Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Остапчука
Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
на рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 28 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»)
звернулось до суду з указаним позовом,
в обґрунтування вимог посилаючись на
те, що 18 травня 2007 року між банком та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ 401/17/05/2007/840-4552/КФ/2, за
умовами якого остання отримала кредит
у розмірі 14 000 дол. США зі сплатою 13,99 %
річних за користування кредитом на
суму залишку заборгованості за
кредитом строком до 17 травня 2015 року. На
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 17 травня 2015 року
між ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_4 та між ПАТ
«КБ «Надра» і ОСОБА_5 укладені договори
поруки №
401/10/05/2007/840-4552/КФ/2 та № 401/10/05/2007/840-4552/КФ/2,
відповідно, на підставі яких
поручителі та позичальник
зобов'язались відповідати перед банком
як солідарні боржники.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за
кредитним договором не виконує, тому
станом на 24 жовтня 2012 року утворилась
заборгованість у розмірі 21 514,04 дол.
США, що еквівалентно 171 961 грн 72 коп. У
зв'язку з невиконанням умов кредитного
договору банк направив боржнику та
поручителям письмові вимоги про
погашення заборгованості, які залишені
останніми без задоволення.

Враховуючи викладене, позивач просив
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь заборгованість за
кредитним договором у розмірі 21 514,04
дол. США, що еквівалентно 171 961 грн 72 коп.,
з яких: заборгованість за кредитом у
розмірі 12 342 грн 71 дол. США, що
еквівалентно 98 655 грн 28 коп.,
заборгованість з відсотків у розмірі
6 317,47 дол. США, що еквівалентно 50 495 грн 54
коп., пеня в розмірі 1453,86 дол. США, що
еквівалентно 11 620 грн 70 коп., штраф у
розмірі 1400 дол. США, що еквівалентно 11
190 грн 20 коп.

Заочним рішенням Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 26 грудня 2012 року позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ
«КБ «Надра» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 171 961 грн
72 коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 28 січня
2014 року заочне рішення
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 26 грудня
2012 року в частині вимог до ОСОБА_5
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову в позові.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра»
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на невідповідність
висновків апеляційного суду
обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення норм процесуального
права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судові рішення в частині вимог до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оскаржуються, тому
відповідно до положень ч. 1 ст. 335 ЦПК
України в цій частині не
переглядаються.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що ОСОБА_3 належним чином
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, у зв'язку з чим з неї та
поручителів на користь банку підлягає
стягненню солідарно заборгованість за
вказаним кредитним договором,
відповідно до умов цього договору та
договорів поруки.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині вимог
до ОСОБА_5, виходив із того, що
відповідно до висновку судової
почеркознавчої експертизи від 08 січня
2014 року № 348 підписи, вчинені в
договорі поруки від 17 травня 2007 року,
укладеному між ПАТ «КБ «Надра» і
ОСОБА_5, виконані не ОСОБА_5, а іншою
особою з наслідуванням підпису
останньої, тому дійшов висновку про
відсутність підстав для солідарного
стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за
кредитним договором.

Судами встановлено, що 18 травня 2007 року
між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір
№ 401/17/05/2007/840-4552/КФ/2, за
умовами якого остання отримала кредит
у розмірі 14 000 дол. США зі сплатою 13,99 %
річних за користування кредитом на
суму залишку заборгованості за
кредитом строком до 17 травня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 17 травня
2015 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4
укладено договір поруки №
401/10/05/2007/840-4552/КФ/2, на підставі якого
ОСОБА_4 зобов'язався відповідати перед
банком за належне виконання ОСОБА_3
зобов'язань за кредитним договором.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 17 травня
2015 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5
укладено договір поруки №
401/10/05/2007/840-4552/КФ/2, на підставі якого
ОСОБА_5 зобов'язалась відповідати перед
банком за належне виконання ОСОБА_3
зобов'язань за кредитним договором.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Тобто у разі укладення окремих
договорів поруки поручителі несуть
солідарну відповідальність лише з
боржником та не відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до висновку судової
почеркознавчої експертизи від 08 січня
2014 року № 348 підписи, вчинені в
договорі поруки від 17 травня 2007 року №
401/10/05/2007/840-4552/КФ/2, укладеному між ПАТ
«КБ «Надра» і ОСОБА_5, виконані не
ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням
підпису останньої.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

За таких обставин апеляційний суд,
повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, належним чином перевіривши
доводи апеляційної скарги, правильно
застосував норми матеріального і
процесуального права та дійшов
обґрунтованого висновку про те, що у
зв'язку з тим, що ОСОБА_5 не підписувала
договір поруки, він є неукладеним, тому
відсутні підстави для стягнення з
останньої заборгованості за кредитом.

Доводи касаційної скарги про те, що
ОСОБА_5 надані для дослідження та
проведення експертизи невідомі зразки
підписів, є безпідставними та
спростовуються матеріалами справи,
відповідно до яких експериментальні
зразки підпису ОСОБА_5 отримані в суді
апеляційної інстанції та завірені
підписом судді (а.с. 194-203).

Інші доводи касаційної скарги про
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права
є безпідставними, не спростовують
висновків суду та не дають підстав для
скасування оскаржуваного судового
рішення.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги та залишення рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення апеляційного
суду Кіровоградської області від 28
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П.
Касьян

Судді:

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко