КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 1512/2-623/11
Провадження № 4-с/520/111/14
УХВАЛА

17.11.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого – судді
Петренка В.С.

за участю секретаря –
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі скаргу
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» на постанову старшого
державного виконавця другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
повернення виконавчого документа, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» звернулося до суду зі
скаргою на постанову старшого
державного виконавця другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
повернення виконавчого документа, в
якій просить суд визнати рішення
старшого державного виконавця другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві прийнятого в межах ВП
№42111990 протиправним, постанову
старшого державного виконавця другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 28.08.2014року на підставі
п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», прийняту в
межах ВП №42111990 скасувати, зобов’язати
старшого державного виконавця другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 вчинити
заходи, спрямовані на належне та
своєчасне виконання виконавчого листа
№2-623/11, виданого 18.04.2012року на підставі
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 01.03.2011року по цивільній
справі за позовом АТ «УкрСиббанк» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
грошової суми у розмірі 910,00грн.

В обґрунтування наданої скарги
представник ПАТ «УкрСиббанк»
посилається на те, що 28.08.2014року старшим
державним виконавцем другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 при
примусовому виконанні виконавчого
листа №2-623/11, виданого 18.04.2012року на
підставі рішення Київського районного
суду м. Одеси від 01.03.2011року по
цивільній справі за позовом AT
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення грошової суми у розмірі 910,00
грн., в межах ВП№ 42111990, прийнято
постанову про повернення виконавчого
документу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження».

Однак, представник скаржника вважає, що
повернення виконавчого документу з
підстав, визначених п.9 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»
здійснено передчасно та з порушенням
приписів ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», у зв'язку з чим,
зазначена постанова не може вважатися
законною, а тому підлягає скасуванню.

Так, представник скаржника зазначає, що
підставою для повернення виконавчого
документу стягувачу державний
виконавець зазначив виявлений арешт,
який накладений ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 12.04.2011року, на
квартиру № 5 в будинку № 26, який
розташований на вулиці
Градоначальницькій в м. Одесі, що на
думку державного виконавця,
унеможливлює звернення стягнення на
зазначену квартиру.

Однак, представник скаржника вказує на
те, що згідно приписів п.9 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»
повернення виконавчого документа
стягувачеві можливо здійснювати у разі
наявної встановленої законом (а не
судом) заборони та за умови, що у
боржника відсутнє інше майно чи кошти,
на які можливо звернути стягнення, а
також щодо проведення інших виконавчих
дій стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Між тим, представник скаржника вважає,
що державний виконавець не звернув
уваги на приписи закону, а саме на те, що
повернення виконавчого документа
можливе лише у разі наявної
встановленої законом заборони та не
перевірив, чи є у боржника інше майно,
на яке можливо звернути стягнення.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що
повернення виконавчого документу
здійснено державним виконавцем з
перевищенням повноважень визначених,
зокрема, приписами п. 9 ч.1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
що є порушенням вимог закону, а тому
оскаржувана постанова не може
вважатися законною та має бути
скасована, ПАТ «УкрСиббанк» звернувся
до суду із відповідною скаргою.

У судовому засіданні 17.11.2014року
представник скаржника – ПАТ
«УкрСиббанк» скаргу підтримав у
повному обсязі та просив суд її
задовольнити.

У судовому засіданні 17.11.2014року
представники Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
просили відмовити у задоволенні скарги
ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі.

Боржники - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про час та
місце судового засідання
повідомлялися належним чином, у судове
засідання 17.11.2014року не з’явились, про
поважність причин відсутності не
повідомили.

Вислухавши пояснення представника
скаржника ПАТ «УкрСиббанк»,
представників Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
дослідивши матеріали скарги, а також
матеріали цивільної справи №1512/2-623/11,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні скарги, виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом у судовому
засіданні, рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 01.03.2011року
позов публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту задоволено. Стягнуто у
солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
(колишнє прізвище – Шевченко) на
користь публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» загальну суму
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 24.09.2007року в сумі 721 399 гривень 09 коп.,
яка складається з: 618 268грн. 76коп. –
заборгованість за основним боргом та
простроченим кредитом; 90 617грн. 02коп. –
заборгованість по строковим та
простроченим процентам за
користування кредитом; 1 774грн. 53коп. –
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом; 10 738грн.
78коп. – пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
850грн. 00коп. витрат по сплаті судового
збору та 60грн. 00коп. витрат по сплаті
збору на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи. Стягнуто
з ОСОБА_4 (колишнє прізвище – Шевченко)
на користь публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» 850грн. 00коп.
витрат по сплаті судового збору та
60грн. 00коп. витрат по сплаті збору на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 13.12.2011року апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 було
відхилено, рішення Київського
районного суду м. Одеси від 01 березня
2011року залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення
Київського районного суду м. Одеси від
01 березня 2011року, 18.04.2012року Київським
районним судом м. Одеси були видані
відповідні виконавчі листи.

Постановою старшого державного
виконавця Моргун О.В. другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 28.08.2014року ВП
№42111990 виконавчий лист №2-623/11, виданий
18.04.2012року Київським районним судом м.
Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь
АТ «УкрСиббанк» грошової суми у
розмірі 910,00грн. було повернуто
стягувачу, на підставі п.9 ч.1 ст. 47
Закону України.

Вказаною постановою було встановлено,
що на час проведення виконавчих дій
майна належного боржнику на яке
можливо звернути стягнення для
погашення боргу не виявлено, згідно
реєстру прав власності на нерухоме
майно за боржником зареєстрована
квартира ІНФОРМАЦІЯ_1, також згідно
іпотечного договору вищезазначена
квартира перебуває в іпотеці в ПАТ
«УкрСиббанк». Однак, згідно реєстру
заборон відчуження об’єктів
нерухомого майна, ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 12.04.2011року на
квартиру АДРЕСА_1, накладено арешт, що є
наявною забороною та унеможливлює
звернення стягнення на вищезазначену
квартиру.

Крім того, з інформаційної довідки з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Державного реєстру іпотек,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об’єктів нерухомого майна в порядку
доступу державних виконавців
вбачається, що на квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
власником якої є ОСОБА_3, ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
12.04.2011року було накладено арешт.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо, зокрема, наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Відповідно до положень ст. 124
Конституції України, ст. 14 ЦПК України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Відповідно до ст. 382 Кримінального
кодексу України умисне невиконання
вироку, рішення, ухвали, постанови суду,
що набрали законної сили, або
перешкоджання їх виконанню –
карається штрафом від п’ятисот до
однієї тисячі неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян або
позбавленням волі на строк до трьох
років.

У даному випадку, арешт, накладений
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 12.04.2011року, відповідно до
вказаних положень закону, ст. 124
Конституції України та ст. 14 ЦПК
України, є обов’язковим до виконання
на всій території України. Тому, суд
зазначає, що арешт, накладений ухвалою
суду і є встановленою забороною, яка
відповідно до вимог закону
унеможливлює виконання рішення.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що державний виконавець при винесенні
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі п.9
ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» діяв в межах та у спосіб,
передбачений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження» рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

З урахуванням викладеного, суд
зазначає, що скаржником не було надано
та не доведено суду, що старшим
державним виконавцем другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2
неправомірно прийнято постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», а також не надано суду
доказів того, що у боржника наявне інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що у задоволенні скарги
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» на постанову старшого
державного виконавця другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
повернення виконавчого документа, слід
відмовити.

Разом з тим, суд роз’яснює ПАТ
«УкрСиббанк» його право на звернення
до суду з заявою про скасування заходів
забезпечення позову, вжитих ухвалою
апеляційного суду Одеської області, та
право на повторне звернення до
виконавчої служби із вказаним
виконавчим листом.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на постанову старшого державного
виконавця другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_2 про повернення виконавчого
документа – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Київський районний суд м. Одеси
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

Пе
тренко В. С.