Орган опіки та
піклування Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради, про усунення
перешкод у спілкуванні з онукою та
визначення способу участі у її
вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Орган опіки та піклування Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради,
про усунення перешкод у спілкуванні з
онукою та визначення способу участі у
її вихованні.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що її донька, ОСОБА_2
(далі - Відповідач -1) з 2002 року перебуває
у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (далі -
Відповідач -2), та від цього шлюбу у них є
донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Далі
позивач зазначає, що вона із самого
народження онуки приймала участь не
тільки у матеріальному забезпеченні, а
й у її вихованні. Однак, з вересня 2013
року без пояснення зі сторони
відповідачів їй, ОСОБА_1, було
заборонено спілкуватися з онукою
ОСОБА_5. У зв'язку з вищевикладеним
позивач змушена звернутися до суду та
просити суд зобов'язати відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити їй, ОСОБА_1,
перешкоди у вихованні та вільному
спілкуванні з онукою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати спосіб участі у
вихованні й спілкуванні їй, ОСОБА_1, з
малолітньою онукою, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом: систематичних
побачень та спілкування з дитиною
кожного тижня: з 14 год. 00 хв. до 21год. 00
хв. вівторка та четверга, з 16 год. 00 хв.
суботи до 19 год. 00 хв. неділі з
можливістю відвідування дитиною місця
проживання бабусі за адресою: 49000,
АДРЕСА_1, за відсутності батьків;
спільного відпочинку та спілкування з
дитиною з метою її оздоровлення
протягом 60 календарних днів влітку;
спільного відпочинку, з метою
оздоровлення дитини, на період
державних свят, а також, в канікулярний
період з наданням можливості дитині
проживати у місці проживання бабусі за
адресою: 49000, АДРЕСА_1, а рівно виїздити
зі бабусею у цей період на відпочинок у
призначені для цього упорядковані
місця; побачення з дитиною у день її
народження з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. з
правом забирати її до місця проживання
бабусі за адресою: 49000, АДРЕСА_1, а також
відвідування спеціально упорядкованих
місць громадського (дитячого)
відпочинку; забезпечення дитини
необхідним для її життя та розвитку
майном (речами), а також іграшками.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити в повному обсязі по
мотивам, що викладені у позовній заяві.

Відповідачі, та їх представник в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, просили суд відмовити в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі з огляду на їх безпідставність
та необґрунтованість.

Представник третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Органа опіки та піклування
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради Лошкарьова В.Ю.,
просила суд винести рішення відповідно
до вимог чинного законодавства із
врахуванням інтересів дитини.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню за
наступних підстав.

Так, судом встановлені наступні
обставини справи та визначені виниклі
відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з ОСОБА_3
перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02
серпня 2002 року (а.с.20). Від сумісного
подружнього життя мають малолітню
дитину, доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.21), яка проживає разом із з
відповідачами за адресою АДРЕСА_2.

Судом також встановлено та матеріалами
даної цивільної справи підтверджено,
що позивач є рідною бабою названої
дитини - малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом також встановлено, а сторонами
визнано, що на даний час між позивачами
та відповідачами виникли розбіжності
щодо участі баби у вихованні онуки,
відповідачі обмежують спілкування
позивача із дитиною та перешкоджають
їх постійному контакту.

Згідно із ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України
сімейні відносини можуть бути
врегульовані за домовленістю
(договором) між їх учасниками.
Регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини. Сімейні
відносини регулюються на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства. Кожен учасник
сімейних відносин має право на судовий
захист.

Статтею 263 СК України визначено, що спір
щодо участі баби, діда, прабаби,
прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима
у вихованні дитини вирішується судом
відповідно до ст. 159 СК України.

Під час розгляду даної цивільної
справи по суті судом були встановлені
обставини неприязних стосунків між
позивачем та відповідачами по справі.

Так, в судовому засіданні сторона
позивача, мотивувала своє звернення до
суду тим, що відповідачі приховують від
неї дитину, та перешкоджають її
вільному спілкуванню з нею, при цьому,
зі слів позивача, відповідачі є винними
у нанесені дитині тілесних ушкоджень,
вживають наркотичні засоби, не
виконують свої батьківські обов'язки.

При цьому відповідачі по справі не
визнаючи вказаних обставин,
категорично заперечували проти
спілкування позивача із дитиною,
оскільки після виходу на пенсію
позивач кардинально змінила свою
поведінку, своїми розмовами та діями
налаштовує дитину проти батьків,
принижує їх гідність перед дитиною,
неодноразово з'являлася до навчального
закладу, влаштовувала там безпідставні
скандали, самовільно забирала дитину
із школи, зриваючи процес навчання,
надсилає невмотивовані скарги на
батьків до різних органів державної
влади.

Суд зауважує, що навіть у судовому
засіданні під час розгляду справи по
суті, сторони демонстрували свою
зневагу одна до одної, що говорить про
наявність стійких неприязних
стосунків у їх відносинах.

З огляду на наведені обставини справи
та вимоги матеріального закону,
враховуючи те, що сторони не досягли
згоди щодо порядку спілкування з
дитиною та її виховання, суд доходить
висновку, що між сторонами виник спір,
який підлягає вирішенню в судовому
порядку.

Зокрема, у відповідності до вимог ст. 257
СК України баба, дід, прабаба, прадід
мають право на спілкування зі своїми
внуками, правнуками, брати участь у їх
вихованні. Батьки чи інші особи, з якими
проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою, дідом,
прабабою, прадідом своїх прав щодо
виховання внуків, правнуків.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 291 ЦК
України, фізична особа має право на
підтримання зв'язків з членами своєї
сім'ї та родичами незалежно від того, де
вона перебуває. Такого права, яке має
немайновий характер, фізична особа не
може бути позбавлена. Оскільки дід,
баба, прадід, прабаба, як з боку матері,
так і з боку батька є її родичами по
прямій висхідній лінії, батьки чи інші
особи, з якими проживає дитина, не мають
права перешкоджати у здійсненні бабою,
дідом, прабабою, прадідом своїх прав
щодо виховання внуків, правнуків, що
прямо передбачено нормами чинного
законодавства.

Таким чином, суд, виходячи з рівності
прав і обов'язків батьків щодо дитини,
права бабусі на спілкування з онукою та
на участь у її вихованні, встановивши
перешкоджання з боку відповідачів,
бабусі в спілкуванні з дитиною, повинен
визначити спосіб участі бабусі у
вихованні дитини.

Суд зауважує, що перешкоджання в
спілкуванні порушує не лише права
бабусі, а й права дитини, яка в силу віку
сама не може дати оцінку необхідності
та важливості такого спілкування.

У статті 159 СК України зазначено, що суд
визначає способи участі у вихованні
дитини (періодичні чи систематичні
побачення, можливість спільного
відпочинку, відвідування дитиною місця
проживання тощо), місце та час
спілкування з урахуванням віку дитини,
стану її здоров'я, поведінки батьків та
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи.

Згідно з ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки
та піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. Суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Разом з цим, на пропозицію суду орган
опіки такого висновку не надав,
зазначивши про відсутність звернення з
боку сторони позивача щодо підготовки
такого висновку, та відсутності в
органі опіки достатніх матеріалів та
відомостей щодо ухвалення такого
висновку.

Оскільки висновок органу опіки є лише
одним із доказів по справі, який не має
для суду наперед встановленого
значення, суд вважає за можливе,
керуючись принципом розумного строку
розгляду цивільної справи, та
враховуючи інтереси дитини, вирішити
справу на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

У Декларації прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю Організації
Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року,
яка підлягає застосуванню відповідно
до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8
ЦПК України передбачено, що у всіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питанням соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, першочергове значення для
суду при вирішення даної цивільної
справи по суті мають інтереси дитини.

Опитана в судовому засіданні за участю
представника органу опіки та
піклування неповнолітня ОСОБА_5
повідомила суду, що бажає спілкуватись
із своєю бабусею, дуже добре до неї
відноситься, бажає з нею спілкуватись,
однак за умови якщо остання не буде
казати поганих та образливих речей про
батьків. Також на запитання
головуючого, надала однозначні
відповіді зі змісту яких вбачається, що
дитина дуже любить своїх маму з татом,
останні ніколи не застосовували
фізичного насильства до дитини,
всіляко сприяють та заохочують
розвиток дитини, у тому числі
спортивним зайняттям, беруть активну
участь у її вихованні та повсякденному
житті.

Судом були досліджені акти умов
обстеження місця проживання дитини
(АДРЕСА_2) відповідно до змісту якого
дитині для проживання батьками
створені всі належні умови для
виховання та проживання дитини.

Згідно інформації навчального закладу
КЗО «СЗШ № 93» Дніпропетровської
міської ради батьки дитини
систематично відвідують батьківські
збори, на зауваження класного
керівника реагують, дитина завжди
охайна, належним чином одягнена,
домашнє завдання виконує.

Згідно висновків управління-служби у
справах дітей Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради не виявлено
таких методів виховання з боку батьків
як насилля над малолітньою дитиною, як
і не встановлено порушення умов її
матеріального утримання та права на
освіту.

Також доказів на підтвердження доводів
позивача щодо вживання батьками дитини
наркотичних засобів та
неврівноваженості, суду також не
надано, навпаки така обставина
спростовується зібраними по справі
доказами зокрема відповідними
медичними довідками, та
характеристиками з місця роботи на
відповідачів де вони характеризуються
позитивно.

Окрім цього, допитані в судовому
засіданні в якості свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 надали суду аналогічні
зі своїм змістом пояснення щодо того,
що батьки в повному обсязі займаються
вихованням та утриманням дитини,
зазначивши про відомі їй випадки
поведінки бабусі, яка намагалася
влаштувати публічні скандали із
приводу виховання відповідачами своєї
доньки.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно
із ст. 58 ЦПК України належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Відповідно до змісту ч. 4
ст. 60 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, суд доходить
висновку, що в ході розгляду справи не
було встановлено обставин порушення
відповідачами своїх батьківських
обов'язків, застосування фізичного
насильства над дитиною, та зловживання
ними наркотичними засобами. Інші
доводи позивача з цього приводу суд
відхиляє, оскільки вони не мають
правового значення для вирішення
спору, та фактично спрямовані на
з'ясування особистих стосунків із
відповідачами по справі.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права
дитини основну відповідальність за
виховання дитини несуть саме батьки, а
тому суд в даному випадку зобов'язаний
враховувати їх думку.

Таким чином, враховуючи бажання
позивача приймати активну участь у
вихованні онука, спілкуватися з ним та
надавати відповідну матеріальну
допомогу, та аналізуючи подані
сторонами докази за своїм внутрішнім
переконанням щодо їх належності,
допустимості, достовірності, а також
достатності і взаємності зв'язку у
сукупності, враховуючи встановлені
обставини по справі, суд, вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
частково, шляхом встановлення
позивачеві систематичних побачень з
дитиною за основним місцем мешкання
дитини (АДРЕСА_2) у присутності одного
або обох батьків дитини - матері ОСОБА_2,
батька ОСОБА_3, щосуботи з 14.00 до 19.00 год.,
та в дні народження дитини, з 12.00 до 17.00
год. у вільний він навчання та занять
час.

Суд вважає, що перебування дитини за
місцем знаходження баби та її
спілкування з онукою без участі
батьків в даному випадку є недоцільним
та буде суперечить інтересам дитини.
Саме з огляду на характер стосунків між
сторонами, враховуючи вік дитини,
спілкування позивача із дитиною буде
найбільш доцільним у домашніх умов, не
змінюючи обстановки для дитини.
Доходячи того висновку, суд враховує
негативне ставлення сторін один до
одного, встановлення в судовому
засіданні обставини впливу позивача на
дитину через надання безпідставних
незадовільних характеристик її
батькам, здобуті позитивні
характеристики відповідачів, суд
вважає, що зустрічі позивача з дитиною
за відсутності батьків, в повній мірі
не буде відповідати інтересам дитини,
оскільки дитина такого віку не є
самостійною, психологічно сформованою
особистістю, а тому для найбільш
повного врахування інтересів дитини та
правильного формування її особистості
побачення з бабою слід обумовити саме в
присутності батьків. Суд також
зазначає, що окремі позовні вимоги,
зокрема щодо надання позивачу дозволу
на спільний відпочинок із дитиною
протягом 60 календарних днів влітку;
спільного відпочинку, з метою
оздоровлення дитини, на період
державних свят, а рівно виїздити з
бабусею у цей період на відпочинок у
призначені для цього упорядковані
місця, взагалі є неконкретизованими, та
такими, що спрямовані на фактичне
тривале позбавлення повноцінного
спілкування дитини зі своїми батьками,
у зв'язку з чим в задоволені решти
позовних вимог суд відмовляє з огляду
на їх безпідставність.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів також слід стягнути на
користь позивача судові витрати, що
були ним понесені, пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а
саме: судового збору у розмірі 121 (сто
двадцять одна) грн. 80 коп. із кожного
відповідача окремо.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.9, 51, ч.4 ст.55, ст.124 Конституції
України, Законом України «Про охорону
дитинства», ст.ст.3, 19, 153, 155, 157, 158, 159
Сімейного кодексу ст.ст.10,11,59,60,61,88, 209,212,
213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: Орган опіки та
піклування Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради, про усунення
перешкод у спілкуванні з онукою та
визначення способу участі у її
вихованні,- задовольнити частково.

2. Визначити способи участі ОСОБА_1 у
вихованні її малолітньої онуки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення
систематичних побачень з дитиною за
основним місцем мешкання дитини
(АДРЕСА_2) у присутності одного або обох
батьків дитини - матері ОСОБА_2, батька
ОСОБА_3, щосуботи з 14.00 до 19.00 год., та в
дні народження дитини, з 12.00 до 17.00 год. у
вільний від навчання та занять час.

3. В задоволені решти позову -
відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог судові витрати по
справі у вигляді судового збору у
розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

5. Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог судові витрати по
справі у вигляді судового збору у
розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Ленінський районний суд
міста Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д.В. Мовчан