У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік
О.М.,суддів:Маляренка А.В., Нагорняка
В.А.,Писаної Т.О.,Юровської
Г.В.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на заочне рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 17 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 06 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Комунальне
підприємство «Харківські теплові
мережі» (далі - КП «Харківські теплові
мережі») звернулось до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи його тим,
що ОСОБА_6, не уклавши договір на
постачання теплової енергії в належні
на праві власності нежитлові
приміщення підвалу, а також першого
поверху № 1-1-;-1-13 загальною площею 253,5
кв. м в літ «А-5», що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, м. Харків, фактично
отримувала теплову енергію за рахунок
позивача, яку КП «Харківські теплові
мережі» подає у централізовану систему
опалення будинку, де розташоване
приміщення відповідачки.

За період бездоговірного користування
послугами теплопостачання з 01 жовтня
2012 року по 01 травня 2013 року
відповідачкою спожито теплової
енергії на суму 29 326 грн 67 коп. За кожен
розрахунковий період відповідачці
направлялися платіжні
вимоги-доручення про оплату за спожиту
теплову енергію, але до цього часу
заборгованість не сплачена.

З урахуванням наведеного КП
«Харківські теплові мережі» просило
стягнути на свою користь з ОСОБА_6
вартість спожитої теплової енергії в
сумі 29 326 грн 67 коп.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 17 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 06 травня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КП
«Харківські теплові мережі»
заборгованість за спожиту теплову
енергію у сумі 29 326 грн 67 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції, мотивуючи свої
доводи порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Задовольняючи позов КП «Харківські
теплові мережі», суд першої інстанції,
з висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, керувався тим,
що за умови відсутності укладеного між
сторонами договору про надання послуг
з теплопостачання між сторонами
виникли позадоговірні відносини, у
зв'язку з якими відповідач, як споживач,
зобов'язався проводити розрахунки за
послуги з теплопостачання за
встановленими тарифами в терміни,
передбачені законом.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна, оскільки
вони зроблені при неповному з'ясуванні
обставин справи та з порушенням норм
процесуального та матеріального
закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак висновки місцевого та
апеляційного судів не відповідають
вимогам матеріального та
процесуального закону з наступних
підстав.

Судами встановлено, що до договору
купівлі-продажу від 07 вересня 2012 року
належать нежитлові приміщення підвалу,
а також першого поверху №1-1-:-1-13
загальною площею 253,5 кв. м, літ «А-5» у
будинку АДРЕСА_1 у м. Харкові з
централізованою системою опалення. За
вказаною адресою відкритий
абонентський особистий рахунок №
НОМЕР_1 на отримання послуг з
теплопостачання.

Згідно з актами КП «Харківські теплові
мережі» про включення опалення від 19
жовтня 2012 року № 173/20637 та про
обстеження системи споживання
теплоенергії від 29 жовтня 2012 року №
173/5959 проведено підключення
теплоенергії до будинку, що
розташований по АДРЕСА_1, м. Харків.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, зокрема з довідки виданої
Комунальним підприємством
«Жилкомсервіс» 17 березня 2008 року,
спірні нежитлові приміщення (колишня
квартира) були відключені від системи
центрального опалення для проведення
робіт з реконструкції та здійснення
прибудови, було демонтовано батареї. Ці
приміщення не підключалися до системи
опалення і після закінчення робіт. 07
вересня 2012 року вказане приміщення
було придбане ОСОБА_6 і станом на 05
листопада 2013 року до системи
центрального опалення не підключено (а.
с. 65).

Крім того, слід зазначити, що
зобов'язання зі сплати послуг з
теплопостачання має періодичний
характер і повинно виконуватися
щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір
несплачених послуг з теплопостачання
за кожним з цих періодичних платежів,
підсумувавши розмір нарахованої суми
та визначивши її загальну суму.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України обставини
справи належним чином не з'ясував,
зокрема, не перевірив доводів і
заперечень відповідача щодо розміру
нарахованої суми, своїх розрахунків з
розміру заборгованості не навів,
будь-яке обґрунтування з цього приводу
в рішеннях судів першої та апеляційної
інстанцій відсутнє, що позбавляє суд
касаційної інстанції належним чином
перевірити їх обґрунтованість та
законність.

За таких обставин ухвали суду першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи до суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 336, 338, 343, 344, 345, 349
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 17 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 06 травня 2014 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:
А.В. Маляренко В.А. Нагорняк Т.О. Писана
Г.В. Юровська