Справа № 138/2361/14-ц Провадження №
22-ц/772/3471/2014Головуючий в суді першої
інстанції Лисенко Т. Ю.Категорія 27
Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Пащенко Л.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Вінницької обласної дирекції (далі -
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Вінницької обласної дирекції) до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, в особі їх
законного представника ОСОБА_3, ОСОБА_6,
за участю третьої особи без
самостійних вимог щодо предмету спору
органу опіки та піклуванні
Могилів-Подільської сільської ради,
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє
в своїх інтересах та в інтересах своїх
малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, на
рішення Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 28 жовтня 2014 року у цій
справі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, мотивуючи
його тим, що 05.06.2008 року між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 було
укладено кредитний договір, відповідно
до якого останньому був наданий кредит
у сумі 18360 доларів США зі сплатою 14%
річних на строк 120 місяців. ОСОБА_8 не
виконував умов договору, що призвело до
виникнення заборгованості, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 року він помер. У зв'язку з
викладеним позивач звернувся до суду з
вимогою сплати заборгованості за
вказаним кредитним договором у сумі 10717
доларів США 62 цента до спадкоємців
ОСОБА_6, які відмовляються її сплатити в
добровільному порядку.

Рішенням Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 28 жовтня 2014 року вказаний
позов задоволено. Постановлено
стягнути з відповідачів кредитну
заборгованість у розмірі 10717 доларів
США 62 центи та солідарно стягнути з них
судові витрати у виді судового збору в
сумі 856 грн. 66 коп.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах своїх малолітніх дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в апеляційній скарзі просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове,
яким відмовити у позові.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів,
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 05.06.2008 року між
ПАТ «Райффайзен Багнк Аваль» та ОСОБА_6
було укладено кредитний договір №
014/0003/82/126403 (а.с. 4-8), згідно умов якого
останньому було надано кредит у сумі
18360 доларів США зі сплатою 14 % річних у
доларах США з кінцевим терміном
повернення кредиту та процентів за ним
04.06.2018 року.

Вимоги договору позичальник належним
чином не виконував, і ІНФОРМАЦІЯ_1 року
він помер, що підтверджується
свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.
58).

Спадкоємцями, які прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_6, є відповідачі у
справі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_8

Сума заборгованості за вказаним
кредитом станом на 16.06.2014 року склала 10
717,62 доларів США, з яких: заборгованість
за кредитом - 10406,84 доларів США,
заборгованість за відсотками - 171,74
доларів США, пеня - 139,04 доларів США (а.с.
13).

Суд встановив, що про смерть
позичальника позивачу стало відомо у
вересні 2013 року. 06.02.2014 року позивач
звернувся через нотаріальну контору до
спадкоємців ОСОБА_6 з вимогою про
погашення ними заборгованості за
вказаним кредитним договором (а.с. 97), і
повторно звернувся 13.05.2014 року - до
ОСОБА_3 (а.с. 13).

Суд першої інстанції, встановивши
вказані обставини, керуючись ст.ст. 525,
526, 530, 629, 1048, 1054, 1218, 1219, 1268, 1270, 1273, 1281, 1282,
1296, 1297 ЦК України, дійшов вірного
висновку про покладення на
відповідачів як спадкоємців обов'язку
задовольнити вимоги кредитора.

Відповідно до положень ч.1 ст.1282 ЦК
України спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний задовольнити
вимоги кредитора особисто, у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

Ст.1 0 ЦПК України визначено, що цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Передбачений цією нормою
процесуального права принцип
змагальності сторін знайшов своє
відображення також у положеннях ст.60
ЦПК України, якою визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України у випадках,
коли щодо отримання доказів у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
є складнощі, суд за їх клопотанням
зобов'язаний витребувати такі докази.
Клопотання про витребування доказів
має бути подано до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться, - до початку
розгляду справи по суті із долученням
відомостей про неможливість отримання
таких доказів особисто стороною або
іншою особою, яка бере участь у справі.

З наведених норм процесуального
права вбачається, що як правило,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, самостійно збирають та
подають докази до суду. Однак, у
випадках, коли подання того чи іншого
доказу для осіб, які беруть участь у
справі, становить певні складнощі
єдиноможливим правомірним способом
одержання необхідних доказів є
звернення з клопотанням про
витребування потрібних стороні
доказів до суду.

Витребування доказів за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, є
обов'язком суду. Проте з власної
ініціативи суд витребовувати докази не
має права.

З матеріалів справи вбачається, що на
порушення положень ч.1 ст.1282 ЦК України
та наведених норм процесуального права
сторони не виконали свого обов'язку
довести ті обставини, на які вони
посилалися як на підставу своїх вимог
та заперечень, зокрема не надали суду
докази, які підтверджують або
спростовують вартість одержаного у
спадщину майна та частку кожного із них
у спадщині, хоча судом як першої так і
апеляційної інстанції їм
роз'яснювалися їх процесуальні права
та обов'язки, зокрема наведені вище.

Разом із тим, невиконання сторонами
обов'язку надання доказів на
підтвердження своїх вимог та
заперечень, не дає суду права як
відмовити у задоволенні зазначено
позову, так і права задовольнити вимоги
кредитора повністю, не встановивши
вартість майна, одержаного у спадщину.
Тому за таких обставин на думку колегії
суддів оскаржуване рішення слід
змінити, доповнивши другий абзац його
резолютивної частини посиланням на
стягнення визначеної заборгованості з
відповідачів у розмірі, який
відповідає частці кожного із них у
спадщині, і в межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

Окрім того, враховуючи положення ст. 88
ЦПК України та роз'яснення, надані
Пленумом ВВСУ у п. 35 постанови від 17.10.2014
року № 10 «Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах», оскаржуване
рішення підлягає зміні шляхом
виключення посилання на солідарне
стягнення судових витрат, доповнивши
посиланням на стягнення з відповідачів
судових витрат у виді судового збору в
рівних частках.

Висновків про незаконне стягнення
судом боргу в іноземній валюті апелянт
дійшов без урахування положень ч. 2 ст.
192, ч. 3 ст. 533 ЦК, ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України від 19 лютого 1993 року
№ 15-93 "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю"
України та правової позиції ВСУ,
висловленої у його постанові від 24.09.2014
року у справі № 6-145цс14, про те, що суд,
встановивши наявність в банку ліцензії
на здійснення операцій з валютними
цінностями при вирішенні спору про
стягнення боргу за кредитним договором
в іноземній валюті, повинен стягнути
грошову суму саме в іноземній валюті.
Така правова позиція відповідно до ч. 1
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
всіх судів України, а тому враховуючи
наявність у позивача зазначеної
ліцензії, суд дійшов вірного висновку
про стягнення боргу за кредитним
договором в доларах США.

Доводи апеляційної скарги про
порушення норм процесуального права
також не можна визнати обґрунтованими,
оскільки скарга не містить посилань на
такі порушення норм процесуального
права, які призвели б до неправильного
вирішення справи, що відповідно до ч.3
ст.309 ЦПК України не може бути підставою
для скасування або зміни рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах своїх
малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 -
задовольнити частково, рішення
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області від 28 жовтня 2014
року змінити. Доповнити другий абзац
резолютивної частини рішенням
посиланням на стягнення визначеної
заборгованості з відповідачів у
розмірі, який відповідає частці
кожного із них у спадщині, і в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Виключити посилання на солідарне
стягнення судових витрат, доповнивши
посиланням на стягнення з відповідачів
судових витрат у виді судового збору в
рівних частках.

В іншій частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення. На рішення може
бути подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий : О.В.
Ковальчук

Судді : В.М.
Медяний

Л.В. Пащенко