Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 року

місто
Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого
судді

Погрібної О.М.

при секретарі

Мацинській О.Є.

за участю
позивача

ОСОБА_1

представника позивача

ОСОБА_2

відповідача

ОС
ОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Токмак цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання договору дійсним та стягнення
суми завдатку, суд,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Токмацького
районного суду Запорізької області з
позовом до ОСОБА_3 про визнання
договору дійсним та стягнення суми
завдатку. Позивач зазначила, що 17.09.2013
року вона вирішила придбати квартиру
по вул. Леніна № 56/21 в м. Молочанську.
Вона звернулася до власника квартири
ОСОБА_3, щоб обговорити ціну. Квартиру
заздалегідь домовилися придбати за 90000
грн. у будь - якій валюті. Відразу
відповідач продати свою квартиру не
зміг, так як збирався переїхати до
Росії та попросив почекати. Також
вимагав дати йому в якості завдатку 1000
доларів США для забезпечення виконання
договору купівлі - продажу квартири.
Наступного дня в присутності свідка
ОСОБА_4 вона віддала відповідачу
завдаток в розмірі 1000 доларів США та
попросила написати розписку про
отримання завдатку, але відповідач
наполегливо відмовив, мотивуючи тим,
що він порядна людина і йому можна
довіряти. Вона передала 1000 доларів США,
що відповідно до довідки банку
«Фінанси та Кредит» № 83 від 15.07.2014 р,
станом на 15.07.2014 р. складає 11690,62 грн., так
як курс НБУ за 100 доларів США складає
1169,6248 грн.

Після нового року відповідач
зателефонував позивачці та попросив
почекати з укладенням договору
купівлі-продажу квартири до травня 2014
року, так як він захворів.

10 квітня 2014 року відповідач
зателефонував позивачці та попросив
передати йому її паспорт та
ідентифікаційний номер для укладення
договору купівлі-продажу квартири, на
що вона повідомила що приїде сама. Так 19
квітня 2014 року вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_5
прийшли до відповідача з метою укласти
договір купівлі-продажу квартири за
раніше обумовлену ціну, але відповідач
повідомив їй, що передумав продавати
квартиру. На вимогу ОСОБА_1 повернути 1000
доларів США відповідач в грубій формі
відмовив. Сказав що свідок ОСОБА_4, в
присутності якої ОСОБА_1 передавала
гроші померла і довести те, що
відбулася передача грошей тепер дуже
складно.

В зв'язку з тим, що відповідач
добровільно відмовляється повернути
позивачці передані ОСОБА_3 1000 доларів
США в якості завдатку та укласти
договір купівлі- продажу квартири вона
27.05.2014 року звернулася з заявою до
Токмацького МВ ГУМВС з метою
повернення грошових коштів в розмірі
1000 доларів США, які вона віддала
відповідачу в якості завдатку для
купівлі його житла. Але 28 травня 2014 року
відповідно висновку Токмацького МВ
ГУМВС України в Запорізькій області в
обставинах, які склалися між нею та
відповідачем вбачаються
цивільно-правові відносини, тому
подальший розгляд за заявою був
припинений та їй було рекомендовано
звернутися до суду. Тому, ОСОБА_1
просить визнати укладений усно договір
завдатку на суму 11690,62 грн. дійсним та
стягнути зі ОСОБА_3 на свою користь
завдаток в розмірі 11690,62 грн. та
додатково стягнути суму у розмірі
завдатку 11690,62 грн., а всього 23381,24 грн., а
також понесені нею витрати на судовий
збір.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала в повному обсязі та
просила задовольнити з підстав,
викладених в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні також просив задовольнити
позовні вимоги з підстав, викладених в
позовній заяві, вважає позов
обгрунтованим.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечив в
повному обсязі, та суду пояснив, що
дійсно позивач до нього приходила
разом із ОСОБА_4, ОСОБА_1 оглянула
квартиру та хотіла її придбати, він
назвав їй суму, за яку хотів продати
квартиру, що становить 11000 доларів США.
Ніяких грошових коштів від ОСОБА_1 він
ніколи не отримував ні в якості
завдатку, ні з будь-яких інших підстав.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що в неї
дружні стосунки з позивачкою,
відповідач живе по сусідству. Ій
відомо, що ОСОБА_1 хотіла купити
квартиру в ОСОБА_3 Позивачка ходила
дивитися на квартиру ОСОБА_3 Квартира
їй сподобалась і ОСОБА_1 вирішила її
купити. ОСОБА_1 дала ОСОБА_3 завдаток 1000
доларів США. Їй це відомо, оскільки в
той день вона була на лавочці біля
під’їзду і бачила, як ОСОБА_1 рахувала
гроші, однак при передачі грошей вона
присутня не була.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що з
позивачкою в неї дружні стосунки, з
відповідачем також нормальні
сусідські стосунки. Їй відомо, що
ОСОБА_1 хотіла купити квартиру в м.
Молочанськ. ОСОБА_1 дізналась, що ОСОБА_3
продає квартиру. Та пішла до
відповідача, а коли повернулась,
повідомила, що ОСОБА_3 просить завдаток
1000 доларів США. У ОСОБА_1 не вистачало 100
доларів США і вона їй позичила ці гроші.
При передачі 1000 доларів США вона
присутня не була.

Вислухавши пояснення позивача, її
представника, відповідача, повно
з’ясувавши обставини справи,
об’єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи, давши їм оцінку в сукупності з
оголошеними та дослідженими
матеріалами справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.ст.58, 59 ЦПК України, належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов’язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Частинами 1, 2 ст. 547 ЦК України
передбачено, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов’язання
вчиняється у письмовій формі. Правочин
щодо забезпечення виконання
зобов’язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемними.

Встановлене у ст. 547 ЦК України правило
має загальний та універсальний
характер стосовно форми правочинів із
забезпечення виконання зобов'язання.
На зазначені правочини поширюються
вимоги ст. 207 ЦК України, що
встановлюють обов'язкову письмову
форму. Зокрема, відповідно до частин 1, 2
указаної статті правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Крім того, ознакою завдатку є те, що він
одночасно виступає і способом платежу
за вже укладеним зобов'язанням, і
способом забезпечення виконання цього
зобов'язання. Забезпечувальне
зобов'язання є похідним від основного
зобов'язання сторін.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
відповідно до ст. 1212 ЦК України
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

Таким чином, застосування до спірних
правовідносин сторін правил ст. 571 ЦК
України є неможливим, оскільки,
начебто, передані позивачем
відповідачу кошти не можуть вважатися
завдатком.

За таких обставин у суду немає підстав
робити висновок про те, що, як зазначає
позивач, передані позивачкою
відповідачеві кошти у сумі 1000 доларів
США були завдатком.

За змістом положень статей 546-547, 570 ЦК
України якщо сума, сплачена в рахунок
наступних платежів за договором не є
завдатком, вона вважається авансом.
Такий правочин щодо забезпечення
зобов'язань вчиняється у письмовій
формі, а вчинений із недодержанням
письмової форми, є нікчемним.

Таким чином, у справі відсутні письмові
докази щодо передачі позивачкою коштів
в якості авансу або завдатку в розмірі
1000 доларів США відповідачу, а доведення
цієї обставини у судових засіданнях за
допомогою показань свідків є
недопустимими у відповідності до ч.2 ст.
59 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 п.27 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», виходячи зі змісту статті 59
ЦПК та з урахуванням положень частини
першої статті 218 ЦК України, не може
стверджуватися показаннями свідків
наявність правовідносин, що виникають
з правочинів, для яких законом
установлено письмову форму.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
письмовий договір щодо передачі авансу
або завдатку за договором
купівлі-продажу між сторонами не
вчинявся. Договір купівлі-продажу
квартири у встановленій законом формі
між сторонами не укладався.

До того надані суду висновок за заявою
ОСОБА_1 від 28.05.2014 року та повідомлення
начальника Токмацького МВ ГУМВС
України в Запорізькій області ОСОБА_8
жодним чином не підтверджують факт
передачі коштів і не можуть вважатися
належними доказами.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 218 ЦПК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.218 ЦК України якщо
правочин, для якого законом
встановлена його недійсність у разі
недодержання вимоги щодо письмової
форми, укладений усно і одна із сторін
вчинила дію, друга сторона підтвердила
її вчинення, зокрема шляхом прийняття
виконання, такий правочин у разі спору
може бути визнаний судом дійсним.

Відповідач ОСОБА_3 заперечує факт
укладення усного договору. Заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитися письмовими
доказами, засобами аудіо-, відеозапису
та іншими доказами. Рішення суду не
може ґрунтуватися на свідченнях
свідків.

Позивачем всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України
не надано суду письмових доказів або
інших належних доказів на
підтвердження факту передачі
відповідачу 1000 доларів США в якості
завдатку. В той же час, позовні вимоги
ґрунтуються лише на поясненнях
свідків, які взагалі не були присутніми
під час передачі вказаних коштів.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необґрунтованість позову
та необхідність відмови в його
задоволенні.

Підстав для стягнення на користь
позивача судового збору у
відповідності до статті 88 ЦПК України
немає.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61,88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання укладеним усно
договору завдатку, стягнення завдатку
в розмірі 11690,62 грн. та додатково 11690,62
грн., а всього 23381,24 грн. та судового
збору в розмірі 487,20 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Токмацький районний суд Запорізької
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: