АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/9383/14
Головуючий 1 інст. - Зеленькова Н.Г.
Справа №2/614/309/14
Категорія : право власності
Доповідач - Черкасов
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою прокурора
Борівського району Харківської
області

на рішення Борівського районного суду
Харківської області від 17 листопада 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірми
««Ізюмське»» про визнання права
власності на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТОВ Агрофірма
««Ізюмське»» про визнання права
власності на майно.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказував, що 22 жовтня 2014 року на
загальних зборах пайовиків СВК
««Ізюмське»» йому, як власнику
майнового паю, визначеного в
результаті паювання майна КСП
««Ізюмське»» в зв'язку з його
реорганізацією в ТОВ АФ ««Ізюмське»»
згідно акту приймання-передачі майна
№1 від 04 червня 2014 року та акту
приймання-передачі майна №2 від 01
серпня 2014 року виділено наступне майно:
котельна вартістю 9 643 грн., трактор ЮМЗ -
6Л №51 вартістю 8 800 грн., сівалка СУПН - 6
вартістю 1 836 грн., культиватор КСП - 4 №2
вартістю 2 000 грн., гараж вартістю 23 103
грн. Проте, під час оформлення
правовстановлюючих документів на
право власності на гараж та котельню в
Реєстраційній службі Борівського
районного управління юстиції
Харківської області було відмовлено в
державній реєстрації прав на нерухоме
майно та роз'яснено, що спочатку
необхідно визнати право власності в
судовому порядку.

Тому, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним
право власності на нежитлову будівлю,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Харківської області, а саме: гараж №1 -
літ. ««А»», площею 118,7 кв.м.; оглядова яма
- літ. ««а»», площею 5,8 кв.м.; гараж №2 -
літ. ««Б»», площею 53,0 кв.м.; оглядова яма
- літ. ««б»», площею 3,0 кв.м.; сарай - літ.
««В»», площею 27,7 кв.м.; вбиральня - літ.
««Г»», площею 3,5 кв.м.; котельня - літ.
««Д»», площею 107,1 кв.м.; площадка №1,
площею 79,8 кв.м.; площадка №2, площею 36,2
кв.м.

Рішенням Борівського районного суду
Харківської області від 17 листопада 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ним право власності на
нежитлову будівлю, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 Харківської області, а
саме: гараж №1 - літ. ««А»», площею 118,7
кв.м.; оглядова яма - літ. ««а»», площею 5,8
кв.м.; гараж №2 - літ. ««Б»», площею 53,0
кв.м.; оглядова яма - літ. ««б»», площею 3,0
кв.м.; сарай - літ. ««В»», площею 27,7 кв.м.;
вбиральня - літ. ««Г»», площею 3,5 кв.м.;
котельня - літ. ««Д»», площею 107,1 кв.м.;
площадка №1, площею 79,8 кв.м.; площадка
№2, площею 36,2 кв.м.

В апеляційній скарзі прокурор
Борівського району Харківської
області ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтуання доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
однією з підстав для державної
реєстрації прав на нерухоме майно є
рішення суду, що набрало законної сили.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Даною нормою законодавець встановив
презумпцію правомірності набуття
особою права власності на майно. Отже, у
справах про оспорення правомірності
набуття стороною такого права саме на
позивача покладається обов'язок з
доведення цієї обставини.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 22 жовтня 2014 року на загальних зборах
пайовиків СВК ««Ізюмське»» ОСОБА_1, як
власнику майнового паю, визначеного в
результаті паювання майна КСП
««Ізюмське»» в зв'язку з його
реорганізацією в ТОВ АФ ««Ізюмське»»
згідно акту приймання-передачі майна
№1 від 04 червня 2014 року та акту
приймання-передачі майна №2 від 01
серпня 2014 року виділено наступне майно:
котельна вартістю 9 643 грн., трактор ЮМЗ -
6Л №51 вартістю 8 800 грн., сівалка СУПН - 6
вартістю 1 836 грн., культиватор КСП - 4 №2
вартістю 2 000 грн., гараж вартістю 23 103
грн. (а.с.7-9).

Відповідно до Закону України „„Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року №703 „„Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" заявник разом із
заявою про державну реєстрацію подає
органові державної реєстрації прав,
нотаріусу необхідні для такої
реєстрації документи, визначені цим
Порядком, їх копії, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита.

Згідно вимог ст. 18 вищевказаного Закону
передбачено випадки, у яких видається
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, що підтверджує
виникнення права власності.

Оформлення свідоцтва про право
власності на нерухоме майно за новим
правонабувачем проводиться за
наявності державної реєстрації права
власності на таке майно за попереднім
правонабувачем, крім проведення
державної реєстрації права власності
на новозбудоване нерухоме майно.

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання права власності на нерухоме
майно суд першої інстанції не врахував
порядок оформлення права власності на
нерухоме майно.

Як передбачено статтею 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності

Тобто, за змістом зазначених норм
вбачається, що порушення права чи
законного інтересу або спір щодо них
повинні існувати на момент звернення
до суду.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, з боку відповідача відсутнє
порушення прав позивача.

З поданої позовної заяви вбачається, що
між сторонами фактично не існувало
спору про право власності на спірні
нежитлові приміщення.

Крім того, позивачем не надано суду
доказів правомірного користування
земельною ділянкою, на якій
розташовано нежитлові будівлі, с саме
рішення про землевідведення для
користування спірним майном, са також
самого рішення загальних зборах
пайовиків СВК ««Ізюмське»» про
виділення йому, як власнику майнового
паю, визначеного в результаті паювання
майна цього спірного майна.

Судом не наведено будь-яких
матеріально-правових норм на
підтвердження висновку про визнання за
позивачем права власності на спірне
майно та не встановлено за допомогою
належних засобів доказування чи
прийняті вони в експлуатацію державною
технічною комісією, тощо.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу
України, землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебуває уся
земля в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
її межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до
повноважень, зокрема міських рад на
території міст, належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, а також
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності.

Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рушенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. Набуття права на
землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем не оформлено
землекористування земельної ділянки
на котрій розташовано об'єкти
нерухомості у встановленому законом
порядку.

Судовий захист порушеного права
позивача може бути здійснений лише в
разі звернення з позовом до особи, яка
це право порушує, не визнає або оспорює;
тобто саме особа, що порушує право, яке
підлягає захисту, має бути
відповідачем у такій справі; і
задоволенню підлягає лише той позов, що
заявлений до особи, яка порушує
відповідне право.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Надані позивачем до суду першої
інстанції документи не є підставою
для виникнення права власності у
позивача.

Доводи апеляційної скарги
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія
відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати і в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307, ст.309,
313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Борівського району Харківської
області - задовольнити.

Рішення Борівського районного суду
Харківської області від 17 листопада 2014
року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірми
««Ізюмське»» про визнання права
власності на майно.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: