У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення, за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 23 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
вселення.

В обгрунтування позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилалося на те, що 07
вересня 2004 року між банком та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №
МКНVG000000038, за умовами якого ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 25 000 доларів
США зі сплатою 16,08 % річних строком до 04
вересня 2014 року.

У забезпечення виконання
позичальником зобов'язань на підставі
укладеного від 08 вересня 2004 року
кредитного договору № МКНVG000000038,
укладено договір іпотеки на житловий
будинок АДРЕСА_1

У порушення умов договору, відповідач
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконував, у зв'язку з
чим станом на 23 липня 2013 року виникла
заборгованість у розмірі 84 540,18 доларів
США, а саме: 21 899,51 - доларів США борг за
кредитом, 26 543,57 доларів США - борг за
процентами, 36097,10 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором .

У зв'язку з невиконання відповідача
своїх зобов'язань за вказаним
договором, позивач просив у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 08 вересня 2004 року №
МКНVG000000038 у розмірі 84 510,18 доларів США,
що за офіційним курсом НБУ долара США
до гривні станом на 23 липня 2013 року
становить еквівалент 675 476 грн 04 коп.,
звернути стягнення на житловий будинок
загальною площею 254,60 кв.м, житловою
площею 89,10 кв.м, що розташований за
адресою: будинок АДРЕСА_1, з укладенням
від імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмета
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, його перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами дій, необхідних для продажу
предмета іпотеки, а також виселити
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
вказаному житловому будинку (предмет
іпотеки), зі зняттям з реєстраційного
обліку у територіальному органі
Державної міграційної служби України,
до повноважень якого входить питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаного будинку та стягнути з
відповідача сплачені судові витрати.

Рішенням Свалявського районного суду
Закарпатської області від 10 грудня 2013
року у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 23 травня 2014
року рішення Свалявського районного
суду Закарпатської області від 10
грудня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 08 вересня 2004 року № МКНVG000000038 у
розмірі 84 510,18 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ долара США до
гривні станом на 23 липня 2013 року
становить еквівалент 675 476 грн 04 коп.,
звернуто стягнення на житловий будинок
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки на підставі договору
іпотеки від 08 вересня 2004 року б/н ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами дій, необхідних для продажу
предмета іпотеки.

Виселено ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1.
Вирішено питання про стягнення
судового збору. В іншій частині позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги щодо
необхідності застосування судами
попередніх інстанцій до спірних
правовідносин положень Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» не заслуговують на увагу,
оскільки вказаний Закон набрав
чинності 07 червня 2014 року, тобто після
ухвалення рішення судом першої
інстанції, та за змістом ст. 58
Конституції України не має зворотної
дії в часі.

Разом з тим, під час виконання рішення
суду, сторона, на майно якої звернуто
стягнення на погашення кредитної
заборгованості в іноземній валюті, не
позбавлена права звернутися до суду у
порядку, передбаченому ст. 217 ЦПК
України, у зв'язку з набранням чинності
вказаного Закону.

Доводи скарги щодо порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права на правильність
рішення не впливають.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його зміни або скасування
не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки
суд касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 23 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.І. Мостова

Судді:
В.О.
Кузнєцов

М.І. Наумчук