АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 12 листопада 2014 року про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання недійсними договорів
дарування, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 761/3063/14 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/15666/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Волокітіна
Н.Б.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Гаращенко Д.Р.Ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 12 листопада 2014 року в порядку
забезпечення позову накладено арешт на
1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_6, на
квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві
власності ОСОБА_4, на квартиру АДРЕСА_3,
що належить на праві власності ОСОБА_5

28 листопада 2014 року представник ОСОБА_10
за довіреністю - ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просила її
скасувати та постановити нову ухвалу
про залишення заяви без розгляду на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказала, що жоден із об'єктів
нерухомого майна, на яке суд першої
інстанції наклав арешт, не належав
ОСОБА_1 на праві особистої приватної
власності, вимоги позивача є
безпідставними, так як укладені ОСОБА_1
договори дарування були спрямовані на
реальне настання правових наслідків.
Також апелянт вказала, що відповідачі
не пропустили жодного судового
засідання без поважних причин, у той
час як сторона позивача у судове
засідання не з'являлася.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримали і просили
її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

28 січня 2014 року ОСОБА_11 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив
визнати недійсними договори дарування
квартир, що знаходяться за адресами
АДРЕСА_10, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 та які були
укладені між ОСОБА_10 та ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 листопада 2014 року до
участі у справі як співвідповідачів
було залучено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

23 липня 2014 року представник ОСОБА_3 за
довіреністю - ОСОБА_12 подала заяву, у
якій в порядку забезпечення позову
просила накласти арешт на на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_6, на квартиру АДРЕСА_2,
що належить на праві власності ОСОБА_4,
на квартиру АДРЕСА_3, що належить на
праві власності ОСОБА_5

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався ст.ст.
151-153 ЦПК України та виходив з того, що
предметом спору є визнання недійсними
договорів дарування квартир, а тому
невжиття заходів до забезпечення
позову може призвести до неможливості
виконання рішення в разі ухвалення
такого судом на користь позивача або ж
утруднити його виконання.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

На підставі ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи,
спір виник щодо визнання недійсними
договорів дарування квартир, що
знаходяться за адресами: АДРЕСА_2,
АДРЕСА_4, м. Київ, АДРЕСА_6. Вказані
договори дарування були укладені між
ОСОБА_10 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до матеріалів справи право
власності на квартиру АДРЕСА_7 в Києві
належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 20.04.1993
року та договору дарування частини
квартири від 30.05.2013 року, квартира
АДРЕСА_8 належить на праві власності
ОСОБА_4 на підставі договору дарування
квартири від 28.03.2013 року, квартира
АДРЕСА_9 належить на праві власності
ОСОБА_5 на підставі договору дарування
квартири від 29.03.2013 року.

Враховуючи те, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду, суд першої інстанції вірно наклав
арешт на майно, що є предметом спору.

Доводи апеляційної скарги вказаного
висновку не спростовують, на
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції не впливають.

Отже, ухвала Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 листопада 2014 року
про забезпечення позову є такою, що
постановлена з додержанням вимог
закону, а тому підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, ст.
308, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 314-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 12 листопада 2014 року про
забезпечення позову - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий

Судді