АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Стельмащук П.Я. Провадження
№ 22-ц/789/1306/14 Доповідач - Храпак
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 14 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа - другий відділ
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції, про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

в липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_3, третя особа -
другий відділ державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції, про стягнення пені
за прострочення сплати аліментів в
сумі 38407 грн. 82 коп, посилаючись на те, що
на підставі рішення суду відповідач
зобов'язаний сплачувати аліменти на
утримання їхньої доньки, проте
ухиляється від їх сплати. Станом на
01.06.2014 року утворилась заборгованість
із сплати аліментів в розмірі 9657,77 грн.,
а тому відповідно до вимог ст. 196 СК
України з відповідача підлягає
стягнення пені у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 14 жовтня 2014
року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа - другий відділ державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції, про
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
3000,00 грн. пені за прострочення сплати
аліментів на утримання дитини ОСОБА_5,
встановлених рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 24.10.2007р.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30
грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення яким повністю
задовольнити її позовні вимоги,
посилаються на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
також порушено норми матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу
підтримали, зіславшись на доводи,
викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4
апеляційної скарги не визнав, вважаючи
рішення суду законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційних скарг в їх межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Указаний правовий висновок викладений
у постанові Верховного Суду України
від 11 вересня 2013 року № 6-81цс13

Крім того, Пленум Верховного Суду
України в постанові від 15 травня 2006
року № 3 "Про застосування судом
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів" у
п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками.

Крім цього, згідно зі ст.196 ч.2 СК України
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 24 жовтня 2007
року відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний
виплачувати аліменти на користь ОСОБА_1
на утримання їхньої дочки ОСОБА_5 в
розмірі 1/4 частини всіх видів його
заробітку щомісячно, але не менше 40
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
10.10.2007 року до досягнення нею
повноліття.

Відповідно до акта державного
виконавця другого відділу ДВС
Тернопільського міського управління
юстиції від 02.06.2014 року про перерахунок
заборгованості по аліментах, загальна
сума заборгованості відповідача по
аліментах станом на 01.06.2014 року
становила 9657,77 грн.

Відповідач визнав вказану
заборгованість і погасив її, зокрема
17.06.2014р. сплачено ОСОБА_3 на рахунок
позивача 2579,00 грн., а 24.07.2014 р. - 7079,00 грн.,
що підтверджується відповідними
квитанціями, завірені копії яких
містяться в матеріалах справи, а також
не заперечується позивачем.

Розмір неустойки (пені), виходячи із
суми несплачених аліментів за кожен
місяць окремо від дня порушення
платником аліментів свого обов'язку
щодо їх сплати, а саме з березня 2012 року
до дня звернення позивача в суд (по
травень 2014 року) становить 38407,82 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, відповідно до ч.2 ст.196 СК
України суд першої інстанції врахував
клопотання відповідача ОСОБА_3 і
правомірно зменшив розмір неустойки,
виходячи з того, що пеня значною мірою
перевищує суму заборгованості, на час
винесення рішення заборгованість по
сплаті аліментів повністю погашена,
стан здоров'я платника аліментів
(наявність низки захворювань, які
потребують значних коштів на
лікування), а також матеріальне
становище платника аліментів, в тому
числі і його статус безробітного.

Крім цього, колегія суддів приймає до
уваги й те, що відповідач до
апеляційного розгляду добровільно
сплатив визначений судом розмір пені в
сумі 3000 грн., що підтверджується
квитанцією від 20 жовтня 2014 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалене
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 14 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.М. Храпак