УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П., суддів:
Гончара В.П., Фаловської І.М.,Карпенко
С.О., Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Корнинської
сільської ради Рівненського району
Рівненської області, треті особи:
ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання частково
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом, свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
рішення виконавчого комітету
сільської ради та визнання права
власності на спадкове майно, за
касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 02 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8,
Корнинської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, в
якому просили встановити факт
прийняття спадщини ОСОБА_11 після
смерті ОСОБА_12, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 11 липня 1987
року на ім'я ОСОБА_13 на житловий
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1.

Визнати недійсним рішення Виконавчого
комітету Корнинської сільської ради
від 30 листопада 2010 року про передачу у
приватну власність ОСОБА_13 цього
житлового будинку, свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане на
ім'я ОСОБА_13 21 грудня 2010 року, свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
видане 31 серпня 2013 року на ім'я ОСОБА_8,
визнати за позивачами право власності
по 1/12 частки у праві спільної часткової
власності на цей житловий будинок як на
спадкове майно після смерті ОСОБА_11,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилалися на ті обставини, що 08
травня 1982 року ОСОБА_6 та ОСОБА_11 уклали
шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народився
син ОСОБА_7, вони проживали та були
зареєстровані у будинку по АДРЕСА_1,
який належав батькам чоловіка, ОСОБА_13
та ОСОБА_12, на праві спільної сумісної
власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_12,
спадкоємцями першої черги за законом
після його смерті були дружина ОСОБА_13
та діти - ОСОБА_11 та ОСОБА_8

ОСОБА_11 та ОСОБА_13 фактично прийняли
спадщину після смерті батька
шляхом вступу у володіння спадковим
майном, оскільки проживали з ним,
продовжували користуватися та
утримувати будинок, однак ОСОБА_11 не
звертався до нотаріальної контори за
отриманням свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
батька, а ОСОБА_13 11 липня 1987 року
отримала свідоцтва про право власності
на Ѕ частини будинку в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка та на Ѕ його частини як на
спільну сумісну власність подружжя.

На підставі рішення виконавчого
комітету Корнинської сільської ради
від 30 листопада 2010 року № 13 ОСОБА_13
видано свідоцтво про право власності
на цей будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_11,
спадкоємцями першої черги після його
смерті є позивачі, які на час відкриття
спадщини проживали разом з ним та
прийняли спадщину (по 1/12 частини 1/4
частини спірного будинку), однак,
звернувшись до нотаріуса, їм було
відмовлено у видачі свідоцтв про право
на спадщину за законом у зв'язку із
відсутністю правовстановлюючих
документів, тоді ж вони дізналися, що
власником будинку є ОСОБА_13

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_13,
спадкоємцем її майна за заповітом є
ОСОБА_8, який 31 серпня 2013 року отримав
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на спірний житловий будинок.

Вказуючи, що ОСОБА_11 не знав про
оформлення права власності на весь
будинок за матір'ю та не відмовлявся
від спадщини після смерті батька, тому
вони мають право на спадкування
частини будинку після його смерті,
просили задовольнити позов.

15 квітня 2014 року рішенням Рівненського
районного суду Рівненської області
позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено.

Встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_12,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 11 липня 1987 року Рівненською
районною державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_13, зареєстроване
в реєстрі за № 1-1541.

Визнано частково недійсним рішення
Виконавчого комітету Корнинської
сільської ради Рівненського району
Рівненської області від 30 листопада
2010 року № 13 щодо оформлення права
приватної власності на житловий
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право власності на нерухоме майно,
видане Корнинською сільською радою
Рівненського району Рівненської
області від 21 грудня 2010 року,
зареєстроване в КП «Рівненське обласне
бюро технічної інвентаризації» 23
грудня 2010 року.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
видане державним нотаріусом
Рівненської районної державної
нотаріальної контори Кутецькою В.В. 31
січня 2013 року, зареєстроване в реєстрі
за № 1-680, внесене до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності 31 січня 2013
року.

Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право
власності по 1/12 частки кожному у праві
спільної часткової власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, житловою площею
55,0 кв. м, загальною площею 89,1 кв. м, як на
спадкове майно за законом після смерті
ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, який є
спадкоємцем ОСОБА_12, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

02 червня 2014 року рішенням апеляційного
суду Рівненської області рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове про відмову і задоволенні
позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просять скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
ухвалене згідно із законом.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог
виходив з того, що ОСОБА_11 після смерті
батька у 1985 році вступив у фактичне
володіння спадковим майном, від
спадщини не відмовився та прийняв її, а
тому на час його смерті йому належало 1/4
частини спірного будинку, яка підлягає
спадкуванню позивачами в рівних
частках.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що ОСОБА_11 за життя за захистом
свого порушеного права не звертався та
не оспорював видане на ім'я матері
свідоцтво про право на спадщину на
Ѕ частини будинку, за таких
обставин підстав вважати, що ОСОБА_11 на
день його смерті належала на праві
власності 1/4 частини спірного будинку і
відповідно ця частина будинку входить
до складу спадщини, яка залишилась
після його смерті, у суду немає.

Проте погодитися з таким судовим
рішенням суду апеляційної інстанцій
не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303
ЦПК України).

Цим вимогам оскаржуване судове рішення
не відповідає.

Судами встановлено, що відповідно до
погосподарської книги № 715 Корнинської
сільської ради Рівненського району за
1983-1990 роки, спірне будинковолодіння за
адресою: АДРЕСА_1, забудови 1967
року, в сільській раді обліковувалося
за головою ОСОБА_12, членами сім'ї якого
були: дружина ОСОБА_13 та син ОСОБА_11

08 травня 1982 року між позивачкою ОСОБА_6
та ОСОБА_11 було укладено шлюб, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7, вони
проживали та були зареєстровані у
спірному будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_12

11 липня 1987 року його дружині ОСОБА_13
видано свідоцтво про право власності
на Ѕ частини будинку як на спільну
сумісну власність подружжя та
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 11 липня 1987 року на Ѕ частини
спірного будинку після смерті чоловіка
ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_11,
спадкоємцями його майна за законом
були позивачі - дружина ОСОБА_6, син
ОСОБА_7, дочки ОСОБА_7 та ОСОБА_15, мати
ОСОБА_13

На підставі рішення Виконавчого
комітету Корнинської сільської ради
від 30 листопада 2010 року № 13 ОСОБА_13
21 грудня 2010 року видано свідоцтво про
право власності на цей будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_13,
спадкоємцем майна якої за заповітом є
син ОСОБА_8, на ім'я якого 31 серпня 2013
року видано свідоцтво про право на
спадщину на спірний житловий будинок.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції не виконав вимоги
процесуального права щодо повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
не перевірив висновків суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_11 прийняв
спадщину шляхом вступу в управління та
володіння спадковим майном після
смерті батька ОСОБА_12 (ст. 549 ЦК УРСР), не
з'ясував, чи відмовлявся особисто він у
встановленому законом порядку від
прийняття спадщини (ст. 553 ЦК УРСР) та чи
є в матеріалах справи докази на
підтвердження цих обставин.

Не встановив, чи є докази того, що він
знав про отримання матір'ю свідоцтва
про право на спадщину за законом та про
те, що його права порушені, не перевірив
доводів позивачів щодо цих обставин,
зробив передчасний висновок про те, що
ОСОБА_11 не звертався за захистом
порушеного права та не оспорював
видане матері свідоцтво, а на день його
смерті йому не належала ј частини
спірного будинку, ґрунтуючись на
припущеннях, ухвалив передчасне
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Невиконання судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, що є
підставою для скасування ухваленого у
справі рішення апеляційного суду та
направлення справи на новий розгляд до
цього суду, як передбачено ст. 338 ЦПК
України.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно задовольнити частково,
рішення суду апеляційної інстанції
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до цього суду, як передбачено
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7
задовольнити частково, рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 02 червня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Судді:В.П.
Гончар С.О. Карпенко І.М. Фаловська С.П.
Штелик