У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 листопада
2014 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 - ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання
права власності на частину квартири в
порядку спадкування, припинення права
на частку у спільному майні, визнання
права власності на частину квартири, за
касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення
апеляційного суду Тернопільської
області від 12 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_10 через свого представника
ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_9, яка діє в своїх
інтересах та інтересах малолітнього
сина ОСОБА_11, про визнання права
власності на частину квартири АДРЕСА_1,
у порядку спадкування після смерті
ОСОБА_12, припинення права відповідачів
на частку у спільному майні, визнання
права власності на частину жилої
квартири.

Просили припинити право власності
ОСОБА_9, ОСОБА_11 на їх частки у
зазначеному жилому приміщенні,
визнавши за ними (позивачами) право
власності на 1/20 частину за кожним та
виплатити відповідачці компенсацію за
припинення цього права.

Свої вимоги мотивували тим, що вони є
власниками квартири № 4 за вказаною
вище адресою, загальна площа якої 89,1 кв.
м, житлова - 59,3 кв. м.

Окрім них у ній проживав та був
зареєстрований ОСОБА_12, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 й заповітного
розпорядження стосовно свого майна не
залишив.

ОСОБА_12 смерті ОСОБА_12 відкрилася
спадщина на належну йому 1/5
частку вищезазначеної квартири,
вартість якої становить 62 790 грн, яку
прийняли його донька ОСОБА_6 - 1/20
частину, дружина ОСОБА_9 - 1/20 частку та
малолітній син ОСОБА_11 - 2/20 частки,
оскільки мати померлого ОСОБА_13
відмовилася від спадкування своєї
частини майна на його користь.

Посилаючись на те, що частка
відповідачки і її малолітнього сина в
спірній квартирі є незначною (загальна
площа 1/20 частини становить 4,46
кв. м, житлова - 2,97 кв. м) і не може бути
виділена в натурі, а спільне
користування житлом є неможливим через
неприязні стосунки з відповідачкою,
просили задовольнити позов.

Ухвалою Збаразького районного суду
Тернопільської області від 27
травня 2014 року позовні вимоги в частині
припинення права власності ОСОБА_11 за
2/20 частини квартири, виплати ОСОБА_9
компенсації вартості 2/20 частин жилого
приміщення в розмірі 31 400 грн та виплати
ОСОБА_9 компенсації вартості 1/20 частини
в розмірі 15 700 грн залишено без розгляду
на підставі п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Збаразького районного суду
Тернопільської області від 26
червня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/20
частину за ОСОБА_4 - на 1/20 частину, за
ОСОБА_5 - на 1/20 частину, за ОСОБА_9 - на 1/20
частину, за ОСОБА_11 - 2/20 частини
квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Грошові кошти в розмірі 47 100 грн, що
знаходяться на депозитному рахунку
Територіального управління державної
судової адміністрації України у
Тернопільській області, згідно
платіжних доручень від 24 липня 2013 року
передано ОСОБА_8

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Збаразького районного суду
Тернопільської області від 04
липня 2014 року виправлено описку у
рішенні Збаразького районного суду
Тернопільської області від 26 червня 2014
року.

Зокрема, вказано, що за ОСОБА_4 та за
ОСОБА_5 правильно не визнавати право
власності на 1/20 частину квартири
АДРЕСА_1

Позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/20
частину, за ОСОБА_9 - на 1/20 частину, за
ОСОБА_11 - на 2/20 частини квартири АДРЕСА_1
у порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Грошові кошти в розмірі 47 100 грн, що
знаходяться на депозитному рахунку
Територіального управління державної
судової адміністрації України у
Тернопільській області, згідно
платіжних доручень від 24 липня 2013 року
передано ОСОБА_8

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 12 вересня
2014 року рішення Збаразького районного
суду від 26 червня 2014 року та ухвалу про
виправлення описки у ньому від 04 липня
2014 року скасовано й ухвалено нове
рішення, яким припинено право ОСОБА_9 на
1/20 частку у квартирі АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 право
власності по 1/60 частці квартири
АДРЕСА_1 за кожним.

Виплачено ОСОБА_9 вартість 1/20 частки
квартири АДРЕСА_1 у розмірі 15 700 грн.

Залишок внесених коштів 31 400 грн, що
знаходяться на депозитному рахунку
Територіального управління державної
судової адміністрації України у
Тернопільській області, згідно
платіжних доручень від 24 липня 2013 року
передано ОСОБА_8

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення
місцевого суду від 26 червня 2014 року,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
припинення права ОСОБА_9 на частку у
спірній квартирі завдасть істотної
шкоди її інтересам та інтересам її сина
ОСОБА_11

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та припиняючи право
ОСОБА_9 на 1/20 частку у вказаному вище
жилому приміщенні, апеляційний суд
виходив з того, що ця частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі, спільне володіння і
користування майном є неможливим,
оскільки між сторонами виникли
неприязні стосунки, припинення права
на неї не завдасть шкоди ні інтересам
ОСОБА_9, ні інтересам її сина ОСОБА_11,
оскільки питання про позбавлення права
на частку останнього та питання про
виселення ОСОБА_9 з квартири чи
обмеження в користуванні не ставиться,
ОСОБА_9 має й інше житло, зокрема у
будинку по АДРЕСА_2. Також суд зазначив,
що, окрім внесених на депозитний
рахунок коштів 47 100 грн, ОСОБА_9 07
листопада 2013 року отримала від
позивачів кошти у розмірі 33 480 грн, що
еквівалентно 3100 євро, у рахунок
компенсації 3/20 частин спірної квартири
для покращення своїх житлових умов.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суд
апеляційної інстанції з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшов висновку про
часткове задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилити,
рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 12 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова