Справа № 209/284/14-ц
Провадження № 2/209/663/14
21 жовтня 2014 року Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.
при секретарі Паляниці Г.В.
за участі позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить: стягнути на
його користь спільно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3
моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові
витрати у сумі 1006,76 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що 30
вересня 2005 року о 15 год.30 хв. він,
керуючи власним автомобілем ВАЗ 2106
НОМЕР_1, їхав по вулиці села Балівка
Дніпропетровської області. При
під'їзді до перехрестя він завчасно
включив світловий сигнал лівого
повороту, почав повертати вліво. В
такому положенні водій ОСОБА_2, який
керував маршрутним автобусом
«Мерседес-Бенц», порушуючи пункти 14.2
«б», 14.6 «а» Правил дорожнього руху
почав обгін на перехресті, скоївши
зіткнення з його автомобілем.
Відповідно до висновку
судово-медичного дослідження № 586 йому
були спричинені ушкодження у вигляді
черепно-мозгової травми, струсу
головного мозку, ран в області лівого
ліктьового суглобу, які відносяться до
легких тілесних ушкоджень, що зумовили
короткочасний розлад здоров'я. На
лікуванні він знаходився до 26
листопада 2005 року. Матеріальні збитки
від пошкодження його автомобіля, за
висновками звіту, дорівнюють 7266,20 грн. З
урахуванням індексу інфляції за 2006, 2007,
2008 роки матеріальні збитки дорівнюють
грн.). Від ушкодження здоров'я, він
зазнав фізичного болю і страждання, а
тому просить стягнути з відповідача на
відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.
Доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП є
постанова Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 24.11.2005
року. Автомобіль, яким керував
відповідач належав ОСОБА_3, до якої він
звернувся з позовом про стягнення
матеріальної і моральної шкоди. У
протоколі медичного огляду водія
ОСОБА_2, що знаходиться в матеріалах
справи про адміністративне
правопорушення № 3-4483/05 стосовно
притягнення водія ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності,
вказано його місце роботи - водій ПП
«Матеріал-сервіс». За таких обставин
він звертався з позовом до ПП
«Матеріал-сервіс» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 07.11.2012 року
його позов було задоволено частково,
шкоду стягнуто з 3-ї особи по справі -
ОСОБА_2, задоволено зустрічний позов ПП
«Матеріал-сервіс» та визнано недійсним
договір оренди від 11.06.2004 року
вказаного автомобіля. Рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26.06.2013 року рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
матеріальної шкоди з ПП "Матеріал
сервіс" та ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
скасоване. З таким рішенням погодилась
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в ухвалі від 20.11.2013 року. Вважає,
що вина ОСОБА_3 полягає в тому, що вона
надала в розпорядження водія ОСОБА_2
джерело підвищеної небезпеки без
законних на те підстав, чим сприяла
неправомірному заволодінню
транспортним засобом іншою особою.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі та
пояснив, що 500 грн. він сплатив адвокату
у справі за позовом до ПП
«Матеріал-Сервіс», в задоволенні якого
було відмовлено. Експертиза у
цивільній справі судом не
призначалась. На час ДТП він працював в
ДМК, де було застраховано витрати на
лікування у випадку захворювання чи
каліцтва. Витрати на його лікування
після ДТП було здійснене за рахунок
страхової суми. Але, оскільки з його
зарплати утримувалися страхові внески,
він вважає, що має право на стягнення з
відповідача витрат на його лікування.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
належним чином викликалися до суду, в
судове засідання не з'явилися, про
причини неявки суду не повідомили,
заперечень проти позову не надали та не
заявили про розгляд справи за їх
відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК
України, суд, зі згоди позивача, ухвалив
розглядати справу за відсутності
відповідачів на підставі наявних у
справі доказів та ухвалити заочне
рішення.

Вислухавши позивача, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 30 вересня 2005 року
о 15 год. 30 хвил. в с. Балівка
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області ОСОБА_2,
керуючи маршрутним автобусом
«Мерседес Бенц», який належав на праві
власності ОСОБА_3, здійснюючи на
перехресті обгін автомобіля марки «ВАЗ
2106», яким керував ОСОБА_1, здійснив з ним
зіткнення, внаслідок чого, спричинив
пошкодження транспортних засобів та
завдав легкі тілесні ушкодження
ОСОБА_1, за що постановою Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 24.11.2005 року був визнаний винним у
порушенні п.14.2-б, 14.6-а ПДР України та на
нього було накладене адміністративне
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортним засобом
строком на 3 (три) місяці за вчинення
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП ДТП (а.с. 13).

Відповідно до Звіту про оцінку майна
від 29.11.2005 року, складеного приватним
підприємцем ОСОБА_5 вартість
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу ВАЗ 2106
реєстраційний номерний знак - НОМЕР_1,
пошкодженого при ДТП складає 7266,20 грн.

За оцінку матеріального збитку
заподіяного пошкодженням автомобіля
ОСОБА_1 сплатив ПП ОСОБА_5 450 грн., що
підтверджується відповідною копією
чека.

Згідно довідки судово-медичного
дослідження (обстеження) № 582 від 09.02.2006
року, виданої ОКЗ «Бюро судово-медичної
експертиз», виявлені у ОСОБА_1
пошкодження у вигляді черепно-мозкової
травми, струсу головного мозку, ран в
області лівого ліктьового суглобу
спричинені від дії тупих твердих
предметів або при вдарі о такі, якими
могли бути виступаючі частини у салоні
автотранспорту, в термін та можливо при
обставинах, вказаних потерпілим. За
своїм характером пошкодження
відносяться до легких тілесних
пошкоджень, що зумовили короткочасний
розлад здоров'я.

За судово-медичне обстеження і видачу
довідки позивач сплатив 56,76 грн.

Відповідно довідки
Дніпродзержинського МРЕВ
Державтоінспекції УМВС України в
Дніпропетровській області від 07.08.2007 р.
№ 14/37117, автомобіль Мерседес Бенц 811, д.з.
НОМЕР_4, т.п. НОМЕР_5, 1994 р.в.,
зареєстрований в МРЕВ м.
Дніпродзержинська 22.11.2003 р. за гр.
ОСОБА_8. 11.04.2004 р. на автомобіль видано
тимчасово реєстраційне свідоцтво на
підставі договору оренди ЧП
«Матеріал-сервіс».

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно довідки Дніпродзержинського МУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області від 30.03.2009 р. № 4275 до районних
відділів Дніпродзержинського МУ в
період з 1994 до теперішнього часу не
надходила заява про незаконне
заволодіння мікроавтобусом
«Мерседес-Бенс 811», державний номер
НОМЕР_4, 1994 року випуску, білого кольору,
власником якого, згідно даних ДАІ є
ОСОБА_8.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 07.11.2012 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ПП
"Матеріал-Сервіс" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди було
частково задоволено його позов та
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
11050,07 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та 3000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди і 324 грн.
сплаченого судового збору, у решті
позовних вимог відмовлено, а також було
задоволено зустрічний позов ПП
"Матеріал-Сервіс" до ОСОБА_1 і визнано
недійсним договір оренди від 11.06.2004
року автомобіля «Мерседес-Бенс 811», 1994
року випуску, державний номер НОМЕР_4,
укладений між ПП "Матеріал-Сервіс" та
ОСОБА_3, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП
"Матеріал-Сервіс" 111,80 грн. судового
збору.

З урахуванням викладеного, суд вважає
доведеним, що автомобіль
«Мерседес-Бенс 811», 1994 року випуску,
державний номер НОМЕР_4, на час ДТП
належав власнику ОСОБА_3 і знаходився у
її володінні, та був переданий нею в
управління водію ОСОБА_2, який керував
ним без відповідної правової підстави
(договору договір підряду, оренди,
довіреності), та допустив зіткнення з
автомобілем позивача завдавши йому
матеріальної та моральної шкоди.

Оскільки власник автомобіля ОСОБА_3
передала його в керування іншій особі,
не оформивши належно правову підставу
володіння автомобілем цією особою, то
саме вона повинна відповідати за шкоду
заподіяну її автомобілем, як джерелом
підвищеної небезпеки, відповідно до ч. 2
ст. 1187 ЦК України.

Суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
ОСОБА_1 заподіяний пошкодженням його
автомобіля збиток у сумі 7266,20 грн.

Виходячи з диспозитивності цивільного
судочинства (ст. 11 ЦПК України) та
розглядаючи справу в межах заявлених
позовних вимог, суд вважає, за
необхідне стягнути з відповідача суму
збитку заподіяного пошкодженням
автомобіля з урахуванням індексу
інфляції за період часу, як про це
зазначено в позові ( 2006, 2007, 2008 роки), в
розмірі 10938,07 грн. (Хоча індекси
інфляції за 2006, 2007, 2008 роки становили
відповідно: 111,6%, 116,6%, 122,3%, а за ці три
роки індекс інфляції склав - 159,1%; 7266,20 х
159,1% = 11560,52 грн.).

Суд вважає, що до збитків пов'язаних з
пошкодженням автомобіля необхідно
віднести затрати позивача на сплату
визначення вартості заподіяного
збитку ПП ОСОБА_5 в сумі 450,00 грн., а
також сплачені позивачем 56,76 грн. за
його судово-медичне обстеження і
видачу йому довідки відділенням СМЕ,
оскільки ці витрати він змушений був
нести у зв'язку із необхідністю
доведення свого права на відшкодування
збитків, завданих внаслідок ДТП.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Пунктом 1 частинни
2 цієї ж статті передбачено, що
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної або
юридичної особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно ч.2 ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Як роз'яснює Пленум Верховного Суду
України в п.5 своєї постанови №4 від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (з послідуючими
змінами) при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди суд
обов'язково повинен з'ясувати:
наявність такої шкоди, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачу моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру.

Суд вважає, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
позивачу було заподіяно моральну
шкоду, яка полягала у фізичному болю та
стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з
ушкодженням його здоров'я в результаті
ДТП.

Але враховуючи ступінь душевних
страждань позивача, та виходячи з
принципу розумності і справедливості,
суд вважає, що позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню, а з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
на відшкодування моральної шкоди
підлягає стягненню 3000,00 грн.

Суд вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення з відповідачів на його
користь 112 грн. сплачених за ліки та
предмети медичного призначення під час
лікування після ДТП, оскільки, як він
пояснював у суді і це підтверджується
наданим суду актом прийому-передачі
виконаних робіт, ці були сплачені не
ним, а страховиком за страховим
договором по місцю роботи.

Вирішуючи питання, щодо розподілу
судових витрат, відповідно ст. 88 ЦПК
України та приймаючи до уваги
результат вирішення справи, суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивача 243,60 грн.
сплаченого ним судового збору за
вимогами матеріального характеру та
146,16 грн. за вимогами про відшкодування
моральної шкоди, а всього 389,76 грн.

Не підлягають стягненню з відповідачів
на користь позивача витрати за надання
правової допомоги в сумі 500 грн.,
оскільки вони нічим не підтвердженні у
цій цивільній справі, а, як пояснив
позивач, вони сплачувалися ним раніше у
цивільній справі за його позовом про
відшкодування шкоди заподіяної в
результаті цієї ж ДТП, в задоволенні
якого судом відмовлено.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, яка
мешкає в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІПН
НОМЕР_3, який мешкає в АДРЕСА_2, 11050,07 грн.
матеріальних збитків завданих
пошкодженням автомобіля, 450,00 грн.
сплачених за визначення розміру
матеріального збитку завданого
пошкодженням автомобіля, 56,76 грн.
сплачених за медичне опосвідчення у
відділенні СМЕ, 3000,00 грн. на
відшкодування завданої моральної
шкоди, 389,76 грн. сплаченого судового
збору у справі, а всього 14964,59 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, який його ухвалив, за заявою
відповідача поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити заочне рішення
в загальному порядку, шляхом подачі
апеляційної скарги до апеляційного
суду Дніпропетровської області, через
суд першої інстанції, протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя
Байбара Г.А.