Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №294/614/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів:
Зарицької Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Добровольській
Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення додаткових витрат на дитину

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Чуднівського районного суду
Житомирської області від 03 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивачка звернулася
до суду з даним позовом, обґрунтовуючи
його тим, що з відповідачем перебувала
в зареєстрованому шлюбі, від якого у
них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
та донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3 на підставі рішення
Чуднівського районного суду
Житомирської області від 03 квітня 2006
року сплачує аліменти на утримання
дітей в розмірі 1/3 частини свого
заробітку.

З 01 вересня 2011 року по 30 червня 2014 року
син ОСОБА_4 навчався в Житомирському
агротехнічному коледжі за
спеціальністю «Фінанси та кредит» на
контрактній основі за денною формою
навчання.

За умовами договору розмір оплати за
весь період навчання сина склав 20950 грн.

Оскільки відповідач, крім присуджених
аліментів, іншої допомоги на утримання
сина не надає, ОСОБА_2 просила суд
стягнути з ОСОБА_3 50 % вартості навчання
їх сина в коледжі у сумі 10475 грн.

Рішенням Чуднівського районного суду
Житомирської області від 03 вересня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що судом неповно
з'ясовано обставини справи, порушені
норми матеріального та процесуального
права. При цьому зазначає, що при
ухваленні рішення суд першої інстанції
не звернув уваги, що участь у
додаткових витратах на дитину є не
правом, а обов'язком батька незалежно
від сплати ним аліментів, і закон не
передбачає можливості повного
звільнення особи від участі в таких
витратах.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції обґрунтовував свої
висновки цілковитою неспроможністю
відповідача, враховуючи його
матеріальне положення, нести додаткові
витрати на утримання сина ОСОБА_4.

Проте такий висновок суду є помилковим
виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 02 вересня 1995 року по
26 травня 2005 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Чуднівського районного суду
Житомирської області від 03 квітня 2006
року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
стягнуто аліменти на утримання дітей в
розмірі 1/3 частини його заробітку
(доходу) щомісячно.

10 серпня 2011 року між Житомирським
агротехнічним коледжем та ОСОБА_2
укладено договір про навчання, за
умовами якого коледж за рахунок коштів
замовника здійснює навчання сина
ОСОБА_4 за денною формою, протягом трьох
років за спеціальністю «Фінанси і
кредит» з набуттям
освітньо-кваліфікаційного рівня
«молодший спеціаліст». Вартість оплати
навчання за період з 1 вересня 2011 року
по 30 червня 2014 року становить 20950 грн.
(а.с.9).

Позивачем ОСОБА_2 було проведено оплату
за навчання сина в сумі 20950 грн. (а.с.12-13).

Згідно ч. 1 ст.185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно ч. 2 ст.185 СК України розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Згідно ст.188 СК України батьки можуть
бути звільнені від обов'язку
утримувати дитину, якщо дохід дитини
набагато перевищує дохід кожного з них
і забезпечує повністю її потреби.
Батьки можуть бути звільнені від
обов'язку утримувати дитину тільки за
рішенням суду. Якщо дитина перестала
отримувати дохід або її дохід
зменшився, заінтересована особа має
право звернутися до суду з позовом про
стягнення аліментів.

Тобто при вирішенні даного спору в
частині зобов'язання відповідача
брати участь у додаткових витратах на
дитину (стягнення коштів на навчання
сина) суд першої інстанції мав виходити
з того, що зазначені додаткові
витрати були викликані особливими
обставинами - навчанням, розвитком
здібностей сина ОСОБА_4, який на час
понесення додаткових витрат був
неповнолітнім, зазначені витрати є
разовими та фактично понесені
позивачем ОСОБА_2

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що у відповідача виникло
зобов'язання брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами - навчанням,
розвитком здібностей дитини в розмірі
10475 грн. (50 % вартості навчання сина в
коледжі).

Крім того, участь у додаткових витратах
на дитину є не правом, а обов'язком
батька незалежно від сплати ним
аліментів, і закон не передбачає
можливості повного звільнення особи
від участі в таких витратах, а
обставини, що мають істотне значення,
враховуються лише при визначенні судом
розміру участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
виникнення спору. При цьому колегія
суддів вважає, що стягнення з
відповідач аліментів за рішенням суду,
наявність малолітньої дитини від
другого шлюбу не свідчить про
цілковиту неспроможність останнього
сплачувати додаткові витрати на
дитину. Відповідач, хоча і не працює,
проте є працездатною особою, має у
власності майно (про що він пояснив в
судовому засіданні), а тому має
можливість сплатити додаткові витрати,
понесені позивачем на навчання сина.

Оскільки суд першої інстанції при
розгляді справи допустив порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до помилкового
вирішення спору, рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір з відповідача ОСОБА_3 в сумі 243 грн.
60 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Чуднівського районного суду
Житомирської області від 03 вересня 2014
року скасувати, ухваливши нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10475
(десять тисяч чотириста сімдесят п'ять)
гривень додаткових витрат, понесених
на навчання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: