У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової
Г.І., Наумчука М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» -
Шуліки Аліни Володимирівни на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 28 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог банк посилався
на те, що 17 серпня 2008 року між банком та
ОСОБА_6 укладено договір № DOXRFG92270671,
відповідно до умов якого відповідач
отримав кредит у розмірі 5 266 грн 80 коп.
зі сплатою відсотків за його
користування у розмірі 0,12 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом. ОСОБА_6 підтвердила свою
згоду на те, що підписана нею заява
разом з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») та Тарифами складає між
нею та банком договір. Оскільки
відповідач не виконував свої
зобов'язання належним чином, станом на
13 червня 2013 року у нього утворилася
заборгованість у загальному розмірі 101
485 грн 93 коп., яка складається із:
заборгованості за кредитом - 4 824 грн 36
коп.; заборгованості за відсотками за
користування кредитом - 5 грн;
заборгованості з комісії за
користування кредитом - 368 грн 62 коп.;
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 90 979 грн 10
коп.; штрафу (фіксована складова) - 500
грн; штрафу (процентна складова) - 4 808
грн 85 коп.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача суму боргу за кредитним
договором у загальному розмірі 101 485 грн
93 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 25 грудня 2013 року позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» суму заборгованості за
кредитним договором від 17 серпня 2008
року № DOXRFG92270671 у розмірі 5 197 грн 98 коп.
Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 28 березня 2014 року рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 25 грудня 2013 року в частині відмови у
стягнення пені та штрафів скасовано, в
частині стягнутої суми заборгованості
за кредитним договором змінено.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 17 серпня 2008
року № DOXRFG92270671 станом на 13 червня 2013
року у загальній сумі 7 502 грн 67 коп., з
яких: заборгованість за кредитом - 4 824
грн 36 коп.; заборгованість за
відсотками за користування кредитом - 5
грн; заборгованість з комісії за
користування кредитом - 368 грн 62 коп.;
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 1 709 грн 32 коп.;
штраф (фіксована складова) - 250 грн;
штраф (процентна складова) - 345 грн 37 коп.

В іншій частині рішення першої
інстанції залишено без змін. Вирішено
питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліка А.В. порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції в частині
стягнення пені із ухваленням нового
рішення про задоволення позову в цій
частині, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 17 серпня 2008 року
між сторонами укладено кредитний
договір № DOXRFG92270671, який складається із
заяви позичальника. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт») (далі -
Умови) та Тарифів.

Відповідно до заяви позичальника
ОСОБА_6 надано кредит у сумі 5 266 грн 80
коп. на строк 24 місяців до 17 серпня 2010
року включно, на придбання товару зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом, одноразової винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 478 грн 80 коп. та щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 26 грн 33 коп. в
обмін на зобов'язання позичальника
повернути кредит, сплатити відсотки,
винагороду, комісію в зазначені в заяві
та Умовах строки.

Згідно з розрахунком, що наданий
банком, заборгованість ОСОБА_6 за
кредитним договором станом на 13 червня
2013 року становить 101 485 грн 93 коп., яка
складається із: заборгованості за
кредитом - 4 824 грн 36 коп.; заборгованості
за відсотками за користування кредитом
- 5 грн; заборгованості з комісії за
користування кредитом - 368 грн 62 коп.;
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 90 979 грн 10
коп.; штрафу (фіксована складова) - 500
грн; штрафу (процентна складова) - 4 808
грн 85 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
до вимог про стягнення пені слід
застосувати позовну давність, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, а також вважав, що наявні
підстави для зменшення розміру пені,
оскільки він значно перевищує розмір
збитків та відповідач має скрутне
матеріальне становище.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення пені та
штрафу, а також змінюючи його в частині
стягнутої суми заборгованості, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що пеня підлягає стягненню за останні 12
місяців перед зверненням до суду, при
цьому п. 5.3 Умов передбачено, що при
порушенні позичальником строків
платежів з будь-якого грошового
зобов'язання більше ніж на 30 днів
позичальник повинен сплатити банку
штраф у розмірі 250 грн + 5 % від суми
позову.

Проте повністю з такими висновками
суду апеляційної інстанції погодитись
не можна.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір, поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Згідно з кредитним договором від 17
серпня 2008 року його складовою є Умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт).

Пунктом 5.5 цих Умов позовну давність за
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом, процентів за користування
ним, пені, штрафу встановлено
тривалістю п'ять років, що відповідає ч.
1 ст. 259 ЦК України.

Згідно з умовами кредитного договору
від 17 серпня 2008 року сторони також
встановили строк повернення кредиту до
17 серпня 2010 року включно.

Як встановлено судом, ПАТ КБ
«ПриватБанк» 01 липня 2013 року
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції на вказані обставини та
норми матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини, уваги
не звернув, що свідчить про неповне
встановлення ним фактичних обставин,
які мають істотне значення для
правильного вирішення позову, що в свою
чергу призвело до неправильного
вирішення заявлених позовних вимог про
стягнення пені.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
приходить до висновку, що судом
апеляційної інстанції допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, в
зв'язку з чим відповідно до ст. 338 ЦПК
України рішення суду апеляційної
інстанції в частині позовних вимог про
стягнення пені підлягає скасуванню з
передачею справи в цій частині на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду
апеляційної інстанції в касаційному
порядку сторонами не оскаржувалось,
тому його законність та
обґрунтованість не перевіряється.

Виходячи з розпорядження голови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14
«Про визначення територіальної
підсудності справ», виданого
відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції» підсудність справи
визначено апеляційному суду
Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» -
Шуліки Аліни Володимирівни
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 28 березня 2014 року в частині
позовних вимог про стягнення пені
скасувати, передати справу в цій
частині на новий розгляд до
апеляційного суду Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов В.І.
Мартинюк Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук