АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/8820/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Поштаренко О. В. Доповідач -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Кочкової Н.О., Максюти Ж.І.

при секретарі - Новицькій О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті
особи - комунальне підприємство
«Житлове господарство Самарського
району» Дніпропетровської міської
Ради, МКП «Дніпропетровські теплові
мережі», ТОВ «Грінко-Дніпро» про
відшкодування матеріальної
компенсації моральної шкоди та
виселення,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася з позовом до
відповідачів, і вточнивши, просила
виселити відповідачів з квартири
АДРЕСА_1, та стягнути на її користь
матеріальну шкоду в розмірі 400 грн.,
спричинену моральну шкоду в розмірі 2000
грн., та комунальні послуги на користь
комунальних підприємств, в розмірі 6452,98
грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
зазначає, що відповідно до договору
дарування ВРР № 800217 реєстр 4-736 від
17.05.2012 року їй належить квартира
АДРЕСА_2, якою не може користуватися,
оскільки відповідачі перешкоджають їй,
та не допускають її до дому. В квартиру
власника вказані особи у визначеному
законом порядку вселені не були та
реєстрації за вказаною адресою не
отримували. За час проживання
відповідачів в спірній квартирі
утворилися борги за комунальні
послуги, що спричинило позивачу
матеріальну шкоду в зазначеному
розмірі, які просить перерахувати на
рахунок КП «Житлове господарство
Самарського району» Дніпропетровської
міської ради, МКП «Дніпропетровські
міські теплові мережі», «ТОВ
«Грінко-Дніпро». До того ж за час
проживання в спірній квартирі позивачі
пошкодили двері, шкоду позивач оцінює в
розмірі 400 грн. Діями відповідачів їй
завдано моральну шкоду, яку позивач
оцінює 2000 грн.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити
частково, виселити з квартири АДРЕСА_3
ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 заборгованість за
комунальні послуги у розмірі 6452,98, яка
складається: 243,36 заборгованість по
оплаті послуг ТОВ «Грінко-Дніпро»,
заборгованість за послуги МКП ДМТМ, у
розмірі 3391,86 грн., заборгованість за
оплату послуг КП «Житлове господарство
Самарського району» ДМР у розмірі 3037,68
грн.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 моральну шкоду у
розмірі 500грн.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі
487,20 грн.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь держави судовий збір у розмірі
158,10 грн.

В іншій частині позову відмовити.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися з
апеляційною скаргою на рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року,
де ставлять питання про скасування
рішення суду, посилаючись на те, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду скасуванню в
частині стягнення комунальних послуг
та зміні в частині розподілу судових
витрат, згідно згідно п.п.3,4 ст. 309 ЦПК
України, та ухвалення нового рішення в
цій частині з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в
частині виселення відповідачів з
квартири, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перешкоджають позивачу у користуванні
квартирою, яка є власністю позивача.

Вирішуючи даний спір, який виник між
сторонами щодо виселення відповідачів
з квартири, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права
та обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку. Висновки суду
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції, відповідно до ст.
ст. 316, 317, 319, 391, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
57-60 ЦПК України, прийшов до
обґрунтованого висновку про виселення
відповідачів з квартири, яка є
власністю позивача, оскільки
відповідачі перешкоджають власнику
користуватися власністю, та
відшкодування моральної шкоди.

Допущені судом порушення норм
процесуального права, про які
зазначено в апеляційній скарзі, на
законність рішення суду в частині
виселення, не вплинули.

Посилання апелянтів на те, що позивачем
не доведена моральна шкода, не може
бути підставою для скасування рішення
суду в частині стягнення моральної
шкоди, оскільки суд першої інстанції,
відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України,
прийшов до обґрунтованого висновку про
відшкодування моральної шкоди,
завданої позивачу внаслідок порушення
її прав відповідачами.

Районний суд розглянув справу в
частині позовних вимог про виселення
та відшкодування моральної шкоди у
відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11
ЦПК України про змагальність сторін та
диспозитивність цивільного
судочинства, в межах заявлених вимог та
на підставі наданих суду доказів.

Щодо стягнення матеріальних збитків в
рахунок оплати комунальних послуг, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про задоволення позовних вимог в цій
частині, посилаючись на те, що факт
спричинених матеріальних збитків
підтверджується виписками з особових
рахунків (а.с.21-23, 70-72) та поясненнями
третіх осіб, що підтверджують
наявність заборгованості у
визначеному позивачем розмірі.

З такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Позивач звернулася з позовними
вимогами, зокрема про стягнення
комунальних послуг та перерахування
заборгованості на рахунки третіх осіб
у справі.

Рішенням суду першої інстанції
стягнена заборгованість за комунальні
послуги з відповідачів на користь
позивача.

На порушення зазначеного принципу
диспозитивності цивільного
судочинства суд першої інстанції
вийшов за межі заявлених вимог та
ухвалив рішення про стягнення
заборгованості за комунальні послуги з
відповідачів на користь позивача.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
заборгованості за комунальні послуги
підлягає скасуванню.

Між тим відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК
України щодо змагальності сторін, на
підставі наданих ними доказів, позивач
не надала суду докази, які б
підтверджували сплату нею суми
заборгованості за комунальні послуги,
зазначеної в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги
щодо стягнення заборгованості за
комунальні послуги та її перерахування
на користь третіх осіб фактично не
розглянуті, у апеляційного суду
відсутні підстави для перегляду та
ухвалення судового рішення за позовом
в зазначеній частині, оскільки ці
позовні вимоги не були предметом
розгляду в суді першої інстанції.

Не розгляд позову судом першої
інстанції в цій частині не є перешкодою
для повторного розгляду цього питання
в судовому порядку за позовом позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо
помилкового стягнення судових витрат в
солідарному порядку є обґрунтованими,
тому рішення суду в цій частині
підлягає зміні з урахуванням
ухваленого рішення апеляційним судом.

Таким чином, апеляційний суд вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення суду
скасувати в частині стягнення
заборгованості за комунальні послуги і
змінити в частині стягнення судових
витрат. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року
скасувати в частині стягнення
заборгованості за комунальні послуги
та змінити в частині стягнення судових
витрат.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 судовий збір з кожного по 121,80
грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року
залишити без змін.

Рішення суду набуває законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів, з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: