Справа № 175/3791/14 -ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Борисова С.А.,

при секретарі - Єльшиній А.С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання будинку з господарськими
будівлями та спорудами спільною
сумісною власністю подружжя та
визнання права власності на 1/2 частину
спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до ОСОБА_2 про визнання будинку з
господарськими будівлями та спорудами
спільною сумісною власністю подружжя
та визнання права власності на 1/2
частину спільної сумісної власності
подружжя.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, відповідно до письмової
заяви просила суд слухати справу за її
відсутності та винести рішення, яким
поновити їй строк для звернення до суду
з даним позовом, та визнати житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами за адресою: АДРЕСА_1
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області спільною
сумісною власністю подружжя та визнати
за нею право власності на 1/2 частину
житлового будинку та господарських
будівель та споруд за адресою
Дніпропетровська область АДРЕСА_1.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відповідно до письмової заяви
просив суд слухати справу за його
відсутності, не заперечує проти
визнання за позивачкою права власності
на 1/2 частину житлового будинку та
господарських будівель та споруд за
адресою Дніпропетровська область
АДРЕСА_1.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані сторонами докази та
наведені ними доводи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні установлено,
що з 20 жовтня 1979 року по 09.01.2007 року
позивачка перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
по справі. Шлюб розірвано рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 28.12.2006
року.

Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку (ст.22 Кодексу
про шлюб та сім'ю України).

В разі поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу. Суд може визнати
майно, нажите кожним із подружжя під
час їх роздільного проживання при
фактичному припиненні шлюбу, власністю
кожного з них (ст. 28 Кодексу про шлюб та
сім'ю України).

Згідно зі ст. 29 Кодексу про шлюб та сім'ю
України якщо між подружжям не
досягнуто згоди про спосіб поділу
спільного майна, то за позовом подружжя
або одного з них суд може постановити
рішення: про поділ майна в натурі, якщо
це можливо без шкоди для його
господарського призначення; про
розподіл речей між подружжям з
урахуванням їх вартості та частки
кожного з подружжя в спільному майні;
про присудження майна в натурі одному з
подружжя, з покладенням на нього
обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми. При цьому
суд також бере до уваги інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
увагу. Поділ спільного майна подружжя
може бути проведений як під час
перебування в шлюбі, так і після
розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ
майна, яке є спільною сумісною
власністю розведеного подружжя,
встановлюється трирічний строк
позовної давності.

На вимоги, що випливають із шлюбних та
сімейних відносин, позовна давність не
поширюється, за винятком випадків, коли
строк для захисту порушеного права
встановлено законодавством України
(ст. 9 Кодексу про шлюб та сім'ю України).

Як встановлено у судовому засіданні, в
1980році після реєстрації нашого шлюбу
на ім'я відповідача нам була виділена
земельна ділянка площею 1305 кв.м. для
будівництва та обслуговування
житлового будинку. В 1984році на вказаній
земельній ділянці була побудувана
літню кухню літ. Б,, погріб ПГ, Гараж В,
літній душ Г, вбиральню Д . В 1985році
побудувано хвіртку №1,ворота №2,
огорожу №3, цоколь, огорожу №4, огорожу
№5, колодязь К. Сторони проживали в
літній кухні літ.Б та продовжували
будувати житловий будинок літ.А-1,
прибудову а, прибудову а1 , які
збудували саме в 2001році, про що
свідчать матеріали інвентаризаційної
справи станом на 25.05.2011р. Але в будинок
не поселилися, бо в ньому не було
внутрішніх оздоблювальних будівельних
робіт. Рішенням Кіровської селищної
ради Дніпропетровського району за №20
від 27.02.2002 року державна комісія
прийняла в експлуатацію будинок з
господарсько-побутовими спорудами.

Таким чином, житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою Дніпропетровська область
АДРЕСА_1 являється спільною сумісною
власністю подружжя та підлягає поділу
відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та
сім'ю України

На підставі поданих відповідачем
документів Кіровська селищна рада
Дніпропетровського району 20 липня 2011
року за №99 прийняла рішення про
оформлення права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 , про що
позивачка дізналася у липні 2014 року
після подачі відповідачем ОСОБА_2
позову в суд про зняття її з реєстрації
за вищевказаною адресою.

Таким чином, позовні вимоги позивачки
знайшли своє повне підтвердження у
судовому засіданні і тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 22, 28, 29 Кодексу про
шлюб та сім'ю, ст.ст. 5,15,16 ЦК України,
ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 215, 223 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання будинку з господарськими
будівлями та спорудами спільною
сумісною власністю подружжя та
визнання права власності на 1/2 частину
спільної сумісної власності подружжя, -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати поважною причину пропущення
строку позовної давності та поновити
ОСОБА_1 строк для захисту порушеного
права на будинок по АДРЕСА_1 шляхом
звернення до суду з даним позовом.

Визнати житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровського
району Дніпропетровської області
спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка с. Кіровське
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, паспорт
серії НОМЕР_1 виданий 19 липня 2002 року
Дніпропетровським РВ УМВС України у
Дніпропетровській області,
зареєстрована АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) право
власності на 1/2 частину житлового
будинку літ. «А» загальною площею 102, 0
кв.м. житловою площею 49,8 кв.м., містить: 1-
коридор площею 6,5 кв.м.; 2 - кухня площею
13,1 кв.м.; 3 - передпокій площею 18,1 кв.м.; 4 -
кімната площею 7,4 кв.м.; 5 - кухня площею
8,3 кв.м.; 6 - кімната площею 13,7 кв.м.; 7 -
кімната площею 9,1 кв.м.; 8 - кімната
площею 19,6 кв.м.; І - веранда площею 6,2
кв.м.; та господарських будівель та
споруд: а - прибудова; а1- веранда;
погріб; Е - сарай; Д - вбиральня; Г - л/душ;
В - гараж; Б - л-кухня; К - колонка; №1 -
хвіртка, №1-№5 - огорожа; №2 - ворота; №3 -
огорожа, за адресою Дніпропетровська
область АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя С.А.
Борисов