Справа № 489/5711/13-ц
Номер провадження 2/489/37/14
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 (далі - позивач) до ОСОБА_5 (далі -
відповідач) про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
знесення самовільно побудованих
будівель,

встановив

В липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача,
мотивуючи свої вимоги тим, що йому
належить 67/100 частин житлового будинку
АДРЕСА_1, власником 43/100 частин
житлового будинку, якому надано нову
адресу: АДРЕСА_1, є відповідач.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 07.06.2007 були визначені
межі земельних ділянок на яких
розташовані зазначені будинки.

З 2007 року відповідач самовільно
побудувала гараж з використанням стіни
його будівлі на земельній ділянці, яка
належить йому згідно з рішенням суду та
почали будівництво критої веранди,
також без його згоди.

Дії відповідача порушують його права
володіння та користування його майном.
Такі її дії нанесли йому суттєву шкоду
та порушують його права власника.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд усунути перешкоди у
користуванні його власністю, шляхом
примусового зносу гаража та веранди
відповідача, визначити межі земельної
ділянки, згідно результатів
геодезичної зйомки, яка виконана ПП
"Консалтингова фірма Снейл" від 09.07.2013.

Крім того, позивач зазначив, що для
захисту своїх прав був змушений
звернутись за правовою допомогою до
адвоката, в зв'язку з чим просив
стягнути з відповідача на свою користь
судові витрати.

В січні 2014 року позивач надав суду
уточнену позовну заяву, в якій просив
суд усунути перешкоди у користуванні
його власністю, шляхом примусового
зносу гаражу та веранди, що належить
відповідачу, а також стягнути з
відповідача на його користь судові
витрати.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали, просили
його задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
вказавши, що гараж побудувала не
відповідач а попередній власник, а
державний акт про право власності
позивача на земельну ділянку
скасовано, тому він не є власником і
його права не порушено.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

На підставі договору дарування частини
житлового будинку від 05.02.1998,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, позивачу належить 38/100
часток житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель та споруд АДРЕСА_1 (а. с. 9).

На підставі договору дарування від
25.01.2008, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, позивачу
належить 33/100 часток житлового будинку
з відповідною часткою господарських
будівель та споруд АДРЕСА_1 (а. с. 10; 13).

На підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 08.01.2008,
позивачу належить 67/100 часток житлового
будинку за літ. А, загальною площею 56,4
кв.м., житловою площею 34,0 кв.м. з
господарськими будівлями та спорудами
(а. с. 11; 12).

Згідно з рішенням виконкому
Миколаївської міської ради № 575/63 від
10.05.1958 ОСОБА_8 (матері позивача) було
відведено земельну ділянку під
забудову площею 468 кв.м. по АДРЕСА_1 (а. с.
6).

В 1991 році мати позивача - ОСОБА_8 продала
43/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_9, який в свою чергу, продав
зазначену частку відповідачу. Далі, за
рішенням Миколаївської міської ради
від 25.05.2007 зазначеній частці житлового
будинку був наданий новий адрес:
АДРЕСА_1. Таким чином, відповідачу
належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Таким чином, з інвентарної справи
вбачається, що позивач був власником
57/100 частки буд. АДРЕСА_1, а після виділу
47/100, що належать відповідачу в окрему
адресу буд. АДРЕСА_1, залишився
одноосібним власником будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 07.06.2007 та додатковим
рішенням цього ж суду від 07.09.2007,
визнано недійсним та скасовано виданий
ОСОБА_8 Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку для обслуговування
індивідуального житлового будинку,
площею 0,0270 га, реєстраційний № 597 від
12.08.1997 та зобов'язано Миколаївську
міську раду видати ОСОБА_8 Державний
акт на право приватної власності на
землю, згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
120-2291 від 18.12.2006 ( а. с. 14; 15).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 03.09.2009 визнано незаконним
та скасовано Державний акт на право
власності на земельну ділянку, серії ЯБ
№ 828999, площею 191 кв. м. за адресою
АДРЕСА_1 виданий 17.08.2006 миколаївською
міською радою на ім'я ОСОБА_5 та
зобов'язати Миколаївську міську раду
видати Державний акт ОСОБА_5 з
урахуванням уточнення земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 16).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Позивач зазначає, що відповідач з 2007
року почала самовільне будівництво
гаражу з використанням стіни належної
йому будівлі, на території земельної
ділянки, яка належить йому згідно з
рішенням суду. Будь-яких дозвільних
документів на зазначене будівництво як
і його згоди відповідач не має. Крім
того, відповідач без його згоди почала
будівництво веранди, дах якої впритул
зтикається з стіною його будинку, в
наслідок чого лівневі стоки стікають
на стіну його будинку та фундамент.
Прибудова зроблена таким чином, що
всередині неї опинилось єдине вікно
його кухні. В 30 см. перед його вікном, на
земельній ділянці, що виділена йому для
обслуговування зовнішніх стін його
будинку, відповідач побудував колону, а
двері в своє приміщення відповідач
перенесла таким чином, що в відчиненому
положенні вони повністю перекривають
його вікно. Також, вентиляційний канал,
який виходить з кухні та наявність
якого є необхідною умовою для безпеки
користування газовою плитою,
відповідач закупорила монтажною піною.
Відповідач загородила підходи до стін
його будинку та господарських побудов
будівельними матеріалами та іншими
предметами таким чином, що опинились
перекритими підходи до стін та
вентиляційні канали його погребу.

Житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил (ч. 1 ст. 376 ЦК України).

Частиною 4 ст. 376 ЦК України встановлено,
що якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 125-092
від 07.08.2014, 1.2. на час дослідження, на
земельній ділянці АДРЕСА_1,
безпосередньо до правої бокової
зовнішньої стіни будівлі гаража літ. "З"
виконано силами відповідача ОСОБА_5
незавершене будівництво гаража з
силікатного цегли з установкою
металевих розпашних воріт, в наслідок
чого спостерігається порушення
встановленої внутрішньої межі
суміжного землекористування, згідно
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 07.09.2007 в фасадній частині,
а також вимог - п. 3.25* ДБН 360-92*
"Містобудівництво. Планування та
забудова міських та сільських
поселень" "для догляду за будівлями і
здійснення їх поточного ремонту
відстань до межі сусідньої ділянки від
найбільш виступної конструкції стіни
треба приймати не менше - 1,0 м. При цьому
повинно бути забезпечене влаштування
необхідних інженерно-технічних
заходів, що запобігатимуть стіканню
атмосферних опадів з покрівель та
карнизів будівель на територію
суміжних ділянок".

До фасадної частини зовнішньої стіни
житлового будинку відповідача,
самовільно виконано будівництво
відкритої веранди, по стовпам з
силікатної цегли з перекриттям з
дерев'яних брусків та покриттям
листами хвилястими азбестоцементними,
в наслідок чого, спостерігається
порушення встановленої внутрішньої
межі суміжного землекористування,
згідно рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 07.09.2007 в задній
торцевій частині довжиною - 3,0 м. вздовж
зовнішньої стіни частини житлового
будинку позивача з існуючим вікном в
прим. 1-5, вимог - п. 3.25* ДНБ 360-92*, а також
віконний пройом в приміщенні кухні літ.
1-5 в теперішній час виходить в
приміщення відкритої веранди, в
наслідок чого, недостатньо
забезпечується натуральне освітлення -
інсоляція (сонячне опромінення), що
регламентується п. п. 3.1, 3.4 ДНБ В. 2.2-15-2005.

3. зовнішнім оглядом будівель частини
житлового будинку літ. "А" та будівлі
гаражу літ. "З" в користуванні позивача,
а також на підставі Висновку № 1-ТЗ -140414
про технічне дослідження, виконаного
НІЦ "Будівельні конструкції" віж 17.04.2014
встановлено:

- технічний стан будівельних несущих
конструкцій житлового будинку, згідно
нормативних вимог - задовільне,
відмостка вздовж частини житлового
будинку в користуванні позивача -
технічний стан незадовільний, в зв'язку
з відсутністю можливості проводити
ремонт, що є порушенням вимог ДБН
В.2.2-15-2005, а також частина по довжині - 0,7
м. відмостки демонтована відповідачем.

- технічний стан вентиляції житлового
будинку - незадовільний (відсутні
можливості провітрювання приміщення
кухні, в якій експлуатується газовий
пристрій).

- на конструктивних елементах гаражу
літ. "З" дефектів, які впливають на
технічний стан будівлі, не встановлено
( а. с. 139-143).

Відповідно до положень статей 16, 386, 391
ЦК України власник вправі звернутися
до суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право, в тому числі шляхом знесення
будівлі у разі порушення прав власника
і неможливості усунення цих порушень
іншим способом.

Відповідно до ч. 5 Постанови Пленуму
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику
застосуваннястатті 376 Цивільного
Кодексу України (про правовий режим
самочинного будівництва)» від 30
березня 2012 року № 6, відповідно до вимог
статті 376 ЦК України право на звернення
до суду з позовом про знесення або
перебудову самочинно збудованого
об'єкта нерухомості мають як органи
державної влади, так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права (стаття 391 ЦК України).

Отже, за позовом громадянина рішення
про знесення самочинного будівництва
може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК
України в разі доведеності ним
відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України факту створення йому перешкод
у здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном при
неможливості усунення цих перешкод в
інший спосіб.

Відповідно до рішення Ленінської
райради народних депутатів від 18.07.1997
за № 122 гр. ОСОБА_9 було дозволено
проектування та будівництво гаражу
розміром 3,0 м*8,0 м, нежитлової прибудови
1,8 м*2,5 м та зобов"язано узгодити проект
та місце посадки в Головному
управлінні архітектури та
містобудування міськвиконкому.
Доказів того, що незавершений
будівництвом гараж, побудований
впритул до гаражу літ. "З", що належить
позивачу, побудований саме
відповідачем ОСОБА_5 суду не надано.
Натомість матеріали справи містять
копію Постанови Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 08.04.2014, якою встановлено, що
будівництво розпочато ОСОБА_9 у 1997 році
шляхом створення фундаменту й
незначної частини стіни.

Враховуючи те, що на момент будівництва
спірного недобудованого гаражу ОСОБА_9
і ОСОБА_8 були землекористувачами
земельної ділянки для будівництва
цього гаражу необхідна була згода обох
землекористувачів. Доказів згоди
ОСОБА_8 або позивача суду не надано,
також не має відомостей щодо виконання
ОСОБА_9 зобов"язання узгодити проект та
місце посадки в Головному управлінні
архітектури та містобудування
міськвиконкому, а тому суд вважає, що
недобудований гараж є самочинним
будівництвом, яке порушує права
позивача.

Представниками позивача не було
заявлено клопотання про заміну
неналежного відповідача належним або
залучення ОСОБА_9 співвідповідачем,
тому суд вважає, що вимоги про знесення
підлягають задоволенню, однак покласти
витрати за це на відповідача суд вважає
не можливим. Таким чином, самочинне
будівництво може бути знесено за
рахунок позивача. Це не позбавляє
можливості позивача звренутись до суду
з аналогічним позовом до ОСОБА_9 із
зазначенням ОСОБА_5 в якості третьої
особи.

Суд вважає, що вимоги про знесення
відкритої веранди підлягають
задоволенню, оскільки як встановлено
експертизою порушують права позивача.

Заперечення представника відповідача
про те, що збудована відповідачем
веранда є навісом та не є самочинною
спорудою не можуть бути прийняті судом,
оскільки з матеріалів експертизи
вбачається, що перекриття встановлено
на стовпах з селікатної цегли, тому є
капітальною спорудою та самочинним
будівництвом.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати на
проведення експертизи в розмірі 2000 грн.
та по оплаті судового збору в сумі 229,40
грн., що були понесені позивачем у
справі і документально підтверджені.

Враховуючи те, що представником
позивача не надано договору про
надання правової допомоги, а
представник брав участь у справі на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності, не надав документів про
те, що є фахівцем у галузі права, що за
законом має право на надання правової
допомоги суд вважає, що відсутні
підстави для стягнення витрат на
правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом знесення самовільно
побудованих будівель задовольнити
частково.

Усунути перешкоди у користуванні
позивачем власністю шляхом знесення за
рахунок позивача ОСОБА_4 самочинно
збудованого незавершеного
будівництвом гаражу з силікатної цегли
зі встановленими металевими
розпашними воротами, який побудовано
впритул до гаражу літ. "З", та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і
належить ОСОБА_5.

Зобов'язати ОСОБА_5 протягом двох
місяців з дня набрання рішенням суду
законної сили за власний рахунок
знести самочинно збудовану відкриту
веранду, по стовпам з силікатної цегли
з перекриттям з дерев'яних брусків та
покриттям листами хвилястими
азбестоцементними за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
витрати на проведення судової
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
судовий збір у розмірі 229,4 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв