Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,
Касьяна О.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
про визнання недійсними договору та
частково свідоцтва про право на
спадщину, визнання права власності

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 12 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 4 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що вони із
відповідачем перебувають у шлюбі із
18 жовтня 1986 року. У 1994 році за
спільні кошти вони збудували житловий
будинок по АДРЕСА_1, який зареєстрували
на ім'я чоловіка. Із постанови
державного виконавця вона дізналася
про те, що ухвалою Франківського
районного суду м. Львова від 26 березня
2010 року накладено арешт на указаний
будинок. Після цього стало відомо, що за
договором від 3 липня 1996 року
відповідач подарував будинок своєму
батькові - ОСОБА_9 на підставі
довіреності, виданої на її ім'я. Разом з
тим, вона такий договір не вчиняла та не
мала наміру на відчуження будинку.
Після смерті ОСОБА_9 указаний будинок
успадкував відповідач.

Посилаючись на те, що житловий будинок
по АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя,
а Ѕ його частина відчужена без її згоди
як власника, ОСОБА_4 просила поновити
строк звернення до суду, визнати
недійсним договір дарування від 3 липня
1996 року, визнати частково недійсним та
скасувати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 18 листопада
2001 року у частині спірного
житлового будинку, виключити із
Єдиного державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна Ѕ
частку житлового будинку по АДРЕСА_1,
визнати за нею право власності на Ѕ
частку будинку.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 12 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 4 березня 2014 року, позов
задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Оцінивши експертний висновок про
неналежність підпису у договорі
дарування житлового будинку позивачу у
сукупності з іншими належними та
допустимими доказами у справі, суди
дійшли обґрунтованого висновку про
доведеність позову та поділ спірного
нерухомого майна між подружжям на
підставі ст. 22 КЗпШС Української РСР 1969
року, яка судами правильно застосована.
Ухвалені у справі судові рішення
відповідають й вимогам процесуального
права, прав та інтересів ОСОБА_6 не
порушують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у

цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 12 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 4 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева
С.О.
Карпенко
О.П. Касьян