АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
Головуючий 1 інст.: - Єрмак Н.В.
Провадження: №22-ц/790/8675/14.
Суддя-доповідач : - Кокоша В.В.
Категорія: стягнення компенсації.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - судді: -
суддів: - Бобровського
В.В., Шевченко Н.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 14 листопада 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 - про
стягнення грошової компенсації
вартості 1/2 частини автомобіля,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася
в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначала, що з 7 червня 2007 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_7

Під час шлюбу вони на подружні
кошти придбали автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
зареєстрували в органах державної
автомобільної інспекції на її ім'я.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 12 серпня
2014 року шлюб між нею та ОСОБА_7
розірвано.

Вказаним рішенням в порядку
розподілу спільного сумісного майна
подружжя визнано за нею право
власності на 1/2 частину автомобіля DAEWOO
LANOS TF69Y реєстраційний номер НОМЕР_1,
однак у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення з ОСОБА_7 на її користь
грошової компенсації за 1/2 частину
вартості автомобіля відмовлено за
недоведеністю.

Спірний автомобіль є неподільною
річчю, використовується відповідачем у
якості таксі для перевезення
пасажирів, а тому він має бути
переданий у власність ОСОБА_7, а з
останнього на її користь стягнута
компенсація 1/2 частини вартості
автомобіля.

Згідно звіту оцінки майна ТОВ «АН
«Схід 2007» від 15 серпня 2014 року ринкова
вартість автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y
реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 46
900 грн.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. 71 СК України, ОСОБА_6 просила суд
стягнути з ОСОБА_7 на її користь 1/2
частину вартості автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y
реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 23 450
грн., припинити спільну часткову
власність на вказаний автомобіль,
надати автомобіль у власність ОСОБА_7

Стягнути з ОСОБА_7 на її користь
витрати понесені на проведення оцінки
автомобіля в розмірі 500 грн.

Відповідач ОСОБА_7 з'явився в судове
засідання, однак під час розгляду
справи покинув судове засідання та
пояснень за позовом не надав.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 14 листопада 2014 року
у задавлені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позов.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд виходив з того, що примушення
відповідача викупити належну
позивачці 1/2 частину автомобіля
призведе до порушення прав
відповідача, оскільки чинним
законодавством не передбачено
можливості набуття права власності на
майно у примусовому порядку.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених
у пункті 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5
ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК України,
за умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК
України) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми. У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

З матеріалів справи вбачається, що
з7 червня 2007 року ОСОБА_6 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

Під час шлюбу подружжя на сумісні
кошти придбало автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
зареєструвало в органах державної
автомобільної інспекції на ім'я ОСОБА_6
( а. с.4-10,30).

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 12 серпня
2014 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7
розірвано.

Вказаним рішенням в порядку
розподілу спільного сумісного майна
подружжя визнано за ОСОБА_6 право
власності на 1/2 частину автомобіля DAEWOO
LANOS TF69Y реєстраційний номер НОМЕР_1. В
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
грошової компенсації за 1/2 частину
вартості автомобіля відмовлено за
недоведеністю (а. с. 11-13).

Згідно ст. 41 Конституції України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.
Примусове відчуження об'єктів права
приватної власності може бути
застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності, на підставі і
в порядку, встановлених законом, та за
умови попереднього і повного
відшкодування їх вартості.

Аналогічна за змістом норма
міститься в ст. 321 ЦК України.

За положеннями ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї. Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз наведених норм дає підстави
для висновку, що припинення права
особи на частку в спільному майні поза
її волею за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників
(співвласника) можливий за наявності
хоча б однієї з чотирьох передбачених
ч. 1 ст. 365 ЦК України підстав, проте
таке припинення в усякому випадку не
повинно завдати істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї, і за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_6 не зверталася в суд з позовом до
ОСОБА_7 щодо припинення частки
останнього у праві власності на
спірний автомобіль у зв'язку з
неподільністю речі та визнання за нею
права власності в цілому на автомобіль
DAEWOO LANOS TF69Y реєстраційний номер НОМЕР_1,
попереднього внесення вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду не
здійснювала.

В той же час, примушення відповідача
викупити належну позивачці 1/2 частину
автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y реєстраційний
номер НОМЕР_1, призведе до порушення
його прав, оскільки чинним
законодавством не передбачено
можливості набуття права власності у
примусовому порядку.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що чинним законодавством не
передбачено можливості набуття права
власності у примусовому порядку та
обґрунтовано відмовив ОСОБА_6 у
задоволенні позову.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дісйні
обставини справи, перевірив доводи
позивача, дослідив надані ним докази,
дав їм належну оцінку та ухвалив
законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про
те, що при вирішенні спору суд порушив
норми сімейного законодавства України
та ст. ст. 316, 361 ЦК України, не можуть
бути прийняті до уваги колегією суддів.

ОСОБА_6 не позбавлена можливості
звернутися з позовом в суд до ОСОБА_7
про припинення права власності на його
частку у спільному майні у зв'язку з
неподільністю автомобіля, а суд може
постановити рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Інші доводи апеляційної скарги
ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Московського районного суду
м. Харкова від 14 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: