Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/5056/14
Головуючий у 1 інстанції: Харченко О.П.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 07 жовтня 2014 року
у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Пульсар-інвест" до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2014 року ТОВ "Пульсар-інвест"
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
про стягнення заборгованості за
постачання теплової енергії.

В позові зазначено, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3),
яка є власником квартири, розташованої
за адресою: м. Артемівськ Донецької
області, АДРЕСА_1, підприємство ТОВ
"Пульсар-інвест" надає послуги по
постачанню теплової енергії, за які
необхідно щомісячно вносити плату за
встановленими тарифами. Відповідач
тривалий час ухиляється від сплати
вартості наданих йому послуг і за
період з 01 січня 2010 року по 15 квітня 2013
року утворилася заборгованість в
розмірі 9 915 грн. 09 коп. Позивач просив
стягнути з відповідача на свою користь
вказану суму боргу з урахуванням
індексу інфляції та 3 % річних, які
становлять 743 грн. 27 коп., а також
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

09.09.2014 року позивач уточнив вимоги
позовної заяви та вказав, що на момент
подання заяви відповідач має
заборгованість за надані послуги по
централізованому опаленню за період з
01 січня 2010 року по 15 квітня 2011 року в
розмірі 4008,62 грн. та нарахування
індексу інфляції та 3 % річних у сумі 287,38
грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 07 жовтня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ТОВ
"Пульсар-інвест" суму заборгованості за
надання послуг з централізованого
опалення за період з 01 січня 2010 року по
15 квітня 2011 року у розмірі 4 008 грн. 62
коп., нарахування індексу інфляції у
сумі 238 грн. 57 коп., З % річних у розмірі 48
грн. 81 коп., а також судовий збір у
розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн.
40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3,
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справ
сторони належним чином були
повідомлені про час і місце слухання
справи, про що свідчить отримання ними
телефонограми за номерами телефону
зазначеними ними в позовній заяві,
однак до апеляційного суду не
з"явилися. Виходячи з положень ч. 2 ст. 305
ЦПК України неявка сторін, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи. Крім того, апеляційна скарга не
містить доводів щодо дослідження нових
доказів у справі. Викладені в ній
доводи не можуть бути доповнені на
даний час, оскільки це заборонено ст. 300
ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтогваність рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін. якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Із матеріалів вбачається наступне.

Відповідач мешкає в м. Артемівськ
Донецької області, АДРЕСА_1, та є
власником зазначеної квартири(а.с.28,
а.с. 32).

Відносини з приводу постачання
фізичних осіб теплової енергії
регулюються Законом України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
Законом України "Про теплопостачання"
та Законом України "Про
житлово-комунальні послуги".

Згідно зі ст.1 Закону України від 24
червня 2004 року "Про житлово-комунальні
послуги", комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо - та
електропостачанням, опаленням.
Споживачем за цим Законом є фізична чи
юридична особа, яка отримує або має
намір отримати житлово-комунальну
послугу.

До житлово-комунальних послуг
законодавство відносить комунальні
послуги: централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо ст.13 Закону.

За ст.11 ЦПК підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків є дії осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства, а також дії осіб, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ст.19,25 Закону України "Про
теплопостачання", споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію і у
разі відмови споживача оплачувати
споживання теплової енергії
теплопостачальної організації остання
має право на стягнення заборгованості.

Обов'язок споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом,
передбачений ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
(далі-Закон).

Відсутність договору, як підстава на
безоплатне користування фактично
спожитими послугами, не передбачена.

Судом першої інстанції з'ясовано, що
відповідач ухиляється від оплати
послуг з теплопостачання, які фактично
були спожиті ним за періоди зазначені в
позові.

Із наявних розрахунків
спостерігається, що, починаючи з 1 січня
2010 року по квітень 2011 року , відповідач
не вносив плату за використані послуги
(а.с.80).

Розмір боргу визначений у сумі 4008.62
грн., сума інфляційних витрат 238 грн. 57
коп., три відсотки річних від
простроченої суми становить 48 грн. 81
коп. (а.с.80.).

За ст.526 ЦК зобов'язання мають
виконуватись належним чином і
відповідно до умов договору.

Статтею 20 Закону окреслено, що споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку
(ч.2 ст. 32 Закону).

Посилання в скарзі на порушення норма
матеріального права, неповне
з'ясування фактичних обставин є
безпідставними. Розмір плати за
послуги з теплопостачання
розрахований, виходячи з розміру
тарифів, затверджених відповідно до
норм ст. ст.7, 31 ч.2 ст.32 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги".
Розрахунки відповідачем не
спростовані.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" до повноважень органів
місцевого самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
встановлення цін (тарифів) на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Згідно із ч. 3 ст. 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" органи
місцевого самоврядування затверджують
ціни (тарифи) на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

Визначений позивачем тариф на опалення
застосовується згідно з вимогами п.39
Постанови Кабінету Міністрів України
від 01.06.2011р. №869 "Про забезпечення
єдиного підходу до формування тарифів
на житлово-комунальні послуги" і
розрахований у відповідності з
вимогами Правил розрахунку
двоставкового тарифу на теплову
енергію та гарячу воду, затверджених
Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 08.09.2000р. №191.

Надані позивачем розрахунки в
обґрунтування суми заборгованості і
зазначені в них тарифи відповідають
тарифам, затвердженим рішенням
Виконавчого комітету Артемівської
міської ради № 432 від 09.09.2009 року, № 529
від 10.11.2010 року "Про встановлення
тарифів на послуги з централізованого
теплопостачання, що надаються
товариством з обмеженою
відповідальністю « Пульсар-Інвест» .

При дослідженні боргових обов'язків
відповідача, суд дослідив
документальні матеріали, які
характеризують обґрунтованість
розрахунку і запереченнями з цього
питання вони не спростовуються.

За правилами ст.257,267 ЦК загальний строк
позовної давності встановлений
тривалістю в три роки, сплив позовної
давності є підставою для відмови в
задоволенні позову за заявою
відповідача.

Спостерігається, що 29.07.2011 року ТОВ «
Пульсар-Інвест» звертався до суду з
заявою про видачу судового наказу щодо
спірної заборгованості (а.с.12).

Заява з цього питання була задоволена,
проте судовий наказ був скасований
ухвалою артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 26.04.2012 року
за клопотанням споживача
запропоновано вирішити спір в порядку
позовного провадження (а.с.6).

Натепер, розгляд спору продовжується
загальними правилами судочинства, а
отже мав факт переривання перебігу
строку позовної давності (ст.264 ЦК).

В апеляційній скарзі відповідач
твердив, що ТОВ «Пульсар-Інвест» є
виконавцем послуг лише з 16.09.2010 року
відповідно до договору № 72 укладеного
між КП « Артемімівська керуюча
компанія житлово-комунальних послуг та
виробником послуг з центрального
опалення ТОВ « Пульсар-Інвест»,
натомість, з актів від 15.10.2009 року, від
08.10.2010 року, від 15.10.11.року, 15.10.2012 року
складеного представником ТОВ «
Пульсар-Інвест» та представником ТОВ
«Факторія» вбачається, що будинок
АДРЕСА_1 було підключено до теплових
мереж ( подано тепло) саме позивачем
(а.с. 67-70).

Отже, суд обґрунтовано поклав на
відповідача відповідальність про
погашення боргу.

Інші доводи скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

На цьому фоні, колегія погоджується з
рішенням суду, а наведені у скарзі
аргументи для скасування судового
рішення є неприйнятними.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК
України, судова колегія, -, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 07 жовтня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: