У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 22 жовтня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Омега-Банк»,
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про визнання кредитного
договору та договору іпотеки
недійсними,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що 29
травня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Сведбанк»
(далі - ВАТ «Сведбанк»),
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Омега-Банк»
(далі - ПАТ «Омега-Банк») та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 0703/0508/71-102,
відповідно до умов якого остання
отримала кредит у розмірі 60 тис.
доларів США строком до 29 травня 2028 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 29
травня 2008 року між банком та ОСОБА_2
укладено договір іпотеки № 0703/0508/71-102-Z-1,
відповідно до умов якого остання
передала в іпотеку банку квартиру
АДРЕСА_1.

Щомісячно, згідно з графіком погашення
кредиту, вона здійснювала платежі з
дати укладання договору по 18 травня 2012
року, коли не змогла сплатити у
відділенні банку у м. Запоріжжі
черговий платіж 11 червня 2012 року
вона звернулася до банку з пропозицією
про врегулювання питання погашення
кредиту шляхом здійснення наступного
платежу за графіком у Центральному
відділенні АТ «Сведбанк» у м.
Дніпропетровську, але згоди не
отримала.

25 травня 2012 року у зв'язку з укладенням
договору купівлі-продажу прав вимоги, у
тому числі за кредитним договором
ОСОБА_2, новим кредитором став ПАТ
«Дельта Банк».

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк»
та Публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»)
укладено договір купівлі-продажу права
вимоги за договірними зобов'язаннями
ОСОБА_2

Вважала, що банком не дотримано вимог ч.
1 ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», у договорі іпотеки та у
витязі з Державного реєстру іпотек не
співпадають реєстраційні номери, при
укладенні кредитного договору її було
введено в оману про те, що право вимоги
може бути набуте іншим кредитором.

Просила визнати недійсним кредитний
договір 29 травня 2008 року

№ 0703/0508/71-102; визнати недійсним договір
іпотеки 29 травня 2008 року № 0703/0508/71-102-Z-l;
вилучити обтяження об'єкта нерухомого
майна - квартиру АДРЕСА_1 з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
відчуження об'єктів нерухомого майна
та виключити запис з Державного
реєстру іпотек; зобов'язати
ПАТ «Альфа-Банк» виконати умови
кредитного договору від 29 травня
2008 року № 0703/0508/71-102, шляхом
прийняття наступних платежів на
погашення заборгованості згідно з
графіком погашення кредиту у розмірі 96
391 грн 85 коп.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя

від 03 лютого 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 22 жовтня

2014 року рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя

від 03 лютого 2014 року скасовано, у позові
відмовлено з інших правових підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив
у задоволенні позову, оскільки підстав
для визнання оспорюваних договорів
недійсними відповідно до вимог ст. ст.
203, 215 ЦК України не вбачається.
Підписавши кредитний та іпотечний
договори, позивачка підтвердила факт
її ознайомлення як позичальника та
іпотекодавця з умовами кредитування та
іпотеки.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Омега-Банк»,
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про визнання кредитного
договору та договору іпотеки
недійсними.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік