У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І.,
Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О.,
Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство № 16» Житомирської
міської ради про відшкодування
майнової та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 27 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Комунального
підприємства «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 16» Житомирської міської ради (далі -
КП «ВЖРЕП № 16»), у якому
зазначав, що 25 вересня 2006 року він уклав
з відповідачем договір про надання
послуг з утримання будинку і споруд та
прибудинкових територій. У листопаді
2006 року у його квартирі АДРЕСА_1
припинилось водопостачання. Рішенням
Корольовського районного суду м.
Житомира від 10 листопада 2010 року
відповідача зобов'язано відновити
водопостачання вказаної квартири.
Проте відповідач ухиляється від
виконання вказаного судового рішення,
у зв'язку з чим він був змушений
відновити водопостачання у свою
квартиру із залученням КП
«Житомирводоканал», яким виконано
роботи із під'єднання квартири до
системи водопостачання.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь 13 029 грн 21 коп. майнової
шкоди, яка складається із вартості
виконаних робіт з відновлення
водопостачання, та 5 тис. грн моральної
шкоди.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 28
травня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з КП «ВЖРЕП № 16» на користь
ОСОБА_3 13 029 грн 21 коп. майнової
шкоди та 3 тис. грн моральної шкоди.

Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 27 серпня
2014 року рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від
28 травня 2014 року скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, ухвалене у справі рішення
апеляційного суду просить скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суду першої
інстанції виходив із того, що внаслідок
невиконання відповідачем судового
рішення про відновлення
водопостачання до належної на праві
спільної часткової власності квартири
позивача, останній вимушений був
відновити своє право за рахунок
власних коштів.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що
позивач у суді не довів обставин, на які
посилався як на обґрунтування своїх
вимог.

Проте з такими висновками
апеляційного суду повністю погодитись
не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 на
праві спільної часткової власності
належить квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 10
листопада 2010 року за позовом ОСОБА_3 КП
«ВЖРЕП № 16» зобов'язано відновити
водопостачання квартири АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи підстави позову,
ОСОБА_3 посилався на те, що відповідач
добровільно не виконує вказане судове
рішення, у зв'язку з чим 18 жовтня 2011 року
він уклав з КП «Житомирводоканал»
договір № 202, на підставі якого вказане
підприємство виконало роботи по
приєднанню квартири позивача до
системи водопостачання, які були
оплачені позивачем у розмірі 13 029 грн 21
коп. Посилаючись на приписи ст. 22 ЦК
України, просив стягнути з відповідача
понесені витрати на відновлення свого
порушеного права та відшкодувати
моральну шкоду.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив із
того, що рішенням Виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 22 жовтня
2008 року № 748, від 25 лютого 2010 року
№ 117 «Про встановлення тарифів на
послуги утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій» з
відповідними додатками до них, не
передбачено надання відповідачем
таких послуг як технічне
обслуговування внутрішньо-будинкових
систем тепло,
водопостачання, водовідведення і
зливної каналізації, поточний ремонт
конструктивних елементів, інженерних
систем і технічних пристроїв будинків.
У рішенні Корольовського районного
суду м. Житомира від 10
листопада 2010 року не зазначено, що саме
має зробити відповідач на відновлення
водопостачання квартири позивача.
Крім того, послуги з водопостачання та
водовідведення позивачу надаються
саме КП «Житомирводоканал», а не КП
«ВЖРЕП № 16».

У той же час, на порушення приписів
ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не
звернув уваги на те, що рішення
Корольовського районного суду
м. Житомира від 10 листопада 2010 року,
яким зобов'язано відповідача відновити
водопостачання квартири позивача,
набрало законної сили, не було
оскаржено та має преюдиційну силу для
вирішення даного спору.

Більше того, на виконання вказаного
судового рішення 30 листопада 2010 року
Корольовським районним судом м.
Житомира видано виконавчий лист №
2-469/10, за невиконання якого постановами
державного виконавця Корольовського
ВДВС Житомирського МУЮ від 23 травня 2011
року, від 09 червня 2011 року та
постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 10 січня 2013
року на начальника КП «ВЖРЕП № 16»
накладено штраф за невиконання
вказаного судового рішення.

Тобто, факт ухилення КП «ВЖРЕП № 16»
від виконання вказаного судового
рішення встановлено.

Вирішуючи спір по суті, апеляційний
суд на зазначене уваги не звернув та на
порушення приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України
увійшов в обговорення законності
вказаного судового рішення, не
врахувавши, що зазначене рішення
вступило в законно силу і відповідно до
ч. 5 ст. 124 Конституції України є
обов'язковим до виконання.

Порушення судом при розгляді
справи норм процесуального права (ст. 10
ЦПК України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для її правильного вирішення, тому
ухвалене у справі рішення апеляційного
суду не може вважатись законним і
обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню із
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 27 серпня
2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до
апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. П. Гончар

Судді:
В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко