Провадження №2/761/7275/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГЄЛЛІОС ЛТД» про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку та середнього
заробітку у зв»язку з затримкою
розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ТОВ «ГЄЛЛІОС ЛТД» про
стягнення на його користь з
відповідача заборгованості
компенсації за невикористану
відпустку в розмірі - 5084,46 грн. та
середнього заробітку у зв»язку з
затримкою розрахунку при звільненні в
розмірі - 16515,84 грн. , починаючи з 01
червня 2014 року по 04 вересня 2014 року.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що
відповідач при його звільненні за
власним бажанням, відповідно до п.1 ст. 36
КЗпП України, не провів з ним в день
звільнення розрахунок, як передбачено
нормами трудового законодавства
України, у зв'язку з чим він був
змушений звернутись до суду за
захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач уточнив
свої позовні вимоги в частині розміру
стягнення компенсації за
невикористану відпустку з 5084,46 грн. на
6164,90 грн., зазначивши про необхідність
стягнення вказаної суми з урахуванням
податків, та надавши підтверджуючи
документи, та уточненні позовні вимоги
підтримав та просив стягнути з
відповідача компенсацію за
невикористану відпустку в сумі - 6164,90
грн. та суму середнього заробітку у
зв»язку з затримкою розрахунку при
звільненні в сумі - 16515,84 грн.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив.

Враховуючи, що позивач не заперечував
проти проведення заочного розгляду
справи, належним чином повідомлений
відповідач в судове засідання свого
представника на розгляд справи не
направив, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та
ст. 225 ЦПК України, суд постановив
ухвалу про проведення заочного
розгляду справи на підставі наявних
доказів.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши зібрані в справі докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що позивач з 28.09.2011 року по
30.05.2014 року працювала у відповідача ТОВ
«ГЄЛЛІОС ЛТД» на посаді бухгалтера.

При звільненні позивача з роботи
відповідно до наказу №53-к від 30.05.2014
року за ініціативою працівника на
підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, їй була
нарахована, але не виплачена
компенсація за невикористану щорічну
відпустку (35 календарних днів ) за
період роботи з 28.09.2011 року по 30.05.2014
року.

Згідно наданих та перевірених судом
розрахунків позивача та листа від
29.10.2014 року за №7330/м/26/-59-18-05-18 ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва
позивача ОСОБА_1 було звільнено 30.05.2014
року та нараховано, але не виплачено
компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 6194,90 грн. (16465,09 - 10300,19).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. В разі спору про
розмір сум, належних працівникові при
звільненні, власник або уповноважений
ним орган в усякому випадку повинен в
зазначений у цій статті строк
виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України при наявності
спору про розмір належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, в тому разі,
коли спір вирішено на користь
працівника.

Також, ТОВ «ГЄЛЛІОС ЛТД» не надано
доказів, які б свідчили про відсутність
вини підприємства в таких діях.

Отже, оскільки судом встановлено, що
відповідач нарахував, але не виплатив
позивачу при звільненні компенсацію за
невикористану відпустку в сумі - 6164,90
грн. за період з з 28.09.2011 року по 30.05.2014
року., суд вважає за необхідне стягнути
вказану суму з відповідача на користь
позивача.

Пленум Верховного Суду
України в п. 20 своєї постанови № 13 від
24.12.199 року «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
роз'яснив - установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він в цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
час затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому його вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Оскільки на даний час відповідач не
виплатив позивачу належні йому кошти,
суд вважає за необхідне стягнути з
нього на користь позивача середній
заробіток за час затримки розрахунку, а
саме за період з 01.06.2014 року по 04.09.2014
року, за які просить позивач в позові.
Всього вказаний період становить - 66
робочих днів.

Як вбачається з довідки про середню
заробітну плату позивача, надану
відповідачем, його заробітна плата за
останні повні два місяці перед
звільненням, а саме за березень-квітень
2014 року становила - 10260 (5130+5130) грн.

Відповідно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМ України №
100 від 08.02.95р., вираховується
середньоденна заробітна плата для
нарахування середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні:

середньомісячна заробітна плата за
останні повні два місяці перед
звільненням становить - 5130 (10260 грн. / 2)
грн., кількість робочих днів у вказаний
період - 20 + 21 = 41.

5130 грн. х 2 : 41 день = 250,24 грн.

Звідси розрахунок середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні позивача по день, який
останній зазначає в позові, а саме
04.09.2014 року: 66 днів х 250,24 грн. = 16 515,84 грн.,
який підлягає до стягнення з
відповідача на користь позивача.

Всього на користь позивача з
відповідача підлягає до стягнення
кошти в сумі - 22 680,74 (16 515,84 + 6 164,90) грн.

Крім того згідно ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає до стягнення судовий збір в
розмірі - 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 3,10,11,30,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК
України, ст. 115-117, 233, 238 КЗпП України, суд
-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГЄЛЛІОС ЛТД» про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку та середнього
заробітку у зв»язку з затримкою
розрахунку при звільненні, -
задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГЄЛЛІОС ЛТД» () на користь ОСОБА_1,
(ідентифікаційний код НОМЕР_1)
компенсації за невикористану
відпустку в розмірі - 6164 гривні 90
копійок та середній заробіток у
зв»язку з затримкою розрахунку при
звільненні в сумі - 16 515 гривень 84 коп., а
всього в розмірі - 22 680 (двадцять дві
тисячі шістсот вісімдесят) гривень 74
коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГЄЛЛІОС ЛТД» () в дохід держави судовий
збір у розмірі - 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: