Справа № 301/2495/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"12" листопада 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючої судді Сойми М.М., при
секретарі Сак А.П., з участю
представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
та адвоката ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,
представника відповідача
Доробратівської ради - сільського
голови Ваш І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Іршава цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
Доробратівської сільської ради,
управління Держземагенства в
Іршавському районі Закарпатської
області про визнання права власності
на земельні ділянки, зобов»язання
зареєструвати земельні ділянки та
присвоїти земельним ділянкам
кадастрові номери,

В С Т
А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідачів про визнання права
власності на земельні ділянки площею
0,2500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
площею 0,0360 га для ведення особистого
селянського господарства, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до меж,
зазначених у технічній документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі. Уточнивши
позовні вимоги, просив зобов»язати
управління Держземагенства в
Іршавському районі Закарпатської
області зареєструвати за ним земельну
ділянку площею 0,2500 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
земельну ділянку площею 0,0360 га для
ведення особистого селянського
господарства, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 та присвоїти земельній ділянці
площею 0,2500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
земельній ділянці площею 0,0360 га для
ведення особистого селянського
господарства, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 кадастрові номери без
погодження меж суміжним
землекористувачем ОСОБА_4 та
Доробратівською сільською радою.

Свої позовні вимоги позивач мотивував
тим, що рішенням виконкому
Доробратівської сільської ради
народних депутатів № 29 від 16 серпня 1995
року йому передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,25
га для будівництва та обслуговування
будівель та 0,35 га для ведення
підсобного господарства. Земельна
ділянка площею 0,35 га розділена на три
самостійні частини, одна з яких
становить 0,0360 га. Вказані земельні
ділянки межують із земельною ділянкою
ОСОБА_4. З приводу визначення меж між
цими ділянками між ним та ОСОБА_4 існує
спір з 1999 року. ОСОБА_4 проживає у
АДРЕСА_2 і вказаний будинок вона
отримала у спадок у 2002 році після
смерті своєї матері ОСОБА_7, з якою у
позивача також існував земельний спір.
Причиною цього спору стала межа між
їхніми земельними ділянками, оскільки
до 1999 року між їхніми
дворогосподарствами не було огорожі і
двір перебував у спільному
користуванні. Вказаний спір був
предметом розгляду земельних комісій.
Позивач вважає, що йому повинна
належати земельна ділянка, яка була
виділена йому для будівництва
житлового будинку у 1975 році. У 2000 році
відповідач ОСОБА_4 самовільно зайняла
належну йому земельну ділянку та
встановила огорожу, захопивши таким
чином у нього частину двору, вказана
обставина встановлена у рішенні
Іршавського районного суду
Закарпатської області від 18 березня 2002
року. Позивач звернувся до ТОВ
«Експерт» із заявою про виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку.
Вказана документація виготовлена,
однак, відповідачі ОСОБА_4 та
Доробратівська сільська рада не
погоджують межі земельної ділянки. Без
такого погодження позивач не може
завершити розробку технічної
документації та зареєструвати за собою
вказану земельну ділянку, в зв»язку з
чим порушено його право на отримання у
приватну власність земельної ділянки,
а тому він звернувся до суду за
захистом свого порушеного права.

Представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
та адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні
вимоги позову підтримали в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві, та
додаткового пояснили, що ДП
«Закарпатгеодезцентром» при виконанні
горизонтального плану земельної
ділянки позивача, виявлено накладання
0,0028 га земельної ділянки ОСОБА_4 за
рахунок земельної ділянки ОСОБА_1.
Вказані обміри проведено на підставі
розмірів ділянки позивача, зазначених
у плані забудови земельної ділянки за
1975 рік та у свідоцтві садиби у
сільському населеному пункті від 16
квітня 1975 року, згідно якого позивачу
передано земельну ділянку шириною 10
метрів, а довжиною 70 метрів, що є
розмірами його двору.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
вимоги позову не визнала та,
посилаючись на обставини, викладені в
запереченні на позов, зазначила, у 1975
році земельна ділянка відповідно до
плану забудови від 1975 року виділена не
позивачу, а його дружині ОСОБА_8,
позивачу вже надано право на спірні
земельні ділянки рішенням виконкому
Доробратівської сільської ради від 16
серпня 1995 року. Правильними вважає
обміри земельних ділянок, проведених 14
березня 1994 року, оскільки такі
відповідають плану передачі земельних
ділянок у приватну власність. Просить в
позові відмовити.

Представник Доробратівської сільської
ради сільський голова Ваш І.М. в
судовому засіданні пояснила, що між
сторонами існує багаторічний спір з
приводу меж земельних ділянок, в
зв»язку з чим, сесія сільської ради 08
лютого 2013 року вирішила не погоджувати
межу землекористування між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 до остаточного вирішення спору
з даного приводу. Вирішення даного
позову залишила на розсуд суду.

Представник відповідача управління
Держземагенства в Іршавському районі
Закарпатської області в судове
засідання не з»явився, позаяк подав
суду листа, в якому просить справу
розглянути у його відсутності та в
листі зазначає, що вимоги позову визнає
з тих підстав, що суміжний
землекористувач ОСОБА_4 відмовилася
від підпису Акту погодження меж і
управління не в змозі погодити
технічну документацію із землеустрою
та присвоїти ділянці позивача
кадастровий номер та зареєструвати її,
а тому, позивач має право на звернення
до суду за захистом свого порушеного
права.

Заслухавши думку учасників судового
розгляду та дослідивши матеріали
цивільної справи, суд вважає, що позов
ОСОБА_1 підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожен
має право будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань. За положеннями ст. 124
Конституції України юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив
способи здійснення захисту цивільних
справ та інтересів судом, зокрема,
визнання права.

В судовому засіданні встановлено,
що на підставі свідоцтва садиби в
населених пунктах УРСР забудовнику
ОСОБА_8 в АДРЕСА_1, виділена земельна
ділянка під забудову площею 0,07 га на
зареєстрованій ділянці на підставі
рішення виконкому Доробратівської
сільської Ради депутатів трудящих № 15
від 26 березня 1975 року (а.с. 14-15).

Згідно плану забудови земельної
ділянки за 1975 рік, що міститься в
будівельному паспорті, виданому у 1975
році, наведено точні межі та розміри
земельної ділянки, розташованої в
АДРЕСА_1, а саме: ширина ділянки
становить 10 метрів, а довжина становить
70 метрів (а.с.16). Оригінал вказаного
будівельного паспорту судом оглянуто в
судовому засіданні.

Відповідно до довідки районного
архітектора, позивачу ОСОБА_1 дозволено
будівництво індивідуального житлового
будинку в с. Доробратово, Іршавського
району. (а.с.16)

Про те, що ОСОБА_8 є дружиною
позивача і позивач являється
спадкоємцем належного їй майна після
її смерті в судовому засіданні визнано
сторонами і відповідно до ст. 61 ЦПК
України вказаний факт не потребує
доказування.

21 листопада 2002 року позивачу видано
свідоцтво про право власності на
житловий будинок з надвірними
спорудами в цілому в АДРЕСА_1 та
вказаний будинок в цілому
зареєстровано за позивачем, що
підтверджено витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно (а.с.
12-13).

Рішенням виконкому
Доробратівської сільської ради
народних депутатів № 29 від 16 серпня 1995
року позивачу передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,25
га для будівництва та обслуговування
будівель та 0,35 га для ведення
підсобного господарства в АДРЕСА_1 (а.с.
23).

У 2012 році позивач звернувся до ТОВ
«Експерт» з метою виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
яка є підставою для реєстрації
земельної ділянки у державному
кадастровому реєстрі.

ТОВ «Експерт» 22 липня 2013 року та 11
жовтня 2013 року проводило погодження
меж із земельною ділянкою ОСОБА_4 та
іншими суміжними користувачами, однак,
ОСОБА_4 відмовилася від підпису Акту
погодження меж із суміжними
землевласниками та землекористувачами
та Акту прийому-передачі межових
знаків на зберігання, не погодившись із
точкою межі вздовж вулиці, де різниця
становить 30 сантиметрів (а.с. 25-35).

Не погодила межі також і
Доробратівська сільська рада, що
стверджено рішенням сесії
Доробратівської сільської ради від 08
лютого 2013 року № 22 (а.с. 42).

При виготовленні технічної
документації ДП
«Закарпатгеодезцентром» при виконанні
горизонтального плану земельної
ділянки позивача виявлено накладання
площею 0,0028 га земельної ділянки ОСОБА_4
за рахунок земельної ділянки ОСОБА_1,
оригінал якого приєднано до матеріалів
справи.

Захист прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється
згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів захисту (ст. 16 ЦК
України).

Згідно зі ст. 158 ЗК України виключно
судом вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЗК України
громадяни України набувають право
власності на земельні ділянки на
підставі приватизації земельних
ділянок, що були раніше надані їм у
користування.

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
перенесення в натуру (на місцевість)
або відновлення всіх поворотних точок
меж земельної ділянки здійснюється
геодезичними методами з прив'язкою не
менше двох характерних закріплених
поворотних точок до пунктів державної
геодезичної мережі та до твердих точок
на місцевості. Здійснюється кадастрова
зйомка земельної ділянки з наступним
вирахуванням координат поворотних
точок меж (у державній або умовній
системі координат) і площі земельної
ділянки. За результатами виконаних
робіт складається кадастровий план
земельної ділянки.

Тобто вбачається, що погодження меж
є виключно допоміжною стадією у
процедурі приватизації земельної
ділянки, спрямованою на те, щоб
уникнути технічних помилок. Погодження
меж земельної ділянки є складовою
частиною кадастрового плану, який у
свою чергу, є складовою частиною
технічної документації, необхідної для
передачі громадянам безоплатно
земельних ділянок на праві приватної
власності.

Відповідно до ч.5 ст.20 Земельного
кодексу Української РСР в редакції 1970
р., право землекористування громадян,
які проживають в сільській місцевості,
засвідчується записами в
земельно-шнурових книгах
сільськогосподарських підприємств і
організацій та погосподарських книгах
сільських Рад, а в містах і селищах
міського типу - в реєстрових книгах
виконавчих комітетів міських, селищних
Рад депутатів трудящих.

Отже, право позивача на земельну
ділянку відведену для будівництва та
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_1, з визначеними розмірами,
стверджено будівельним паспортом
земельної ділянки, виданим у 1975 році і
відповідно межі спірних ділянок,
зазначені у технічній документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельних ділянок в натурі.

В аналізі практики застосування судами
ст. 16 Цивільного кодексу України,
Верховним судом України звернено увагу
суддів на ч. 2 ст. 118 і ч. 2 ст. 123 ЗК, якими
визначено відповідно, що у разі відмови
органом виконавчої влади чи органом
місцевого самоврядування у передачі
земельної ділянки у власність або
залишення заяви без розгляду питання
вирішуються в судовому порядку, а
відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
наданні земельної ділянки у
користування або залишення клопотання
без розгляду може бути оскаржена до
суду.

Виходячи з положень ст. 124 Конституції
України про поширення юрисдикції судів
на всі правовідносини, що виникають у
державі, суд у даному випадку вважає, що
питання про надання позивачу земельних
ділянок у власність слід вирішувати в
судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 3, 213-215 ЦПК України,
ст. ст. 103, 118, 123, 152, 158, 183, 184, 186 ЗК України,

Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,2500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
земельну ділянку площею 0,0360 га для
ведення особистого селянського
господарства, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 відповідно до меж, зазначених у
технічній документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі.

Зобов»язати управління
Держземагенства в Іршавському районі
Закарпатської області зареєструвати
за ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2500
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та земельну ділянку
площею 0,0360 га для ведення особистого
селянського господарства, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1 та присвоїти
земельній ділянці площею 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та земельній ділянці
площею 0,0360 га для ведення особистого
селянського господарства, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1
кадастрові номери без погодження меж
суміжним землекористувачем ОСОБА_4 та
Доробратівською сільською радою.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Іршавський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча суддя:
Сойма М.М.