Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів: Мазур
Л.М., Нагорняка В.А.,Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за скаргою
ОСОБА_6 на дії державного виконавця
Першого Суворовського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Пуркара
Ярослава Кириловича, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 17 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з указаною заявою, мотивуючи свої
вимоги тим, що на примусовому виконанні
у Першому Суворовському відділі
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції з 2013 року
знаходиться виконавчий лист
Суворовського районного суду м. Одеси
про стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_8 591 903,75 грн.

Ухвалою Іллічівського міського суду
Одеської області від 29 листопада 2013
року, у порядку забезпечення позову
ОСОБА_9, зупинено продаж квартири
АДРЕСА_1, яка належала на праві
власності ОСОБА_6 Зазначена ухвала
надана для виконання до виконавчої
служби 02 грудня 2013 року, однак
державний виконавець не зупинив
реалізацію майна і 10 грудня 2013 року
прийняв постанову про передачу спірної
квартири стягувачу ОСОБА_8

Крім того, позивач вважає
протиправними дії державного
виконавця, який передав спірну
квартиру стягувачу, незважаючи на те,
що звіт про оцінку арештованого майна
оціночною компанією відкликаний і
фактично є недійсним.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 07 лютого 2014 року
скаргу задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність
державного виконавця Першого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Пуркара Я.К. щодо
розгляду клопотання про зупинення
виконання рішення суду про звернення
стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано неправомірними дії державного
виконавця Першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Пуркара Я.К. щодо передачі у власність
квартири АДРЕСА_1 за відсутності оцінки
та звіту про ринкову вартість
нерухомого майна.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 17 липня 2014 року ухвалу суду
першої інстанції скасовано і
постановлено нову ухвалу, якою
відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні скарги
про визнання бездіяльності державного
виконавця Першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Пуркара Я.К. щодо розгляду клопотання
про зупинення виконання в частині
стягнення на квартиру.

Залишено без розгляду скаргу ОСОБА_6
про визнання протиправними дій
державного виконавця Першого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Пуркара Я.К.
під час передачі у власність квартири
АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_8

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати оскаржувану ухвалу
апеляційного суду та залишити в силі
ухвалу суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Судами встановлено, що з 27 лютого 2013
року на виконанні у Першому
Суворовському відділі державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції знаходиться
виконавчий лист Суворовського
районного суду м. Одеси про стягнення з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 591 903,75 грн.

Ухвалою Іллічівського міського суду
Одеської області від 29 листопада 2013
року в порядку забезпечення позову
ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про визнання факту
проживання однією сім'єю без шлюбу і
визнання особистої приватної
власності на квартиру частково
задоволена заява ОСОБА_9 та зупинено
продаж квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 03 грудня 2013 року подала до
виконавчої служби клопотання про
зупинення будь-яких дій щодо передачі
майна із посиланням на ухвалу
Іллічівського міського суду Одеської
області від 29 листопада 2013 року.

10 грудня 2013 року державний виконавець
прийняв постанову про передачу спірної
квартири стягувачу ОСОБА_8, а також
склав акт про передачу арештованого
нерухомого майна боржника ОСОБА_6
стягувачу ОСОБА_8 у рахунок погашення
боргу.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_6
на дії державного виконавця щодо
передачі квартири у власність
стягувачу, апеляційний суд виходив із
того, що така скарга, подана у порядку
розділу VII ЦПК України, розглядається
судом у порядку окремого провадження, а
тому вважаючи, що між сторонами у цій
частині є спір про право, та керуючись
положеннями ч. 6 ст. 235 ЦПК України,
якими передбачений порядок розгляду
справ окремого провадження, залишив цю
скаргу без розгляду.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

У ст. 234 ЦПК України наведено перелік
справ, які розглядаються судами у
порядку окремого провадження, у якому
відсутні скарги на дії державного
виконавця.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає загальні
правові основи організації та
діяльності державної виконавчої
служби, її завдання та компетенцію, а
також учасників виконавчого
провадження, закріплює їхні права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження.

Нормами цивільного процесуального
закону передбачено особливий порядок
судового контролю за виконанням
судових рішень, який визначений у
розділі VII ЦПК України і передбачає,
зокрема, можливість здійснення певних
процесуальних дій у виконавчому
провадженні лише з дозволу суду, а
також обов'язок суду розглянути скарги
на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби й позови, що виникають із
відносин щодо примусового виконання
судових рішень.

Так, у ст. 383 ЦПК України зазначено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду зі скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Таким чином, одним із засобів
юридичного захисту сторін виконавчого
провадження при проведенні виконавчих
дій є судовий контроль за виконанням
судових рішень у цивільних справах,
який передбачає, зокрема, можливість
здійснення певних процесуальних дій у
виконавчому провадженні лише з дозволу
суду, а також обов'язок суду розглянути
скарги на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби й позови, що
виникають із відносин щодо примусового
виконання судових рішень.

З указаного вбачається, що справи за
скаргами на дії державного виконавця є
відмінними від справ, які
розглядаються у порядку окремого
провадження, а тому апеляційний суд
помилково ототожнив порядок їх
розгляду, застосувавши до
правовідносин, які виникли між
сторонами, положення ст. 235 ЦПК України.

Крім того, у п. 20 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» роз'яснено,
що у справах за скаргами на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи інших посадових осіб
державної виконавчої служби предметом
судового розгляду можуть бути лише
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби. Суди розглядають справи за
такими скаргами у передбаченому
розділом VII ЦПК України порядку
незалежно від наявності у сторін спору
про право, який підлягає розгляду в
позовному провадженні. Такий спір не
може бути підставою для залишення
скарг без розгляду або іншим чином
впливати на їх розгляд.

З указаного вбачається, що залишаючи
без розгляду скаргу ОСОБА_6 на
дії державного виконавця щодо передачі
квартири у власність стягувачу,
апеляційний суд порушив порядок,
встановлений для вирішення цього
питання, а тому оскаржувана ухвала
апеляційного суду у цій частині
підлягає скасуванню з направленням
справи в цій частині для продовження
розгляду.

Разом з тим не спростовують наведені у
касаційній скарзі доводи висновків
апеляційного суду в частині дій
державного виконавця щодо розгляду
клопотання про зупинення виконавчого
провадження у частині стягнення на
квартиру на підставі винесеної в
забезпечення позову ухвали суду в
іншій справі. Ухвала апеляційного суду
в цій частині постановлена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому касаційна
скарга в цій частині підлягає
відхиленню, а оскаржувана ухвала -
залишенню без змін.

Керуючись статтями 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської
області від 17 липня 2014 року в частині
залишення без розгляду скарги ОСОБА_6
на дії державного виконавця скасувати,
справу в цій частині передати для
продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції.

У решті ухвалу Апеляційного суду
Одеської області від 17 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. СитнікСудді:
Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк
Т.О. Писана