АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Морозов М.О.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 07 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: фізична
особа-підприємець ОСОБА_4, Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Інкомстрах», про
відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

26 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, у якому
просила стягнути з нього на свою
користь майнову шкоду у розмірі 25 554, 4
грн. та вирішити питання про розподіл
судових витрат. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що 20 липня 2013 р. по
вул. Палладіна (поворот на смт.
Коцюбинське) сталася
дорожньо-транспортна пригода з вини
водія ОСОБА_3, який керуючи автомобілем
"SCАNІА 164 L 480 тип G", д/н НОМЕР_1, що
належить ФОП ОСОБА_4, порушивши п.10.1
Правил дорожнього руху, здійснив
зіткнення з автомобілем марки «FОRD
Fusіоn», д/н НОМЕР_6, під її керуванням. В
результаті ДТП їй була заподіяна
матеріальна шкода внаслідок
пошкодження автомобіля, що дорівнює 25554
грн. 40 коп. відповідно до звіту про
оцінку вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу. Цивільно-правова
відповідальність ФОП ОСОБА_5 була
застрахована по договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів у ПрАТ «Страхова
компанія «Інкомстрах», а тому вона
звернулася до вказаної страхової
компанії на виплату страхового
відшкодування, надавши необхідні
документи, але страхова компанія не
виплатила їй страхове відшкодування.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 26 червня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

09 липня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин у справі, просила
його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову ОСОБА_1
В обґрунтування заявлених вимог
апелянт вказала, що судом першої
інстанції не було застосовано при
вирішенні спору ст. 528, ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст.
1187 ЦК України, п. 2.2. Правил дорожнього
руху України, відповідно до яких
відшкодувати шкоду зобов'язана особа,
яка її завдала. Також апелянт вказала,
що відповідно до листа Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання ринків фінансових послуг,
від 19 березня 2014 року ПрАТ «СК
«Інкомстрах» відсутня за своїм
місцезнаходженням, а тому заподіяну
шкоду має відшкодовувати саме ОСОБА_3

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримала і просила
її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 20 липня 2013 р. по пр.
Палладіна (поворот на смт. Коцюбинське)
сталася дорожньо-транспортна пригода з
вини водія ОСОБА_3, який керуючи
автомобілем "SCАNІА 164 L 480 тип G", д/н
НОМЕР_3, який належить ФОП ОСОБА_5,
порушивши п.10.1 Правил дорожнього руху,
здійснив зіткнення з автомобілем марки
«FОRD Fusіоn», д/н НОМЕР_6, під керуванням
ОСОБА_1

В результаті ДТП ОСОБА_1 була заподіяна
матеріальна шкода внаслідок
пошкодження її автомобіля, що дорівнює
25 554 грн. 40 коп. відповідно до звіту про
оцінку вартості матеріального збитку,
заподіяного пошкодженням
транспортного засобу №05/09/13 від 2.10.2013
р., виконаного ФОП ОСОБА_6

Постановою судді Святошинського
районного суду м. Києва від 18.09.2013 р.
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу на користь держави у розмірі 340
грн.

Цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну належним ФОП ОСОБА_7
автомобілем, по договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АВ 9000473 була
застрахована у ПрАТ «Страхова компанія
«Інкомстрах».

16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
вказаної страхової компанії з заявою
про страхове відшкодування, надавши
необхідні документи, але страхова
компанія не виплатила їй страхове
відшкодування.

З листа Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, від 19 березня
2014 року судом першої інстанції
встановлено, відсутність страхової
компанії по місцю її знаходження,
прийняття рішення про тимчасове
зупинення та анулювання ліцензії на
проведення страхової діяльності
вказаною страховою компанією (а.с.8-14).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався ст.ст. 526, 1166,
1187 ЦК України, п. 22.1 ст. 22, п. 37.1 ст. 37
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та виходив з
того, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована у ПрАТ «СК «Інкомстрах», а
тому саме страхова компанія
зобов'язана сплатити страхове
відшкодування. Також суд першої
інстанції вказав, що зупинення
(обмеження) чи анулювання (відкликання)
ліцензії ПрАТ «Страхова компанія
«Інкомстрах» на провадження страхової
діяльності не є перешкодою для
виконання даною страховою компанією
своїх зобов'язань по Договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ 9000473 перед позивачем по
справі. Вказана страхова компанія не
визнавалась банкрутом, не ліквідована,
продовжує діяти як юридична особа.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про загальнообов'язкове страхування
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів» при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 4.1. ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове страхування
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів» особи,
відповідальність яких застрахована, -
страхувальник та інші особи, які
експлуатують забезпечений
транспортний засіб на законних
підставах.

На підставі абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону
України «Про загальнообов'язкове
страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що згідно даних з єдиної
централізованої бази даних МТСБУ ПрАТ
«СК «Інкомстрах» за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ 9000473 була застрахована
цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну транспортним засобом
"SCАNІА 164 L 480 тип G", д/н НОМЕР_3, ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну, 50 000 грн., франшиза - 1 000
грн.

Враховуючи те, що вартість
відновлюваного ремонту автомобіля
становить 25 554 грн. 40 коп., з ОСОБА_3 слід
стягнути 1000 грн., що становитьрізницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням), решту вартості
відновлюваного ремонту повинна
відшкодувати страхова компанія.

ПрАТ «СК «Інкомстрах» бере участь у
справі як третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору. Суд
першої інстанції у порушення вимог ч. 4
ст. 10, ст. 33 ЦПК України не сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, зокрема не залучив до
участі у справі ПрАТ «СК «Інкомстрах»
як співвідповідача. Суд апеляційної
інстанції у свою чергу не має
процесуальної можливості усунути
вищевказані недоліки, допущені
місцевим судом.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
судом першої інстанції при вирішенні
спору не було застосовано ст. 528, ч. 1 ст.
1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, п. 2.2. Правил
дорожнього руху України, відповідно до
яких відшкодувати шкоду зобов'язана
особа, яка її завдала, колегія судів
виходить з того, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована, а тому відшкодування ним
шкоди повинно здійснюватися з
урахуванням вимог ст. 1194 ЦК України.

Відсутність ПрАТ «СК «Інкомстрах» за
її місцезнаходженням не звільняє
страховика від виконання покладених на
нього обов'язків.

Отже, рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 07 липня 2014 року
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
ОСОБА_1 частково.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 07 липня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи:
фізична особа-підприємець ОСОБА_4,
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інкомстрах», про
відшкодування шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_5) кошти у
розмірі 1 000 грн. та судовий збір у
розмірі 10 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді