Справа № 433/1421/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2014 року, Троїцький районний суд
Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

при секретарі Соломіній В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Троїцьке цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Троїцької
селищної ради Луганської області про
визнання права власності на житло, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов,
в якому в обґрунтування позовних вимог
зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_2. Після смерті останньої
залишилася спадщина у вигляді ? частини
домоволодіння, розташованого в
АДРЕСА_1. Вказане спадкове майно у
вигляді зазначеної частини
домоволодіння прийняв у спадщину
чоловік померлої, ОСОБА_3, якому у свою
чергу належить ? частини зазначеного
нерухомого майна. Таким чином,
фактичним власником житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1,
був ОСОБА_3. ОСОБА_1 було досягнуто
домовленості з ОСОБА_3 щодо
купівлі-продажу житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований в АДРЕСА_1, у зв'язку з
чим позивач передав ОСОБА_3 домовлену
суму за придбання вказаного нерухомого
майна, про що було вчинено розписку від
29 березня 2014 року, у зв'язку з чим
останній віддав позивачу усі
правовстановлюючі документи на
вказане домоволодіння. Однак, на даний
момент оформити нотаріально укладений
між сторонами правочин не
представляється можливим, оскільки
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені
обставини позбавляють позивача
можливості узаконити укладений між ним
та ОСОБА_3 правочин. Правонаступницею
майна померлого є його донька ОСОБА_4.
Остання на спадщину не претендує, у
наслідок чого склала заяву про відмову
від спадщини, проти узаконення
зазначеного правочину, укладеного між
позивачем та ОСОБА_3, не заперечує.
Таким чином, позивач просить суд
визнати за ним право власності на
вищезазначене домоволодіння та
земельну ділянку, призначену для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, надвірних будівель
та споруд (присадибну ділянку).

Позивач до суду не з'явився, надав
заяву, згідно якої на задоволенні
позовних вимог наполягає, справу
просить розглянути без його участі.

Відповідач у судове засідання свого
представника не направив, заперечень
на позовні вимоги до суду не надходили.

Суд, вивчивши та проаналізувавши
надані докази, встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 5 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду» у разі визнання
відповідачем (або його представником
за відсутності у дорученні відповідних
обмежень) позову можливе лише
ухвалення рішення про задоволення
позову, а не про задоволення позову
частково чи про відмову в його
задоволенні.

Ухвалюючи рішення по суті спору чи
постановляючи ухвали в попередньому
судовому засіданні, суд у
мотивувальній частині судового
рішення зазначає лише про дії сторін
щодо розпорядження своїми
процесуальними і матеріальними
правами та здійснені судом заходи з
перевірки таких дій.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу, одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_2 (а.с.16). Після смерті
останньої залишилася спадщина у
вигляді ? частини домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1. Вказане
спадкове майно у вигляді зазначеної
частини домоволодіння прийняв у
спадщину чоловік померлої, ОСОБА_3
(а.с.11), якому у свою чергу належить ?
частини зазначеного нерухомого майна
(а.с.12-15). Таким чином, фактичним
власником житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований в АДРЕСА_1, був ОСОБА_3.

ОСОБА_1 було досягнуто домовленості з
ОСОБА_3 щодо купівлі-продажу житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, у
зв'язку з чим позивач передав ОСОБА_3
домовлену суму за придбання вказаного
нерухомого майна, про що було вчинено
розписку від 29 березня 2014 року (а.с.18).

Однак, на даний момент оформити
нотаріально укладений між сторонами
правочин не представляється можливим,
оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.17). Зазначені обставини позбавляють
позивача можливості узаконити
укладений між ним та ОСОБА_3 правочин.

Правонаступницею майна померлого є
його донька ОСОБА_4, її прізвище було
змінено у наслідок укладення шлюбу
(а.с.9). Остання на спадщину не претендує,
у наслідок чого склала заяву про
відмову від спадщини (а.с.19), проти

узаконення зазначеного правочину,
укладеного між позивачем та ОСОБА_3, не
заперечує.

Крім того, ОСОБА_3 згідно державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ № 903316 належить
земельна ділянка площею 0,1500 га, що
розташована в АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) (а.с.10).

Згідно технічного паспорту житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1,
складається: А- житловий будинок; а -
веранда; Д - сарай; Е- літня кухня; Г -
сарай; Пг - погріб; В - сарай; Є - сарай; 1, 3,
4 - огорожа; 2 - колодязь.

З огляду на вищезазначене, позивач з
ОСОБА_3 домовилися щодо усіх істотних
умов укладеного між ними відповідного
правочину купівлі-продажу
вищевказаного нерухомого майна, згідно
з яким позивачу у власність перейшов
вказаний вище житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
даний правочин відповідає дійсній волі
сторін, що підтверджується
вищевикладеними обставинами, однак
підстави для нотаріального
посвідчення вказаного правочину
відсутні з незалежних від позивача
зазначених вище обставин, а саме у
зв'язку зі смертю сторони правочину.
Правонаступниця майна померлого на
даний час не заперечує проти визнання
зазначеного правочину у судовому
порядку. Вказаний правочин на даний час
не потребує державної реєстрації, а
тому порушене право позивача може бути
предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у
аналізі Верховного суду України за 2013
рік про застосування судами
законодавства про право власності при
розгляді цивільних справ, згідно якого
з 01 січня 2013 року державна реєстрація
правочинів щодо нерухомості скасована,
тому у разі недодержання сторонами
вимог закону про нотаріальне
посвідчення, якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий правочин
дійсним, наслідком чого є визнання
права власності на відповідне нерухоме
майно.

У даному випадку між сторонами мають
місце саме зазначені вище
правовідносини, позивач звернувся до
суду за захистом свого порушеного
майнового права, так як у нього
відсутні підстави для нотаріального
посвідчення відповідного правочину, у
зв'язку з чим суд вважає за необхідне
визнати за позивачем право власності
на вказане домоволодіння.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК
України у разі набуття права власності
на житловий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на житловий
будинок, будівлю або споруду,
розміщенні на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення.

Таким чином, набуваючи право власності
на вказане домоволодіння, позивач
також набуває право власності на
відповідну земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибну
ділянку), що розташована в АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст. 328, 203, 334, 638, 655, 1216, 1218,
1223, 1268 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

керуючись ст.ст.10,11,60, 174, 212-215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1, що складається:
А- житловий будинок; а - веранда; Д -
сарай; Е- літня кухня; Г - сарай; Пг -
погріб; В - сарай; Є - сарай; 1, 3, 4 -
огорожа; 2 - колодязь.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,1500 га, що
розташована в АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка), право власності
на яку посвідчене державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 903316.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається згідно розпорядження ВССУ №
2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення
територіальної підсудності справ» в
апеляційному суді Харківської області
через районний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя