Справа № 1008/6464/12
Провадження № 2/362/62/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2014 року Васильківський
міськрайониий суд Київської області у
складі: головуючого судді Грибанової
Ю.Л.

при секретарі Вакуленко О. О., Диптан
Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василькові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «

ОТП Банк» , Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», третя особа Національний
банк України про визнання кредитного
договору недійсним,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ПАТ «ОТП Банк», просить:

- визнати кредитний договір недійним
на підставі ст. 233 ЦК України, як
правочин, який був укладений нею під
впливом тяжких обставин, а саме:
загроза втрати житла та інших
істотних обставин

- застосувати наслідки недійсності
нікчемного правочину та застосувати
односторонню реституцію, а саме:
зобов"язати банк повернути сплачені
по кредитному договору тіло кредиту,
відсотки, пеню штрафні санкції,
комісії, тощо;

- зобов"язати відповідача
відшкодувати збитки та матеріальну
шкоду, заподіяну банком та СК Наста в
сумі 309 894,20 грн. готівкою через касу
банку, чи зарахувати всю суму
заборгованості на погашення основної
частини кредиту;

- визнати кредитний договір недійсним в
частині умов кредитного договору (п.3
-плаваюча процентна ставка), визнати
всі доповнення до кредитного договору
недійсними в частині визначення
процентної ставки, вважати умовою
Кредитного договору фіксований
відсоток, який зазначений в договорі;

- вважати валютою зобов"язання
позичальника гривню на підставі
порушення банком п.2.1.1 Кредитного
договору;

- визнати недійсним договір іпотеки №
PCL - 006/1641/2007 та додатковий договір № 1
до Договору іпотеки № PCL - 006/1641/2007,
зареєстрований в реєстрі за номером
5233 від 29.09.2011 року;

- зобов"язати приватного нотаріуса
ОСОБА_2 Київського міського
нотаріального округу виключити з
реєстру іпотеку та з єдиного реєстру
заборон відчуження об"єктів
нерухомого майна заборону відчуження
нерухомого майна, яке було передано в
іпотеку за Договором іпотеки № PCL -
006/1641/2007, укладеним між ОСОБА_1 та
відповідачем ЗАТ "ОТП Банк" 25.09.2007 року,
а саме: житловий будинок АДРЕСА_1
Васильківського району.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що між нею
та ЗАТ " ОТП Банк" 25.09.2007 року укладений
Кредитний договір № PCL - 006/1641/2007,
згідно якого відповідач повинен був
надати їй кредит у сумі 190000,00
швейцарських франків на строк до 25.09.2027
року під процентну ставку - фіксований
відсоток 4,49 % + FIDR.

Крім того, з банком було укладено
договір іпотеки № PCL - 006/1641/2007, згідно
якого вона передала в іпотеку банку
нерухоме майно - житловий будинок
АДРЕСА_1 Васильківського району
Київської області.

Умови кредитного договору суперечать
Закону України " Про захист прав
споживачів" та Цивільного Кодексу
України, згідно яких у разі надання
кредиту в іноземній валюті банки
зобов"язні під час укладання
кредитного договору письмово
попередити позичальника, що він несе
валютні ризики під час виконання
зобов"язань за кредитним договором
(п.3.8. Правил надання банками України
інформації), всупереч вказаній нормі
банк не попередив її про те, що вона
несе валютні ризики і не зазначив це в
Договорі.

Крім того, банк порушив умови
кредитного договору - не надав їй 190000,00
швейцарських франків для придбання
нерухомого майна, через їх відсутність
у банку їй надали гривні, чим ввели її в
оману. Всі платежі за кредитом вона
робила теж в гривнях.

Правочин був укладений під
впливом тяжких обставин - загроза
втрати житла, оскільки вона продала
квартиру в м. Києві , дала завдаток в
розмірі 35359 грн., тому мусила брати
кредит на невигідних для неї умовах.

Банк також ввів її в оману
незрозумілою процентною ставкою, не
зазначив в договорі сукупну вартість
кредиту з урахуванням процентної
ставки, не мав права змінювати розмір
процентів в односторонньому порядку.
Банк вимагав від неї страхування
іпотеки в СК Наста, а коли вона заявила
про страховий випадок, СК Наста не
виплатила страхове відшкодування, не
допоміг в отриманні страхового
відшкодування і банк, через що вона
змушена була ліквідувати наслідки
страхового випадку за власний рахунок.

Судом за клопотанням
представника позивача до участі в
справі залучені співвідповідачем ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» та третьою
особою Національний банк України.

В процесі розгляду справи
представник позивача зменшив позовні
вимоги, просить :

- визнати Кредитний договір №
МЛ-006/1641/2007 від 25 вересня 2007 року
недійсним;

- визнати недійсним Договір іпотеки №
PCL-006/1641/2007 та Додатковий Договір №1 до
договору іпотеки № PCL-006/1641/2007 ,
зареєстрований в Реєстрі за №5233 від
29.09.2011 року;

- судові витрати покласти на
відповідача .

Представник позивача в судовому
засіданні повністю підтримав зменшені
позовні вимоги, посилаючись на те, що
при укладенні спірного кредитного
договору банком не було дотримано
вимог діючого законодавства України,
зазначених в ст.ст. 203, 230 Цивільного
Кодексу України, в Законі України
«Про захист прав споживачів» та
Правилах надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту затверджених Постановою
Правління НБУ 10.05.2007 року за № 168.
Позивач свій позов обґрунтовує тим, що
, як це стало відомо їй з Висновку
проведеної судом економічної
експертизи , всупереч зазначеним нижче
нормам банком не було надано їй , як
споживачу, у письмовій формі усієї
необхідної, достатньої та вичерпної
інформації для здійснення нею
свідомого вибору , повідомлена їй
банком до укладання договору
інформація виявляється недостовірною
, а відтак її волевиявлення щодо
укладання договору формувалося під
впливом омани з боку банку , який
повідомив їй до укладання договору
неправдиві та недостовірні відомості
та приховав від неї важливу інформацію
, яка стосується плати за кредит, вказав
у договорі занижені значення
показників суттєвих умов договору, у
тому числі щодо реальної відсоткової
ставки та кінцевої загальної суми
здорожчання для неї кредиту, чим ввів в
оману . В зв»язку з тим, що про
порушення своїх прав позивач дізналася
з висновку експертизи, вона не
пропустила строк позовної давності, на
що посилається представник
відповідачів.

Представник відповідачів ПАТ «ОТП
Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
позовні вимоги не визнала, заперечуючи
наявність вказаних позивачем
обставин, просить застосувати
наслідки спливу строку позовної
давності.

Третя особа до суду не з»явилася ,
подала письмову заяву з проханням
слухати справу без неї, посилаючись на
те, що позовні вимоги не стосуються
діяльності Національного банку
України.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, суд прийшов до висновку про те,
що зменшені позовні вимоги повністю
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти

Судом встановлено, що згідно
кредитного договору № ML - 006/1641/2007 від
25.09.2007 року ( том 1, а.с.15-23), укладеного
між Закритим акціонерним товариством
«ОТП Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк», та ОСОБА_1 (позичальник), банк
надає позичальнику кредит в розмірі
190000,00 швейцарських франків на
придбання нерухомого майна до 25.09.2027
року, зі сплатою фіксованого відсотку
4,49% + FIDR, повернення кредиту та сплата
процентів здійснюється шляхом сплати
позичальником ануїтентних платежів
(сума кредиту та нарахування
процентів щомісяця погашається
рівними частинами протягом всього
строку дії кредитного договору).

Додатковими договорами до кредитного
договору № PCL - 006/1641/2007 від 25.09.2007 року -
від 19.03.2009 року, від 25.05.2009 року, від 25.01
.2011 року, від 16.09.2011 року, від 29.09.2011 року
(том 1, а.с.42- 64) змінювалися фіксовані
процентні ставки.

Договір іпотеки № PCL- 006/1641/2007 від 25.09.2007
року (том 1, а.с.24-29), укладений між
Закритим акціонерним товариством «ОТП
Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк», та ОСОБА_1 (іпотекодавець),
свідчить про те, що ОСОБА_1 для
забезпечення повного та своєчасного
виконання нею боргових зобов"язань за
кредитним договором №ML- 006/1641/2007 від
25.09.2007 передає в іпотеку Банку
нерухоме майно - житловий будинок
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1285
га, кадастровий номер НОМЕР_1 01 010 0005 для
будівництва, обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд , що розташована по АДРЕСА_1
Васильківського району Київської
області, власником яких вона є
відповідно до договорів купівлі
-продажу від 25.09.2007 року, право
власності на домоволодіння
зареєстроване за нею 11.02.2008 року , що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на
нерухоме майно.

Додатковим договором №1 до договору
іпотеки № PCL-006/1641/2007 , зареєстрованим в
Реєстрі за №5233 від 29.09.2011 року внесені
зміни, згідно яких кредитний договір №
ML - 006/1641/2007 , укладений сторонами 25.09.2007
року зі всіма існуючими та майбутніми
змінами та доповненнями; боргові
зобов"язання - всі зобов"язання
іпотекодавця перед іпотекодержателем
по сплаті останньому будь-яких сум, що
виникають згідно з положеннями
кредитного договору та як це визначено
кредитним договором (том 1, а.с.94).

Відповідно до договору факторингу та
Договору про відступлення права
вимоги, укладених 22.02.2013 року між ТОВ
ОТП Факторинг та ПАТ «ОТП Банк», ПАТ
«ОТП Банк» відступив права вимоги на
Кредитний портфель ТОВ «ОТП
Факторинг» , в тому числі і за
кредитним договором № ML-006/1641/2007 від
25.09.2007 року та договором іпотеки №
РСL-006/1641/2007 від 25.09.2007 року ( том 1, а.с. 167-
190).

Частиною 19 статті 15 Закону «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору, інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Відповідно до пп."а" п.3.3. Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту ,
затверджених постановою Правління НБУ
10.05.2007 року за № 168 встановлено , що
реальна процентна ставка (у процентах
річних), має точно дисконтувати всі
майбутні грошові платежі споживача за
кредитом до чистої суми виданого
кредиту.

Відповідно до висновку судової
економічної експертизи № 1/14 від 07.07.2014
року загальна кінцева вартість
кредиту у визначеній та
запропонованій банком ОСОБА_1 сумі при
базових умовах кредитування,
викладених банком у договорі та в
Інформації про умови кредитування,
не відповідає обрахованій та вказаній
Банком у кредитному договорі №
ML-006/1641/2007 від 25.09.2007 року , графіку
платежів, ануїтентний платіж в
визначеній банком сумі не відповідає
базовим умовам кредитування при
відсотковій ставці, визначеній в
розмірі 4,49% + FIDR. Надана банком ОСОБА_1
інформація щодо кінцевої сукупної
вартості кредиту для здійснення
позичальником вибору схеми
кредитування із врахуванням
абсолютного значення здорожчання для
неї вартості не відповідає
інформації, наданій банком ОСОБА_1
Графіки повернення кредиту та сплати
відсотків складено без урахування
вимог " Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту".

Висновки експертизи відносяться
до належних засобів доказування,
відповідачами не спростовані, тому
ставити цей висновок під сумнів чи не
враховувати при винесенні рішення у
суду нема підстав .

Відповідно до ст..ст. 203 ч. 3, 638
Цивільного кодексу України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; договір є укладений,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами оспорюваного
договору, зокрема, є кінцеве значення
здорожчання кредиту для позичальника
та відповідно ціна договору, реальні
умови кредитування не відповідають
зазначениим вимогам.

Частиною 19 статті 15 Закону "Про захист
прав споживачів" встановлено , що
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору, інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Під час укладання кредитного договору
банк приховав від позичальника
інформацію щодо кінцевої сукупної
вартості кредиту для здійснення
позичальником свідомого вибору схеми
кредитування, а також вказав у договорі
занижені значення показників суттєвих
умов договору, чим ввів в оману
позивача щодо реальної відсоткової
ставки, абсолютного значення
здорожчання кредиту та кінцевої
загальної суми кредиту, яку позивач
сплатив би банку, проводячи оплату
встановленими у договорі розмірами
щомісячних платежів у визначеній у
договорі кількості таких платежів.

Таким чином , факт приховання банком
важливої інформації перед підписанням
договору, невідповідність
встановлених між сторонами у договорі
умов фактичним є введення в оману
позивача.

Статті 230 ч.1, 236 Цивільного кодексу
України передбачає, що якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
визнається судом недійсним; правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Відповідно до пункту 20 Постанови
Пленуму ВСУ "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" від 06.11.2009р. №9
правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. Ознакою обману є умисел у
діях однієї із сторін правочину , а
також коли сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

При вирішенні даної справи судом
враховується також правові позиції
Конституційного Суду України ,
викладенні в його Рішення від 10
листопада 2011 року по справі № 1-26/2011 за
№ 15-рп/2011 в якому Конституційний Суд
України вказує, що
споживачу, як правило, об'єктивно
бракує знань, необхідних для
здійснення правильного вибору товарів
(робіт, послуг) із запропонованих на
ринку, а також для оцінки договорів
щодо їх придбання, які нерідко мають
вид формуляра або іншу стандартну
форму (частина перша статті 634 Кодексу).
Отже, для споживача існує ризик
помилково чи навіть унаслідок уведення
його в оману придбати не потрібні йому
кредитні послуги. Тому держава
забезпечує особливий захист більш
слабкого суб'єкта економічних
відносин, а також фактичну, а не
формальну рівність сторін у
цивільно-правових відносинах."

Тому посилання представника
відповідачів про те, що позивач могла
перевірити після укладання договору
відповідні відомості не заслуговують
на увагу .

В матеріалах справи відсутні та
відповідачами суду не надані
документів щодо визначення та
документального підтвердження ставки
FIDR , як на момент укладання договору
25.09.2007р. , так і у подальшому, правила ,
за якими змінюється реальна процентна
ставка з урахуванням усіх майбутніх
платежів позичальника кредитний
договір також не містить.

Згідно вказаного банком та
повідомленого позивачу в графіку №1 до
кредитного договору сума кредиту
складає 190000,00 швейцарських франків і
за 240 платіжних періодів підлягають
виплаті сума кредиту і відсотки за
користування кредитними коштами у
розмірі 223862,74 швейцарських франків.

Зазначеним графіком платежів
розподілено ануїтентні платежі
позичальника протягом періоду з
25.09.2007р. по 25.09.2027 року по погашенню
основної суми кредиту (тілу) і
відсотках щомісяця в сумі 1724,46
швейцарських франків , що складає
загальну суму 413870,40 швейцарських
франків . Отже, як зазначає експерт,
згідно розрахунку позичальник повинен
був би погасити кредит за меншу
кількість платіжних періодів, а в разі
сплати позичальником щомісячного
ануїтентного платежу в розмірі 1724,46
швейцарських франків, позичальник за
весь термін кредитування (240 місяців)
сплатить банку на 10779,64 швейцарських
франків більше .

Згідно п.п.1.7.2., 1.7.2.2 Кредитного
договору позичальник вважається
таким, що отримав кредит, після
зарахуванням банком кредитних коштів
на поточний рахунок позичальника.

Банк посилається на отримання
позичальником кредиту саме у
швейцарських франках, в яких і
проводилися нарахування .

Позивач же заперечує це, посилаючись на
отримання кредиту в гривнях.

Суд вважає, що позивачем доведено
неотримання нею кредиту у швейцарських
франках, оскільки банком не надані
первинні бухгалтерські документи, які
б підтверджували передачу ним ОСОБА_1
згідно вказаного вище кредитного
договору від 25.09.2007 року грошових
коштів у сумі 190000 швейцарських франків
.

Це підтверджується і висновком
експерта, згідно якого документальне
оформлення операцій з видачі банком
кредиту ОСОБА_1 у швейцарських франках
на її поточний рахунок чи/або видачу їй
з її рахунку готівкових коштів у
вказаній іноземній валюті з каси ЗАТ
"ОТП Банк" за кредитним договором №
МL-006/1641/2007 від 25.09. 2007р. документально та
нормативно не підтверджується.

Із врахуванням всіх досліджених
доказів по справі в їх сукупності суд
прийшов до висновку про те, що при
укладанні кредитного договору
№МЛ-006/1641/2007 від 25.09.2007 року банк не
надав споживачу ОСОБА_1 у письмовій
формі усієї необхідної, достатньої та
вичерпної інформації для здійснення
нею свідомого вибору , повідомлена
банком до укладання договору
інформація є недостовірною , а відтак
її волевиявлення щодо укладання
договору формувалося під впливом омани
з боку банку , який приховав від неї
важливу інформацію , яка стосується
плати за кредит, вказав у договорі
занижені значення показників суттєвих
умов договору, у тому числі щодо
реальної відсоткової ставки та
кінцевої загальної суми здорожчання
для неї кредиту, чим ввів в оману, а тому
кредитний договір слід визнати
недійсним з моменту його вчинення.

У зв»язку з визнанням недійсним
кредитного договору підлягають
визнанню недійсними і договір іпотеки
№ РСL-006/1641/2007 та Додатковий Договір до
нього №1 , зареєстрований в Реєстрі за
номером 5233 від 29.09.2011 року, які укладені
в забезпечення виконання кредитного
договору.

У відповідності зі ст..ст.256, 257, 258 ч.3, 261,
264, 267 Цивільного кодексу України
позовна давність- це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу; загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки; позовна давність у п»ять
років застосовується до вимог про
визнання недійсним
правочину,вчиненого під впливом
насильства або обману; перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права;
позовна давність переривається у разі
пред»явлення особою позову; позовна
давність застосовується судом за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення; сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові; якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Суд погоджується з доводами
представника позивача, що про
наявність вказаних обставин позивач
довідалася лише під час розгляду
справи . В справі є наявними Висновок
економічної експертизи , якою
підтверджуються обставини , на які й
посилається позивач . За наведених
обставин суд не вбачає підстав для
задоволення заяви представника
відповідача про застосування
наслідків пропуску строку позовної
давності .

На підставі наведеного, ст..ст.230 ч.1,
203.ч.3, 638, 1054, 256, 257, 258 ч.3, 261, 264, 267
Цивільного кодексу України, керуючись
ст..ст.3,10, 212-215, 292, 294 ЦПК України, с у
д,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним кредитний
договір №МЛ-006/1641/2007 від 25.09.2007 року,
укладений між Закритим акціонерним
товариством "ОТП Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "ОТП Банк" та
ОСОБА_1.

Визнати недійсним договір
іпотеки № РСL -006/1641/2007 від 25.09.2007 року,
укладений між Закритим акціонерним
товариством "ОТП Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "ОТП Банк" та
ОСОБА_1 та Додатковий договір №1 до
договору іпотеки № РСL -006/1641/2007 від
29.09.2011 року, укладений між Закритим
акціонерним товариством "ОТП Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "ОТП Банк" та
ОСОБА_1, зареєстрований в Реєстрі
за номером 5233.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Васильківський міськрайонний суд.

СУДДЯ
ГРИБАНОВА Ю.Л.

.