У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Головне управління
юстиції м. Києва, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, про визнання заповітів
недійсними, за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 16 грудня 2011
року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 17 квітня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 грудня

2011 року позов ОСОБА_4 задоволено.
Визнано недійсним заповіт, складений
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5, посвідчений

2 листопада 2004 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований у реєстрі за № 1143.
Визнано недійсним заповіт, складений
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5,
посвідчений 15 грудня 2004 року державним
нотаріусом П'ятої київської державної
нотаріальної контори Іваненко Р.С.,
зареєстрований у реєстрі за № 5-1447.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2012 року рішення районного суду
скасовано й ухвалено нове рішення у
справі про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує
питання про скасування ухвалених у
справі судових рішень, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, із направленням справи на новий
розгляд.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, яким було задоволено
позовні вимоги ОСОБА_4, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову з підстав ненадання
позивачем доказів, які б свідчили, що
станом на час складання заповіту 2
листопада 2004 року та 15 грудня 2004 року
ОСОБА_8 не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними.

Разом з цим, слід зазначити, що доводи
касаційної скарги ОСОБА_7
щодо незалучення її до участі у справі
не ґрунтуються на Законі, оскільки спір
між сторонами виник ще у 2007 році, а тому
її доводи не дають підстав для висновку
про порушення судом норм
процесуального права чи неправильне
застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити,
рішення апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Маляренко А.В., Нагорняк
В.А.