Номер провадження: 22-ц/785/7811/14
Головуючий у першій інстанції Кожокар
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Кварталової А.М.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Саратського районного суду Одеської
області від 16 липня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок
протиправних дій,-

В С Т А
Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року позивачі звернулися до
суду з позовом, в якому зазначили, що 02
квітня 2011 року приблизно о 17:15 годині
відповідач ОСОБА_2, будучи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись у
дворі будинку АДРЕСА_1 на грунті
особистих неприязних відносин, під час
сварки, яка перейшла у бійку, навмисно
наніс ОСОБА_3 і ОСОБА_4 чисельні удари в
різні частини тіла. Внаслідок завдання
ударів позивачу ОСОБА_3 були спричинені
тілесні ушкодження у вигляді садна
лівої кисті, синців обличчя. ОСОБА_4
спричинені тілесні ушкодження у
вигляді синців і саден обличчя. За
фактом побиття позивачів, стосовно
ОСОБА_2 було порушено кримінальну
справу за ч.І ст. 125 КК України. 30 вересня
2011 року кримінальна справа за
обвинуваченням ОСОБА_2 закрита на
підставі Закону України «Про амністію
у 2011 році». Внаслідок побиття, позивач
ОСОБА_3 проходила стаціонарне
лікування в Саратський ЦРЛ, ОСОБА_4
проходив амбулаторне лікування, вони
понесли матеріальні витрати на
придбання ліків, обстеження.

Позивачі просили стягнути з
відповідача завдану їм матеріальну
шкоду у розмірі 3566 грн.30 коп. - витати на
лікування, 820 гривень - витрати на
придбання окулярів для ОСОБА_4, 350
гривень - витрати на правову допомогу, а
також компенсацію моральної шкоди, яка
полягає в тому, що внаслідок їх побиття
відповідачем вони зазнали моральних
страждань, переживали через погіршення
стану здоров'я, був порушений їх
звичний життєвий устрій, вони змушені
були лікуватися, тимчасово втратили
працездатність, за них переживали
члени їх сім'ї. На відшкодування
компенсації моральної шкоди просили
стягнути з ОСОБА_2 на користь кожного з
них по 5000 гривень.

Під час розгляду справи в районному
суді позивачі уточнили позовні вимоги,
зменшивши їх в частині стягнення
витрат на лікування, оскільки не
збереглись чеки на придбання ліків на
суму 142.40 гривень, та просили стягнути з
відповідача витрати на придбання ліків
та проходження обстежень у розмірі 3423.90
гривень. Також, позивачі збільшили
вимоги в частини стягнення витрат на
правову допомогу, яку вони понесли під
час розгляду справи у суді першої
інстанції та просили стягнути 3000
гривень.

Рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 16 липня 2014 року
позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 1820 (одну тисячу вісімсот
двадцять) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, солідарно 1850
(одну тисячу вісімсот п'ятдесят)
гривень. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду
Одеської області з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Саратського районного суду
Одеської області від 16 липня 2014 року та
ухвалити нове, яким відмовити
позивачам у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при ухваленні рішення норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам
не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що:

- Згідно із постановою Саратського
районного суду Одеської області від 30
вересня 2011 року встановлено, що 02
квітня 2011 року, приблизно о 17 годині 15
хвилин, ОСОБА_2, будучи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись у
дворі будинку АДРЕСА_1, на грунті
особистих неприязних відносин, під час
сварки, яка перейшла у бійку, навмисно
наніс ОСОБА_3, ОСОБА_4 чисельні удари
руками в різні чистини тіла.

Внаслідок нанесення відповідачем
ударів, ОСОБА_3 були спричинені тілесні
ушкодження у вигляді садна лівої кисті,
синців обличчя, які відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок нанесення відповідачем
ударів, ОСОБА_4 були спричинені тілесні
ушкодження у вигляді синців та саден
обличчя, які відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень.

Допитаний під час розгляду справи
ОСОБА_2 провину визнав повністю, подав
клопотання про закриття кримінальної
справи відносно нього згідно із
законом України «Про амністію».

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікував за ч. 1 ст. 125
КК України, як умисне легке тілесне
ушкодження.

Цією ж постановою відповідача ОСОБА_2
звільнено від кримінальної
відповідальності за скоєння злочину,
передбаченого ч. І ст. 125 КК України,
кримінальна справа закрита на підставі
п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію
у 2011 році» (а.с.13);

- Відповідно до виписки з історії
хвороби, довідки лікаря, ОСОБА_3, з 05
квітня 2011 року по 20 квітня 2011 року
проходила стаціонарне лікування у
неврологічному відділенні Саратської
центральної районної лікарні з приводу
тілесних ушкоджень, отриманих 02 квітня
2011 року (а. с. 67, 80);

- Позивач ОСОБА_4 04 квітня 2011 року
звертався по медичну допомогу до
інституту очних хвороб ім. Академіка
Філатова В.П., що підтверджується його
амбулаторною медичною картою ( а. с. .69),
позивачу виписано рецепт на придбання
окулярів (а. с. 68).

Частково задовольняючи вимоги
позивачів, суд першої інстанції
виходив з того, що:

02 квітня 2011 року, внаслідок
неправомірних дій відповідача
позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 були
спричинені тілесні ушкодження, з
приводу яких позивач ОСОБА_3 проходила
стаціонарне лікування у медичному
закладі, а ОСОБА_4 звертався по медичну
допомогу.

З відповідача на користь ОСОБА_3
підлягають стягненню документально
підтверджені витрати на придбання
ліків під час стаціонарного лікування
у розмірі 2676 гривень 90 копійок; 200
гривень - витрати на проведення
обстеження УЗД голови, 200 гривень -
витрати на проведення обстеження РЕГ
голови.

Вимоги позивача ОСОБА_3 про стягнення
додаткових витрат у розмірі: 247 гривень
(на придбання ліків для серця,
спазмолітики), 400 гривень ( вартість
двох додаткових обстежень голови, 100
гривень (вартість плівки для рентгену)
слід відмовити, оскільки зазначені
витрати не підтверджені належними
доказами. Не підлягають задоволенню і
вимоги позивача про стягнення витрат у
розмірі 200 гривень - вартість апарату
для вимірювання тиску, оскільки
придбання такого апарату не було
призначено лікарем під час лікування
позивача в результаті неправомірних
дій відповідача.

В результаті побиття позивача ОСОБА_4
відповідач розбив йому окуляри, тому
вимоги позивача в частині стягнення
витрат на придбання окулярів у розмірі
820 гривень підлягають повному
задоволенню.

При визначенні розміру грошової
компенсації моральної шкоди на користь
кожного з позивачів по 1000 гривень,
судом враховано ступінь вини
відповідача, характер, обсяг, глибину
та тривалість завданих позивачам
моральних страждань, які переживали
через публічне побиття, погіршення
стану їх здоров'я, порушення їх
звичного життєвого устрою, вимушеність
лікуватися, через тимчасову втрату
працездатності.

Відповідач скаржиться на рішення в
частині задоволених вимог позивачів і
не оскаржує рішення суду в частині
відмови у задоволенні їх вимог.

Позивачі рішення суду не оскаржують.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається зі змісту постанови
Саратського районного суду Одеської
області від 30.09.2011 року, якою ОСОБА_2
звільнено від кримінальної
відповідальності за скоєння злочину
передбаченого ст. 125 ч.1 КК України на
підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про
амністію», цивільний позов ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 майнової
шкоди в сумі 4736 грн. 30 коп. та моральної
шкоди в сумі 10000 грн. - залишений без
розгляду.

При поданні 27.10.2011 року позову до суду
про стягнення з відповідача майнової
та моральної шкоди, завданої
протиправними діями, позивачі
зазначили суму стягнення майнової
шкоди - 4736 грн. та моральної шкоди - 10000
грн., що відповідає розміру цивільного
позову, який ними був заявлений у
кримінальній справі.

Заявлена сума складається з витрат на
лікування 3566 грн. 30 коп., витрати на
придбання нових окулярів - 820 грн. та
витрат на послуги адвоката 350 грн.

Згідно виписки з медичної карти
амбулаторного хворого ОСОБА_3 вона
перебувала на лікуванні з 05.04.2011 року
до 20.04.2011 року в Комунальному закладі
«Саратська центральна районна
лікарня» Одеської області (а. с. 5).

Позивачами надані наступні платіжні
документи на підтвердження майнових
витрат на придбання ліків та
медикаментів:

Товарні чеки, видані СПД ОСОБА_8 на
придбання медикаментів на суму 106 грн. 50
коп. від 02.04.2011 року; на суму 194 грн. 10 коп.
від 05.04.2011 року; на суму 179 грн. 40 коп. від
07.04.2011 року; на суму 629 грн. 15 коп. від
09.04.2011 року; на суму 65 грн. 05 коп. від
11.04.2011 року; на суму 251 грн. 50 коп. від
12.04.2011 року; на суму 124 грн. 30 коп. від
12.04.2011 року; на суму 90 грн. 30 коп. від
13.04.2011 року; на суму 348 грн. 50 коп. від
14.04.2011 року; на суму 465 грн. 20 коп.; на суму
33 грн. 40 коп. від 18.04.2011 року; на суму 205
грн. 60 коп. від 19.04.2011 року; на суму 93 грн.
80 коп. від 22.04.2011 року; на суму 102 грн. від
10.05.2011 року

Розрахункові квитанції, видані СПД
ОСОБА_9 на суму 130 грн. 50 коп. від 15.04.2011
року; на суму 200 грн. від 20.04.2011 року; на
суму 100 грн. від 28.04.2011 року;

Касові чеки МПП «Адоніс» та ТОВ
«Інформпол» аптечний пункт № 9 смт.
Сарата на суму 28 грн. 50 коп. від 05.04.2011
року; 60 грн. 95 коп. від 08.04.2011 року; на
суму 66 грн. 35 коп. від 09.04.2011 року; на суму
10 грн. від 18.04.2011 року; на суму 14 грн. 85
коп. від18.04.2011 року

а всього на загальну суму 3499 грн. 95 коп.

Крім того, надано документ про сплату
ОСОБА_3 вартості окулярів в оптиці при
НІІ ім.. Філатова в м. Одесі, разом на
суму 820 грн. (а. с. 7, 108)

З вироку Саратського районного суду м.
Одеси від 04 жовтня 2013 року, залишеного
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 14 січня 2014 року,
яким визнано винною ОСОБА_3 у скоєнні
злочину передбаченого ст. 125 ч.1 КК
України у вигляді спричинення ОСОБА_10
умисних легких тілесних ушкоджень, які
спричинили короткочасний розлад
здоров`я вбачається, що після
спричинення тілесних ушкоджень
ОСОБА_10, її син ОСОБА_2 захищаючи її
вдарив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кулаком в
обличчя кожного. На задоволення
цивільного позову з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_10 вироком суду стягнуто 2500 грн. у
якості відшкодування витрат на правову
допомогу, 2000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а
всього на загальну суму 4500 грн.

Судова колегія, дослідивши
представлені докази щодо понесених
витрат на придбання ОСОБА_3 ліків та
медикаментів у квітні-травні 2011 року
виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

У матеріалах справи міститься довідка
№ 96 без дати про знаходження ОСОБА_3 на
лікуванні в стаціонарі Саратської ЦРЛ
з 05.04.2011 року до 20.04.2011 року включно. В
даній довідці заповненої різними
кольорами пасти - чорною зазначений
перелік препаратів, які ОСОБА_3
отримувала під час лікування на
стаціонарі та перелік ліків для
вживання амбулаторно доповнений
пастою синього кольору (а. с. 80).

На аркушах справи 81-82 містяться
відомості про ціни на ліки, що
зазначені у довідці (а. с. 80) з
визначенням ціни ліків станом на
квітень 2011 року, виданий СПД ОСОБА_9 та
ФОП ОСОБА_8.

Виходячи зі змісту товарних чеків та
розрахункових квитанцій,
представлених на обґрунтування вимог
ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди,
вбачається, що всі товарні чеки, видані
ФОП ОСОБА_8 у квітні-травні 2011 року не
містять взагалі назви ліків та
медикаментів.

Розрахункові квитанції ФОП ОСОБА_8 за
квітень 2011 року також не містять назви
ліків та медичних препаратів.

Перелік ліків з цінами на квітень 2011
року, завірений печатками СПД ОСОБА_9
та ФОП ОСОБА_8 не замінює належним
чином оформлені платіжні документи з
найменуванням ліків та медичних
препаратів з вказівкою ціни та
загальної суми чеку

Тому надані на підтвердження майнових
вимог ОСОБА_3 товарні чеки, видані ФОП
ОСОБА_8 та розрахункові квитанції,
видані СПД ОСОБА_9 судова колегія не
вважає належними доказами, що
підтверджують понесені позивачами
витрати на придбання ліків та
медикаментів, зазначених у довідці
Саратськорї ЦРЛ з найменуванням ліків
призначених у зв`язку із стаціонарним
та подальшим амбулаторним лікуванням
ОСОБА_3, внаслідок ушкодження здоров`я
завданих протиправними діями
відповідача.

Судова колегія також вважає , що і
касові чеки, які надані позивачами на
підтвердження майнових вимог у вигляді
понесених витрат на придбання ліків і
медикаментів, є неналежними доказами,
оскільки зазначені у касових чеках
найменування ліків, не відповідають
переліку ліків та препаратів, що
призначалися ОСОБА_3 при проходженні
нею лікування на стаціонарі Саратської
ЦРЛ, внаслідок ушкодження здоров`я
завданих протиправними діями
відповідача.

При таких обставинах, судова колегія
доходить до висновку, що вимоги в
частині стягнення на користь ОСОБА_3
майнової шкоди, пов`язаної з витратами
на лікування в сумі 3076 грн., внаслідок
ушкодження здоров`я завданих
протиправними діями відповідача, не
доведені наданням належних доказів і
тому не можуть бути задоволеними..

Тому рішення суду першої інстанції в
цій частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення майнової шкоди (збитків),
завданої завданих ушкодженням здоров`я
внаслідок протиправних дій в сумі 3076
грн.

Разом з тим судова колегія
погоджується з висновком районного
суду в частині стягнення з відповідача
майнових збитків на користь ОСОБА_4 у
вигляді вартості окулярів, придбаних
ним за 820 грн. в оптиці при НІІ ім..
Філатова в м. Одесі, оскілки
документально підтверджено факт їх
придбання за вказану ціну замість
окулярів, які були розбиті
відповідачем при побитті ОСОБА_4 02
квітня 2011 року.

Крім того, позивачами заявлялися до
відповідача вимоги про стягнення
моральної шкоди в загальній сумі 10000
грн., тобто по 5000 грн. на користь кожного
з позивачів.

Встановивши, що постановою суду, яка
набрала законної сили, відповідача
визнано винним у скоєнні злочину
відносно позивачів, і останнім
спричинені легкі тілесні ушкодження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про наявність правових
підстав для відшкодування завданої
ОСОБА_2 моральної шкоди.

При цьому, виходячи з засад розумності,
виваженості і справедливості, надавши
оцінку зібраним у справі доказам, які
свідчать про характер, обсяг і
тривалість страждань, яких зазнала
позивач у справі у зв'язку із
протиправною поведінкою відповідача
щодо неї, завдання шкоди її здоров`ю та
тривалості часу для його відновлення
та організації життя, суд першої
інстанції вважав, що розмір моральної
шкоди на користь позивача слід
визначити у розмірі по 1000 грн. на
користь кожного з позивачів.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у принижені
честі, гідності, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Ст.1167 ЦК України передбачає, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Судова колегія погоджується з
висновками районного суду про
наявність підстав для стягнення
моральної шкоди та вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом в
сумі по 1000 грн. на користь кожного із
позивачів, відповідає встановленим у
справі обставинам, є розумним,
виваженим і справедливим.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд стягуючи майнову шкоду на користь
ОСОБА_4 не врахував, що відсутні
будь-які докази, які підтверджують, що
ОСОБА_4 придбав окуляри саме за таку
ціну, є неспроможними, оскільки не
відповідають матеріалам справи, з яких
вбачається, що наявність документу про
сплату ОСОБА_4 вартості окулярів в
оптиці при НІІ ім.. Філатова в м. Одесі,
разом на суму складають 820 грн. (а. с. 108).

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не враховано, що відповідач діяв
у стані крайньої необхідності і
захищав мати, не можуть бути прийнятими
до уваги, оскільки з урахуванням
обставин справи, встановлених у суді,
не спростовують правильність висновку
районного суду про наявності підстав
для стягнення майнової шкоди на
користь ОСОБА_4 у вигляді вартості
придбаних окулярів та наявності
підстав про стягнення моральної шкоди.

Крім того, перебування у стані крайньої
необхідності не звільняє від обов`язку
особи, яка спричинила шкоду її
відшкодувати. Звільнення від
відшкодування шкоди завданої шкоди
частково або у повному обсязі є
виключним правом суду.

В даному випадку, з урахуванням
встановлених обставин справи, судова
колегія не вбачає підстав для
часткового або повного звільнення
відповідача від відшкодування шкоди,
оскільки з постанови про закриття
провадження у справі у зв`язку із
амністією, ОСОБА_2 визнав себе винним
повністю і сам просив застосовувати до
нього Закон «Про амністію» та не
наполягав на продовженні розгляду
справи для встановлення обставин
заподіяння шкоди потерпілим у стані
крайньої необхідності, що в розумінні
ст. 39 КК України не є злочином. В певних
випадках не підлягає кримінальній
відповідальності особа за перевищення
меж крайньої необхідності, зокрема
якщо внаслідок сильного душевного
хвилювання викликаного небезпекою, що
загрожувала, вона не могла оцінити
відповідність заподіяної шкоди цій
небезпеці.

Таким чином, судова колегія доходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 майнової шкоди,
завданої ушкодженням здоров`я
внаслідок протиправних дій в сумі 3076
грн. - скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову у
задоволенні вимог.

Крім того підлягає зміні рішення суду в
частині стягнення судових витрат.

Судова колегія вважає, що витрати на
правову допомогу не можуть бути
стягнутими з відповідача на користь
позивачів у солідарному порядку, а
підлягають стягненню у рівних частках.

Також з відповідача підлягає стягненню
судовий збір в дохід держави в сумі 243
грн. 60 коп. В іншій частині рішення слід
залишити без змін.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК
України, судова колегія -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Саратського районного суду
Одеської області від 16 липня 2014 року в
частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 майнових збитків (шкоди),
завданих ушкодженням здоров`я
внаслідок протиправних дій в сумі 3076
грн. - скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні вимог
про стягнення з ОСОБА_2 майнових
збитків (шкоди), завданих ушкодженням
здоров`я внаслідок протиправних дій в
сумі 3076 грн.

Рішення Саратського районного суду
Одеської області від 16 липня 2014 року в
частині стягнення судових витрат -
змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в
сумі 1850 (одну тисячу вісімсот п'ятдесят)
гривень у рівних частках на користь
кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, проте може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили рішенням суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

А.М. Кварталова