Номер провадження: 22-ц/785/9959/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В.,
Короткова В.Д.,

з участю секретаря Волчанського
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4
про усунення перешкод у користуванні
орендованим майном за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014
року,-

встановила:

04.09.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
зазначеним позовом до ОСОБА_3,
посилаючись на те, що 01 серпня 2014 року
між нею та ОСОБА_4 укладено договір
оренди нежитлового приміщення
/павільйону/ АДРЕСА_1, однак приміщення
зайняте відповідачем ОСОБА_3, які
здійснює роздрібну торгівлю та
покидати приміщення відмовляється.

Відповідач позов не визнала.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 24 вересня 2014 року позов
задоволено.

ОСОБА_3, вважаючи рішення незаконним та
таким, що не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
надала до суду апеляційну скаргу про
скасування рішення з постановленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на них,
перевіривши матеріали справи,
законність i обґрунтованість
рішення суду першої iнстанцiї та
доводiв апеляційної скарги, колегія
суддів вважає за необхідне їх
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 19
грудня 2012 року між ФОП ОСОБА_5 та ФОП
ОСОБА_4 укладено договір купівлі-
продажу, відповідно до умов якого
остання придбала приміщення загальною
площею 30 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.
19-21).

Того ж дня, 19.12.2012 року на підставі акту
прийому - передачі ФОП ОСОБА_4 прийняла
вищевказане приміщення, а також
документи на павільйон.

20 грудня 2012 року між Управлінням
розвитку споживчого ринку та захисту
прав споживачів Одеської міської ради
та приватним підприємцем ОСОБА_4
укладено договір оренди окремого
індивідуального визначеного майна
№3/352, відповідно до умов якого
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно -
тверде покриття площею 30, 00 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
сторони дійшли взаємної згоди, що умови
даного договору застосовуються до
відношень між ними з 01.12.2012 року по
01.12.2015 рік.

04 квітня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
укладено договір оренди, відповідно до
умов якого ОСОБА_4 зобов'язується
передати, а ОСОБА_3 зобов'язується
прийняти у тимчасове володіння та
користування строком на 1 рік
приміщення, що знаходиться знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 30
кв.м. та зобов'язується сплачувати
ОСОБА_4 орендну плату (а.с. 88).

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що строк дії договору закінчився
4 квітня 2014 року. Про укладення нового
договору оренди ОСОБА_3 питання не
ставила.

01 серпня 2014 року між ФОП ОСОБА_4
(Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар)
укладено договір оренди нежитлового
приміщення АДРЕСА_1, відповідно до умов
якого ОСОБА_4 зобов'язується передати, а
ОСОБА_2 зобов'язується прийняти у
тимчасове володіння та користування
приміщення, що знаходиться знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 30
кв.м. та зобов'язується сплачувати
ОСОБА_4 орендну плату (а.с.7-10).

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.. Законом можуть
бути передбачені особливості
укладення та виконання договору найму
(оренди)

Згідно частини 1 ст.761 ЦК України, право
передання майна у найм має власник речі
або особа, якій належать майнові права,
а згідно ч. 1 ст. 773 ЦК України наймач
зобов'язаний користуватися річчю
відповідно до її призначення та умов
договору.

З огляду на наведене, на думку колегії
суддів, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що ОСОБА_2 є належним
орендарем спірного нежитлового
приміщення павільйону АДРЕСА_1.

При цьому, ОСОБА_3 без належно
оформлених документів, тобто без
правових підстав зайняла спірне
приміщення та користується ним.

Також вірно судом першої інстанції
звернуто увагу на той факт, що
відповідач ОСОБА_3 мала намір взяти в
оренду це приміщення, про що йшли
перемовини і що їй було надано доступ
до павільйону для того щоб в подальшому
укласти відповідний договір оренди,
проте остання затягувала підписання
договору оренди, через що вищевказаний
павільйон передано в оренду ОСОБА_2

Відповідно до ст.638 Цивільного Кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. Договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Виходячи з викладеного, висновок суду
відповідає обставинам справи та
узгоджується з нормами матеріального і
процесуального права, які ним
правильно застосовані.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.69 ЦПК України кожна особа
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,а
також достатність і взаємний зв"язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість рішення ухваленого
по даній справі та відсутність підстав
до його скасування.

Доводи скарги та матеріали справи не
дають підстав вважати, що судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
статтями 309 ЦПК України,
як підстави для скасування рішення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення скаржником норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді в
судовому засіданні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Як видно з матеріалів справи, суд
об'єктивно оцінив зібрані по справі
докази, дав їм належну правову оцінку і
ухвалив обґрунтоване рішення, підстав
для скасування якого, колегія суддів,
відповідно до ст. 308 ЦПК України, не
вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 24 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий

В.М.Гончаренко

Судді

Н.В.Комаровська

В.Д.Коротков