ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/4394/14-ц
Провадження № 2/362/2324/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого - судді
Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Данильченко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)
"Інвестмент Проперті Протектед" до
ОСОБА_2 про виплату страхового
відшкодування в порядку регресу,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ТОВ "Інвестмент
Проперті Протектед" звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_2, в якому просить
стягнути з останнього 12 603,21 грн.
виплаченого страхового відшкодування
та 243, 60 грн. сплаченого судового збору
по справі.

Вказуючи на те, що 22 березня 2009 року
відбулася ДТП за участю транспортного
засобу «Опель», д/н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2 та транспортного
засобу «Хюндай», д/н НОМЕР_2, за вчинення
якої останнього постановою
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 15 квітня 2009 року
визнано винним та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП. Позивач, на підставі звіту
№ 5682/4000 товарознавчого дослідження
транспортного засобу, складеного 06
квітня 2009 року, АТ «СК «НОВА»» складено
страховий акт № 2316 від 17.09.2011 року та
здійснено зобов'язання по виплаті
страхового відшкодування в розмірі 12
603,21 грн., шляхом підписання Угоди про
зарахування зустрічних однорідних
вимог від 22.09.2011 року, підписаний між АТ
«СК «НОВА» до ПрАТ
«Просто-страхування», в зв'язку із чим
до Страховика перейшло право вимоги в
сумі сплаченого страхового
відшкодування в розмірі 12 603, 21 грн.

Оскільки позивач здійснив виплату
відшкодування шкоди потерпілій особі,
а відповідач, в порушення вимог п. 33.1.2
ст. 33 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ( далі - Закон №
1961-ІV), не повідомив страховика
протягом трьох днів з дня ДТП про
страховий випадок, то, керуючись ст. 1191
ЦК України, на підставі п.п. «г» п.38.1.1
ст. 38 Закону № 1961-ІV, позивач вирішив
звернутися до суду з даним позовом
безпосередньо до винної особи, як
страхувальника в порядку регресу.

Представник позивача, будучи належним
чином повідомленим про день, час та
місце слухання справи, в судове
засідання не з'явився, 11 листопада 2014
року надав заяву, в якій просить
слухати справу без його участі, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та
просить позов задовольнити. Проти
заочного розгляду справи та
постановлення по ній заочного рішення
не заперечує (а.с. 67).

Відповідач, будучи належним чином
повідомленим про день, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, подав 12 листопада 2014 року
заперечення щодо позову та просив
застосувати до заявлених вимог строк
позовної давності (а.с.70-71).

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного висновку.

За змістом положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60
ЦПК України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 01 січня 2010 року
між АТ «СК»НОВА» та відповідачем було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, яким страховик
застрахував цивільно-правову
відповідальність страхувальника,
пов'язану з експлуатацією наземного
транспортного засобу, а саме
автомобіля «Опель», д/н НОМЕР_1. Тобто
між сторонами був укладений не договір
майнового страхування, а договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Як вбачається із постанови
Васильківського міськрайонного суду
Київської області № 3-1213/09
від 15 квітня 2009 року, що набрала
законної сили, 22 березня 2009 року
близько 15:00 год. на 42 км автодороги
відбулося ДТП за участю транспортного
засобу «Опель», д/н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2 та транспортного
засобу «Хюндай», д/н НОМЕР_2, за вчинення
якої, в зв'язку із порушенням п. п. 13.1, 2.3
«б» ПДР України, останнього визнано
винним та притягнено до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП (а.с. 8).

Згідно повідомлення Д-7498 про випадок з
ОСЦПВ, ОСОБА_2 повідомив ВАТ «СК
«НОВА»» про скоєння ним ДТП 26 березня
2009 року (а.с. 9-10).

Відповідно до звіту № 5682/4000
товарознавчого дослідження
транспортного засобу, складеного 06
квітня 2009 року, вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
НОМЕР_3, внаслідок пошкодження при ДТП,
складає 13 435,63 грн. (а.с. 13-17).

За страховим актом ЗАТ
«ПРОСТО-страхування» від 15 квітня 2009
року, розмір виплати ОСОБА_3, водію
автомобіля НОМЕР_3, страхового
відшкодування становить 13 986,91 грн., що,
згідно платіжного доручення № 7025 від 17
квітня 2009 року було сплачено ЗАТ
«ПРОСТО-страхування» на рахунок ТОВ
«СК-Арсенал ЛТД» та проведено банком 21
квітня 2009 року (а.с. 32, 33).

17 вересня 2011 року АТ «СК «НОВА»»
складено страховий акт (остаточний) №
2316 за справою № Д-00007498 від 26 березня 2009
року за яким, згідно заяви
Страхувальника страхове відшкодування
виплачується у розмірі 12 603,21 грн. на
розрахунковий рахунок Страховій
компанії шляхом перерахування
грошових коштів АТ «СК
«ПРОСТО-Страхування»» згідно заяви про
зарахування зустрічних вимог, а також у
розмірі 322,42 грн. (а.с.38-39).

22 вересня 2011 року між ВАТ «СК «НОВА»»
(далі-Сторона-1) та ПАТ
«ПРОСТО-страхування» (далі - Сторона-2)
укладено угоду про зарахування
зустрічних однорідних вимог, за п. 1.5
якої, сторона - 2 звернулася до сторони -
1 з регресною вимогою № 1270/85-20С від 12
листопада 2010 року про відшкодування
шкоди в порядку регресу у розмірі 13 986,91
грн., сплачених згідно договору
страхування № АТV 86180 за пошкоджений
транспортний засіб «Хюндай», д/н
НОМЕР_2, під час ДТП 22 березня 2009 року, що
сталася з вини водія транспортного
засобу «Опель», д/н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2, цивільна
відповідальність якого застрахована
Стороною-1 згідно договору страхування
(поліс № ВС/0113063). Розмір страхового
відшкодування, що підлягає сплаті на
користь Сторони-2 з боку Сторони-1 за
зазначеним страховим випадком,
становить 12 925,63 грн., що розраховується
таким чином: 13 435,63 грн. - 510 грн. = 12 925,63
грн., де 13 435, 63 грн. - розмір
матеріального збитку згідно Звіту, 510
грн. - франшиза, передбачена Полісом.
Погоджений сторонами розмір
страхового відшкодування в порядку
регресу за зазначеною регресною
вимогою складає - 12 925,63 грн.
За п. 7 даної угоди Сторона - 1
зобов'язалася різницю заборгованості у
розмірі 322,42 сплатити на банківський
рахунок Сторони - 2 на протязі 10 днів з
моменту підписання даної угоди. (а.с.
34-35).

Згідно платіжного доручення № 8729 від 03
жовтня 2011 року, ПАТ «СК «НОВА»»
перерахувало АТ «СК
«ПРОСТО-Страхування»» суму у розмірі
322,42 грн. в рахунок відшкодування
потерпілій третій особі згідно
договору № ВС/0113063 від 06 вересня 2008
року, (с/а 2316) с/к ОСОБА_2 (а.с. 40, 41).

Інших розрахункових документів, щоб
підтверджували перерахунок ПАТ «СК
«НОВА»» на рахунок
АТ«СК«ПРОСТО-Страхування»» суми у
розмірі 12 603,21 грн. в рахунок
відшкодування потерпілій третій особі
згідно договору № ВС/0113063 від 06 вересня
2008 року, (с/а 2316) с/к ОСОБА_2, позивачем до
суду не надано, а укладена між
сторонами Угода не є розрахунковим
документом.

У відповідності до Договору
купівлі-продажу боргових зобов'язань,
укладеного 02 січня 2014 року між ПАТ «СК
«НОВА»» та ТОВ «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ
ПРОТЕКТЕД», останнє придбала права на
Регресні вимоги страхової компанії
(а.с. 42-53).

Відповідно до приписів статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Аналогічні положення місить
стаття 27 Закону України "Про
страхування".

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України
встановлено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

За п. 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», при вирішенні
спорів про право зворотної вимоги
страховика суди повинні розрізняти
поняття "регрес" та "суброгація".
Наприклад, у випадку суброгації
відбувається лише заміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює собою інше,
але переходу прав від одного кредитора
до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється
загальними нормами цивільного права
(зокрема, статтею 1191 ЦК), а також
статтею 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі-Закону № 1961-ІV), а для
суброгації відповідно до статті 993 ЦК і
статті 27 Закону України "Про
страхування" встановлено особливий
правовий режим.

При суброгації перебіг строку
позовної давності починає
обчислюватися з моменту виникнення
страхового випадку, а при регресі - з
того моменту, коли страховик виплатив
страхове відшкодування. Розмір
страхового відшкодування визначається
за правилами, встановленими у договорі
страхування. Страховик не має права
вимагати від завдавача шкоди суму, яку
він виплатив страхувальнику у зв'язку з
порушенням умов договору страхування.

Проценти, неустойка виплачуються
страховиком через несвоєчасне
виконання ним власного зобов'язання
перед страхувальником (стаття 992 ЦК
України) і не можуть бути стягнуті у
порядку суброгації з особи, винної в
завданні шкоди. Також у порядку
суброгації страховик може стягнути із
завдавача шкоди лише ту суму, яку він
сам виплатив страхувальнику.

Оскільки при суброгації
відбувається заміна особи в
зобов'язанні, тому з урахуванням
положення статті 515 ЦК України
суброгація застосовується лише до
майнового страхування.

Таким чином, вказані
правовідносини, оскільки вони
випливають із договору саме
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
володільців транспортних засобів, а не
договору майнового страхування,
регулюються Законом № 1961-ІV, на
підставі на п.п. «г» п. 38.1.1. ст. 38, якого
позивач також просив стягнути з
відповідача кошти.

Статтею 38 Закону № 1961-ІV передбачені
випадки, в яких страховик, після
виплати страхового відшкодування має
право пред'явити регресний позов.

Відповідно до п. 38.1. Закону № 1961-ІV,
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов:

38.1.1. до страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду:

а) якщо він керував транспортним
засобом у стані сп'яніння під впливом
алкоголю, наркотичних, психотоксичних
чи інших одурманюючих речовин;

б) якщо він керував транспортним
засобом без права на керування
транспортним засобом відповідної
категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної
пригоди самовільно залишив місце
пригоди чи ухилився від проведення в
установленому порядку перевірки,
констатуючої дію алкогольних напоїв,
наркотичних чи інших одурманюючих
речовин, чи споживав ці речовини після
дорожньо-транспортної пригоди до
відповідної констатуючої перевірки;

г) якщо дорожньо-транспортна пригода
визначена в установленому порядку
безпосереднім наслідком
невідповідності технічного стану та
обладнання транспортного засобу
існуючим вимогам Правил дорожнього
руху;

ґ) якщо він не повідомив страховика у
строки і за умов, визначених у
підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього
Закону;

38.1.2. до підприємства, установи,
організації, що відповідає за стан
дороги, якщо заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди шкода
виникла з їх вини;

38.1.3. до особи, яка заподіяла шкоду
навмисно.

38.2. МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов:

38.2.1. до власника транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, який не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім осіб, зазначених у пункті 13.1
статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 33.1.2 ст. 33 Закону № 1962-
ІV, учасники дорожньо-транспортної
пригоди зобов'язані: вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
зазначені особи з поважних причин не
мали змоги виконати зазначені дії, вони
мають підтвердити це документально.

Положенням ст. 2 ЗУ «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», п. 1.35 ст. 1 ЗУ «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» передбачено, що розрахунковий
документ це документ встановлених
форми та змісту (касовий чек, товарний
чек, розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
Законом України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", і зареєстрований
у встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Оскільки, на підставі повно, всебічно
та об'єктивно досліджених доказів
судом достовірно встановлено
відсутність розрахункового документу,
щоб підтвердив проведення страховиком
ВАТ «Страхова компанія «НОВА»»
потерпілій третій особі ПАТ
«ПРОСТО-страхування» згідно договору
№ ВС/0113063 від 06 вересня 2008 року, (с/а 2316)
с/к ОСОБА_2, страхового відшкодування в
розмірі саме 12 603, 21 коп., то вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають
через не доведеність.

Разом з тим, враховуючи, що відповідач
просив суд застосувати до заявлених
вимог строки позовної давності, з
огляду положень ст.ст. 256, 257, ч.ч.3 і 4 ст.267
ЦК України, з яких вбачається, що сплив
позовної давності, загальною
тривалістю у три роки, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові, а також
приймаючи до уваги те, що перебіг
строку позовної давності при регресі
починає обчислюватися з того моменту,
коли страховик виплатив страхове
відшкодування, а в судовому засіданні
на підставі зібраних доказів
установлено, що страховик ОСОБА_2 - ВАТ
«Страхова компанія «НОВА»» виплатила 03
жовтня 2011 року страховику потерпілого -
ПАТ «ПРОСТО-страхування» як потерпілій
третій особі згідно договору № ВС/0113063
від 06 вересня 2008 року, (с/а 2316) с/к ОСОБА_2,
страхове відшкодування в розмірі 322,42
грн., строк позовної давності для якої
позивачем не пропущено, оскільки позов
надійшов до суду 16 вересня 2014 року, то
суд приходить до висновку про часткове
задоволення позову та необхідність
стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Інвестмент Проперті Протектед» 322,42
грн. в порядку регресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 256, 257, 267, 515, 993, 1191 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування», ст. 38
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11,
15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 224-227 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестмент Проперті
Протектед" до ОСОБА_2 про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестмент Проперті
Протектед" 322 грн. 42 коп. відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та 243
грн. 60 коп. сплаченого судового збору, а
всього 566 (п'ятсот шістдесят шість) грн.
02 коп.

В задоволенні решти вимог -відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Г .М.
Лебідь-Гавенко