Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/3973/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Матюшенка І.В., Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
повнолітню дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 15 жовтня 2014 року,-

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, у якому просила
стягнути з ОСОБА_2 аліменти на
утримання їх повнолітньої дочки
ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує
навчання і у зв'язку з цим потребує
матеріальної допомоги.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 15 жовтня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на час
навчання на утримання повнолітньої
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку щомісяця,
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 10.06.2014 року до закінчення
навчання, тобто до 31.08.2015 року, але не
більше як до досягнення нею 23 (двадцяти
трьох) років. Вирішено питання про
розподіл судових витрат та допущено
виконання рішення в межах суми платежу
за один місять.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, провадження у справі
закрити. Зазначив, що повнолітня дочка
проживає окремо від матері, а тому у
останньої відсутнє право звернення до
суду в її інтересах. Також, вказав на
помилкове застосування судом першої
інстанції до спірних правовідносин
положень ч.2 ст. 182 СК України, на
неврахування судом часу канікул при
стягненні аліментів. Крім того, на його
думку, суд вийшов за межі позовних
вимог, допустивши негайне виконання
рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

Заслухавши пояснення відповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Судом першої інстанції встановлено, що
повнолітня дочка сторін ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є студентом денної
контрактної форми навчання
Вінницького національного аграрного
університету 3-4 рівня акредитації.
Термін навчання з 01.09.2014 року по 31.08.2015
року, що підтверджується довідкою
даного закладу освіти (а.с. 28) та
договором №010-13дТВ (а.с.6). Загальна
вартість освітньої послуги, яку
отримує повнолітня, становить 26000 грн.
Крім того, вона несе витрати на проїзд
від місця навчання до місця проживання,
на проживання у гуртожитку, придбання
учбового інвентарю тощо. Відповідач є
пенсіонером та здійснює
підприємницьку діяльність, інші
утриманці у нього відсутні, тобто
останній має можливість надавати
матеріальну допомогу повнолітній
дочці, яка продовжує навчання, що
фактично не заперечував в суді
апеляційної інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
встановлених ним обставин, норм
чинного законодавства, які регулюють
спірні правовідносини, та дійшов
обґрунтованого висновку щодо
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дочки сторін у розмірі 1/4
заробітку (доходу) відповідача.

Проте, суд дійшов помилкового висновку
про стягнення аліментів на користь
матері повнолітньої, оскільки
відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199
СК України право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів має
той з батьків з ким проживає дочка, син.
За змістом зазначених статей,
враховуючи, що повнолітня дочка на час
навчання тимчасово зареєструвалася у
гуртожитку за місцем навчання, ОСОБА_1
мала право звернутися з відповідним
позовом в її інтересах, але, з
врахуванням того, що дочка сторін є
дієздатною, аліменти мають бути
стягнуті на її, а не інших осіб, користь,
в тому числі, коли такі особи наділені
правом звернення до суду з позовом в
інтересах інших осіб.

Ці положення закону при вирішенні
спору не враховані, аліменти
необгрунтовано стягнуті судом першої
інстанції на користь матері
повнолітньої.

Доводи апелянта щодо відсутності у
позивачки права на звернення до суду та
у зв'язку з цим закриття провадження у
справі, є помилковими, оскільки остання
фактично подала позов в інтересах
повнолітньої, на утримання якої
просила стягнути аліменти.

Також, судом помилково застосовано до
спірних відносин ч.2 ст. 182 СК України,
оскільки вказані положення не
застосовуються при визначенні розміру
аліментів на повнолітню дочку, сина у
порядку ст. 200 СК України, а тому доводи
апелянта у цій частині є
обґрунтованими.

Крім цього, суд припустився помилки,
стягнувши аліменти з дати пред'явлення
позову до суду, оскільки відповідно до
довідки навчального закладу термін
навчання почався з 01.09.2014 року (а.с. 28).

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні шляхом
викладення абзацу другого його
резолютивної частини наступним чином:
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця та жителя АДРЕСА_1,
пенсіонера, приватного підприємця, на
користь та утримання повнолітньої
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в
розмірі ? частини його заробітку
(доходу) щомісяця, починаючи з 01.09.2014
року і до закінчення навчання, тобто до
31.08.2015 року.

У частині стягнення судових витрат з
ОСОБА_2 на користь держави та допущення
негайного виконання рішення в межах
суми платежу за один місяць, рішення
суду відповідає п.1 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» та п.1 ч. 1 ст.
367 ЦПК України, є законним та
обґрунтованим, а тому зміні чи
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 15 жовтня
2014 року змінити, виклавши абзац другий
його резолютивної частини в наступній
редакції:

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця та жителя АДРЕСА_1,
пенсіонера, приватного підприємця, на
користь та утримання повнолітньої
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в
розмірі ? частини його заробітку
(доходу) щомісяця, починаючи з 01.09.2014
року і до закінчення навчання, тобто до
31.08.2015 року.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: