АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 441/7137/12 22-ц/774/1560/К/14
Справа № 441/7137/12
Провадження 22ц/774/1560/К/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Михайлів Л.В.,
Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
позивача ОСОБА_4, представника
позивачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 13
серпня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2
та просили суд стягнути з відповідача
на користь позивача ОСОБА_6 матеріальну
шкоду у сумі 14905,69 грн., на користь
позивача ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі
5000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 зазначили, що 05.06.2009 року на
перехресті проїжджих частин по вул.
Арсент`єва та 11-ї Обїздної дороги в
Терніському районі м. Кривого Рогу
сталося зіткнення фургону Volkswagen LT - 35,
р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2,
з автомобілем ВАЗ - 21063, р/н НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_6, під керуванням водія
ОСОБА_4

Внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди позивачу ОСОБА_6 було завдано
збитки пошкодженням його автомобіля
ВАЗ - 21063, р/н НОМЕР_2, які згідно висновку
автотоварознавчої експертизи від
06.11.2009 року складають 14905,69 грн.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини відповідача, який порушив вимоги
п. 16.1 Правил дорожнього руху, внаслідок
чого пасажир автомобіля ВАЗ зазнав
тілесних ушкоджень середньої тяжкості,
у зв'язку з чим, позивачу ОСОБА_4
спричинено моральну шкоду, а позивачу
ОСОБА_6 - пошкодженням його автомобіля -
матеріальну шкоду, яку позивачі
просили відшкодувати.

Заочним рішенням Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 13
серпня 2013 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо - транспортної пригоди,
задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_2 14905
грн. 69 коп. матеріальної шкоди та 214 грн.
60 коп. судового збору, а всього - 15120 грн.
29 коп.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 2500
грн. моральної шкоди та 107 грн. 30 коп.
судового збору, а всього - 2607 грн. 30 коп..

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Ухвалою Тернівського районного суду
від у задоволенні заяви ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та
ОСОБА_4

Зокрема, апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що його не було належним чином
повідомлено про розгляд даної справи, у
зв'язку з чим він був позбавлений
можливості приймати участь у судових
засіданнях.

Судом, на думку відповідача, залишено
поза увагою, що позивачі після ДТП не
зверталися до страхової компанії, у
якій він застрахував свою
цивільно-правову відповідальність
власників наземних транспортних
засобів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що 05.06.2009 року на
перехресті проїжджих частин по вул.
Арсент`єва та 11-ї Обїздної дороги в
Терніському районі м. Кривого Рогу
сталося зіткнення фургону Volkswagen LT - 35,
р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2,
з автомобілем ВАЗ - 21063, р/н НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_6, під керуванням водія
ОСОБА_4

Внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди позивачу ОСОБА_6 було завдано
збитки пошкодженням належного йому на
праві власності автомобіля ВАЗ - 21063, р/н
НОМЕР_2, які згідно висновку
автотоварознавчої експертизи від
06.11.2009 року складають 14905,69 грн.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини відповідача, який порушив вимоги
п. 16.1 Правил дорожнього руху, в наслідок
чого пасажир автомобіля ВАЗ зазнав
тілесних ушкоджень середньої тяжкості,
у зв'язку з чим, позивачу ОСОБА_4
спричинено моральну шкоду, а позивачу
ОСОБА_6 - пошкодженням його автомобіля -
матеріальну шкоду, яку позивачі
просили відшкодувати.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6
та ОСОБА_4 посилалися на те, що у зв'язку
з порушенням відповідачем ОСОБА_2 ПДР з
його вини 05.06.2009 року сталася ДТП, у якій
було пошкоджено автомобіль позивача
ОСОБА_6, чим йому завдано матеріальну
шкоду, а позивачу ОСОБА_4, який ним
керував - моральну шкоду.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з їх
доведеності та з того, що саме
відповідач має відшкодувати позивачам
матеріальні збитки та моральну шкоду,
завдані у зв'язку з ДТП.

Колегія суддів не може повністю
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він є
передчасним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобовязується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобовязується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно вимог ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
у встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи, а також моральну шкоду.

У 1-му та 2-му абзацах пункту 16 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснено, що
відповідно до статті 21 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на території України»
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на території України»
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на території України»
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів на території
України» обов'язку з'ясовується судом
першої інстанції, у зв'язку з чим до
участі у справі може бути залучений
страховик.

Як вбачається з матеріалів справи,
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/3058130 відповідальність
відповідача ОСОБА_2, як власника
транспортного засобу Volkswagen LT - 35, р/н
НОМЕР_1 застрахована у ПАТ «СК
«Брокбізнес» зі строком дії 26.12.2008 року
- 25.12.2009 року.

Згідно листа ПАТ «СК «Брокбізнес» від
29.10.2014 року, 09.06.2009 року, тобто в межах
строку, встановленого п.33.1.4 ст.33 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на території України»,
відповідач ОСОБА_2 повідомив страхову
компанію про ДТП, яка сталася 05.06.2009
року. Позивачі із відповідними заявами
про страхове відшкодування до
страховика не зверталися.

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
не дослідив, чи була застрахована
цивільно-правова відповідальність
відповідача ОСОБА_2, не виконав вимоги
ч. 4 ст. 10 ЦПК України та не роз'яснив
позивачам їх право на пред'явлення
позову до страховика та залучення його
до участі у справі як співвідповідача
та не вирішив цього питання, як
передбачено ст. ст. 33, 35 ЦПК України, та
дійшов передчасного висновку про
наявність правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивачів сум відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до норм Цивільного
процесуального кодексу України зі
змінами, внесеними Законом України
«Про судоустрій і статус суддів» від 07
липня 2010 року № 2453-VІ, виключено
можливість суду апеляційної інстанції
скасувати рішення у разі не
залучення особи до участі у справі і
вирішення судом першої інстанції
питання про права та обов'язки такої
особи, з направленням справи на новий
розгляд.

При цьому, апеляційний суд законодавчо
не наділено правом скасувати рішення,
після чого, залучивши на стадії
апеляційного провадження таку особу до
участі у справі, вирішити спір відносно
її прав, оскільки відповідно до норм
процесуального закону така особа має
права й обов'язки при розгляді справи в
суді першої інстанції, які порушуються
у разі відсутності участі її в цій
інстанції.

На підставі вищенаведеного,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду першої інстанції на
підставі п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України
скасувати, як передчасне та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 13 серпня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді