АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/3449/13-ц
Провадження № 22ц/790/1845/14
Категорія: відшкодування збитків
У Х ВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
правах Апеляційного суду Харківської
області у складі :

головуючого
судді - КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії
- ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П. - ГАЛЬЯНОВОЇ І.Г.

за участю
секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому
судовому зсіданні в залі суду у місті
Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Харкова від 15 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальних збитків та
стягнення моральної шкоди,-
в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
звернулися з вказаним позовом, в якому
просили стягнути з відповідачів
солідарно на їх користь в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 20 630,
00 грн. в рівних частках кожному з
позивачів; стягнути з відповідачів
солідарно на їх користь в рахунок
відшкодування моральної шкоди 10 500,
00 грн., в рівних частках кожному з
позивачів; стягнути з відповідачів
солідарно на користь позивачів судові
витрати: за оплату судового збору у
розмірі 229,41 грн. і 229,41 грн., за звіт по
оцінці матеріального збитку - 1 206,00 грн.
і правову допомогу - 900,00 грн. на
загальну суму 2 564,82 грн. в рівних
частках кожному з позивачів.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Харкова від 15
січня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто солідарно з
відповідачів на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 по 6 876,66 грн. кожному у
відшкодування матеріальної шкоди та
по 1000 грн. кожному у відшкодування
моральної шкоди; стягнуто солідарно на
користь позивачів по 152, 94 грн. кожному
понесених витрат по сплаті судового
збору, по 402,00 грн. кожному, понесених
витрат за проведення оцінки, та по 300,00
грн. кожному понесених витрат на
правову допомогу; в іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним
рішенням, відповідачі подали
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Харкова від 15
січня 2014 року і ухвалити нове рішення,
яким у позовних вимогах відмовити;
залучити у якості співвідповідача ФОП
ОСОБА_8 та стягнути з відповідачів
солідарно з ФОП ОСОБА_8 реальну суму
збитків; а також задовольнити
клопотання та призначити по справі
судову товарознавчу експертизу.

В апеляційній скарзі зазначають,
що з рішенням суду не погоджуються,
вважають його незаконним та прийнятим
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, з неповним
з'ясуванням обставин, що мають істотне
значення для справи.

Не погоджуючись з позовними
вимогами представник відповідачів
надав суду копію робочого проекту
встановлення вузлів обліку холодної
води та акт дозволу на монтаж вузлів
обліку, виготовленого ФОП ОСОБА_8, де п. 3
зазначено, що у разі прориву монтованих
вузлів в наслідок чого буде спричинена
шкода третім особам, відшкодування
збитків третім особам здійснюються
власниками квартири солідарно з
установою, що виконувала роботи по
встановленню вказаних вузлів.

Зазначає, що представником
відповідачів було заявлено клопотання
про залучення у якості співвідповідача
ФОП ОСОБА_8, оскільки прорив стався в
частині встановлення хомутів, яку
власник квартири не мав права за
умовами договору самочинно чіпати. Але
в задоволенні цього клопотання судом
першої інстанції було відмовлено.

Вказує, що у квартирі позивачів
тривалий час не проводився ремонт, тому
порівнявши матеріали звіту прямої
шкоди заподіяної залиттям та реальні
збитки можна зробити висновок про те,
що позивачі за рахунок відповідачів
бажають зробити ремонт, а отже,
стягнена сума значно перевищує реальну
суму збитків.

Крім того зазначає, що позивачами
не була доведена наявність моральної
шкоди, оскільки прорив трапився не з
вини відповідачів, а обґрунтування
позивачів жодним доказом не
підтверджені. Зазначають, що при
винесенні рішення суд першої інстанції
порушив численні норми чинного
законодавства.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді, пояснення осіб, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає що скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як вбачається зі змісту апеляційної
скарги рішення суду оскаржується в
частині задоволення позовних вимог.
Виходячи з вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
судова колегія переглядає рішення в
апеляційному порядку в частині
задоволення позову.

Постановляючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що особами
винними в заподіянні шкоди майну
позивачів є відповідачі і вони повинні
нести солідарну матеріальну
відповідальність за спричинену шкоду.

З таким висновком суду, судова
колегія погоджується з наступних
підстав.

Судовим розглядом встановлено
наступне.

Позивачі є власниками квартири
АДРЕСА_1. Відповідачі є власниками
квартири АДРЕСА_2.

Як вбачається з актів №52 від 7
липня 2012 року і №80 від 31 серпня 2012 року
складеними комісією дільниці №51 КП
«Жилкомсервіс» в квартирі НОМЕР_1
сталося залиття 6 липня 2012 року і 30
серпня 2012 року з квартири НОМЕР_2
внаслідок прориву кута 6 липня 2012 року і
внаслідок проведення робіт по залиттю
бетонної стяжки в коридорі 30 серпня 2012
року.

Відповідно до висновку ТОВ
«Аргумент-Експерт» від 3 вересня 2012
року розмір майнової шкоди у зв»язку
із залиттям становить 20630 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоду завдано не з її вини.

Тобто , вина заподіювача шкоди
призумується і він зобов'язаний
визначити коло фактів, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, і довести обставини,
якими він обгрунтовує ці вимоги й
заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Відповідачі в свою чергу
будь яких доказів , що спростовують
висновки суду не надали.

Посилання відповідачів на договір
з ФОП ОСОБА_8 , який проводив ремонтні
роботи в квартирі і згідно договору
повинен відшкодовувати шкоду
солідарно з власником квартири , то цей
договір регулює договорні відносини
відповідачів ОСОБА_4 з ФОП ОСОБА_8 і не
звільняє їх, як власників від
відповідальності за заподіяння шкоди,
оскільки власність обтяжує.

Доводи апеляційної скарги щодо
занадто збільшеного розміру майнової
шкоди також відповідачем не
доведено.

Наявний в матеріалах справи
висновок оцінювача не спростовано .

Що стосується висновку
комплексної судової
будівельно-технічної експертизи від 29
серпня 2014 року (а.с.208-221), то судова
колегія не може його прийняти як доказ
виходячи з наступного.

Дослідження виконане методом
візуально-інструментального
обстеження, вивчення матеріалів справи
і співставлення отриманих результатів
з нормативами України.

При цьому, зазначено, що розмір
шкоди визначено як «вірогідна загальна
сума на момент складання висновку»,
тобто розмір заподіяної шкоди
визначений через 2 роки після залиття
станом на 29 серпня 2014 року.

Тоді, як висновок спеціаліста ТОВ
«Аргумент-Експерт» складений 3 вересня
2012 року, тобто через 4 дні після залиття
30 серпня і через 2 місяці після залиття
6 липня 2012 року.

Крім того, шляхом системного
аналізу актів КП «Жилкомсервіс» і
висновку ТОВ «Аргумент-Експерт» і
висновку ХНДІСЕ встановлено , що у
висновку ХНДІСЕ значно зменшено розмір
площі стін які підлягають ремонту
(замість 134,5 кв.м. зазначено 23,1 кв.м.;
шпалерів замість 98,4 кв.м зазначено 23,1
кв.м.; ліноліуму замість 42,97 кв.м.
зазначено 22,8 кв.м.; плитки замість 34,53
кв.м. зазначено 9,5 кв.м..

З огляду на це, судова колегія
враховує пояснення позивача ОСОБА_5,
яка ці розбіжності пояснила тим, що з
літку 2012 року до серпня 2014 року коли
проводилась експертиза ХНДІСЕ,
позивачі вибірково провели ремонтні
роботи і стан квартири поліпшився і
вже не відповідав фактичному на час
заподіяння шкоди, а тому експерти
повинні були зробити висновок
виходячи з пошкоджень, зазначених в
актах КП «Жилкомсервіс» , а не методом
візуально-інструментального
обстеження через 2 роки.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВС
України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Під час судового розгляду найшов
своє підтвердження факт
протиправності дій відповідачів, їх
вина, наявність шкоди і причинний
зв'язок між ними.

Судовим розглядом достовірно
встановлено, що з вини відповідачів
неодноразово відбувалося залиття
квартири позивачів, в результаті якого
заподіяно шкоду. Суд першої інстанції
виходячи з засад розумності і
справедливості правильно визначив
розмір моральної шкоди 3 000 грн.., який є
співмірним завданій шкоді, тривалості
порушення прав і невжиття заходів з
боку відповідачів щодо відновлення
становища, що існувало до залиття.

Судами першої і другої інстанції було
створено рівні умови для сторін щодо
надання доказів своїх вимог і
заперечень. Суд першої інстанції повно
і всебічно з'ясував обставини по
справі, на які посилалися сторони як на
підставу своїх вимог і заперечень,
оцінив докази, які були досліджені в
судовому засіданні. Суд правильно
ухвалив рішення виходячи з наявних в
матеріалах справи доказів.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи. Будь
яких доказів, які б спростовували
висновки суду - відповідачі суду не
надали.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1
ст. 314, 315, 317, 319,324 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 -відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Харкова від 15
січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення. Касаційна скарга може
бути подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя -

Судді колегії -