Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковалевича С.П., Хилевича
С.В.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційними
скаргами Публічного акціонерного
товариства „УкрСиббанк" та ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду від
26 вересня 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
„УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н
о в и л а :

Публічне акціонерне товариство
„УкрСиббанк" 11 червня 2014 року
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішенням Рівненського міського суду
від 26 вересня 2014 року даний позов
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк"
(ПАТ „УкрСиббанк") заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 15 січня 2008 року в
розмірі 15100, 77 доларів США, що
еквівалентно 177138, 98 грн. та судові
витрати.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про звернення стягнення на
предмет іпотеки, ПАТ „УкрСиббанк"
подав на нього апеляційну скаргу.

Вказує, що оскаржуване рішення
ухвалене з порушенням вимог ст.ст.15,16,
525, 526, 590, 610, 611 ЦК України, ст. 1, 33 Закону
України «Про іпотеку» та ст.1, З, 213 ЦПК
України.

Вважає, що судом І інстанції в
порушення наведених норм не враховано,
що норми Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», не змінюють, не
припиняють дію та не скасовують норм
матеріального права щодо
обов'язковості виконання зобов'язань
та настання передбачених законом і/або
договором наслідків у разі їх не
виконання.

Стверджує, що при постановленні
рішення судом не враховано, що введений
Законом мораторій з урахуванням
обраного в даній справі способу
звернення стягнення на предмет іпотеки
(проведення прилюдних торгів в межах
виконавчого провадження) підлягає
застосуванню лише па стадії
виконавчого провадження.

Також судом І інстанції не встановлено
факт використання предмета іпотеки як
місця постійного проживання.

Просить скасувати оскаржуване рішення
в частині відмови у зверненні
стягнення на предмет іпотеки та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення позову.

Вважаючи дане рішення незаконним через
недоведеність обставин, які мають
значення для справи, ОСОБА_1 подала на
нього апеляційну скаргу.

При цьому покликається на те, що з часу
здійснення останнього платежу по
кредитному договору та станом на день
подання позовної заяви до суду Банк
всупереч свого гарантованого права на
виконання положень Розділу 5 Договору
про надання споживчого кредиту №
0 від 15 січня 2008 року «Порядок і
зміна процентної ставки», враховуючи
тривале порушення позичальником
ОСОБА_2 кредитної дисципліни, не
підвищив процентну ставку за
Договором, про намір змінити розмір
ставки за наданим кредитом не
повідомляв, у відповідності до Закону
України «Про іпотеку», розділу 2
Договору не ставив питання про
здійснення стягнення на предмет
іпотеки, наказів про примусову оплату
боргу за Договором не видавав.

Вказує, що матеріали справи дійсні
докази проживання майнового
поручителя ОСОБА_4 у предметі іпотеки
не містять.

Окрім того, судом першої інстанції не
встановлено, чи у майнового поручителя
у власності знаходиться інше нерухоме
майно.

Просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове рішення суті позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга ПАТ „УкрСиббанк"
підлягає задоволенню, а апеляційна
скарга ОСОБА_1 - задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення кредитної заборгованості та
відмовляючи в позові про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд
першої інстанції послався на вимоги
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03 червня 2014 року,
який вступив у дію 07 червня 2014 року.

Із таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду в повному обсязі не погоджується
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 січня 2008 року
між АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступником якого являється
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0 , відповідно до умов якого
останній отримав кредит в сумі 25400,00
дол. США, а банк зобов'язався щомісячно
повертати кредит у повному обсязі в
терміни та розмірах, що встановлені
графіком погашення кредиту згідно
додатку №1 до договору, але у будь -
якому випадку повернути кредит у
повному обсязі не пізніше 28 грудня 2017 p.,
якщо тільки не застосовується інший
термін повернення кредиту відповідно
до умов договору (п. 1.2.2. кредитного
договору).

За користування кредитними
коштами ОСОБА_2 повинен сплачувати
проценти у розмірі 13,9 % річних в
порядку, встановленому п.1.3. кредитного
договору. Сторони домовилися, що розмір
процентної ставки може бути змінений,
(п.1.3.1., п.1.3.2 кредитного договору).
Проценти нараховуються на суму
кредитних коштів, що фактично надані
банком позичальнику, і які ще не
повернуті останнім у власність банку.(
п. 1.3.3. кредитного договору).

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань позичальника по кредитному
договору укладені: договір поруки №172912
від 15січня 2008 року з ОСОБА_1 та договір
поруки №172913 від 15 січня 2008 року з
ОСОБА_3

Також, в забезпечення виконання
кредитних зобов'язань ОСОБА_2 укладено
договір іпотеки №75157 від 15 січня 2008
року з іпотекодавцем - ОСОБА_4
Відповідно до вказаного договору в
іпотеку банку передано нерухоме майно -
однокімнатна квартира, загальною
площею 33,00 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, ринковою вартістю
171600,00 грн., що належить на праві
власності ОСОБА_4 на підставі договору
дарування від 06 грудня 2007 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Тобто, цивільне законодавство
базується на принципі обов'язкового
виконання сторонами зобов'язань за
договором.

Право іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки виникає в
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання, ч.2 ст. 590 ЦК України, ч.1 ст.
33 Закону України „Про іпотеку".

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» встановлено, що звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

У зв"язку з невиконанням умов
кредитного договору боржник допустив
заборгованість у розмірі 15100, 77 доларів
США, що еквівалентно 177138, 98 грн.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», нерухоме житлове майно, яке
виступає предметом іпотеки на
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами
іноземній валюті не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника).

Зокрема, примусове стягнення
(відчуження без згоди власника)
неможливе у разі, якщо іпотечне майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя і в разі, коли у
позичальника (майнового поручителя) не
знаходиться у власності інше нерухоме
житлове майно, а також, коли його
загальна площа не перевищує 140 кв.м. для
квартири та 250 кв.м. для житлового
будинку.

Застосовуючи норми Закону України
„Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", суд першої інстанції не
встановив, чи нерухоме житлове майно
використовується майновим
поручителем, як місце постійного
проживання, чи не перебуває у власності
інше нерухоме житлове майно.

В матеріалах справи на підтвердження
чи спростування цих фактів докази
відсутні.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_4 27 березня 2012 року
знятий з реєстрації в Рівненській
області в місто Великий Березний
Закарпатської області (а.с. 60).

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для застосування норм Закону
України „Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті".

У зв"язку з викладеним, рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення в цій частині.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 526, 572, 1054 ЦК України ,
Закону України «Про іпотеку», ст. 1
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті", ст. ст. 11, 303, 304, 309, 313,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк"
задовольнити, апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського
суду від 26 вересня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про звернення стягнення на предмет
іпотеки скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк"
про звернення стягнення на предмет
іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки -
однокімнатну квартиру, загальною
площею 33,00 кв. м., що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 та належить на праві
власності ОСОБА_4 з метою погашення
заборгованості на користь Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк" ,
що виникла внаслідок невиконання
ОСОБА_2 умов кредитного договору
№0 від 15 січня 2008 року, у розмірі
15100, 77 доларів США, що еквівалентно 177138,
98 грн., з яких : 13212,68 дол. США (що
еквівалентно 154990,81 грн.) -
заборгованість за кредитом, у тому
числі 3712,68 доларів США - прострочена
заборгованість за кредитом, за строк з
01 вересня 2013 року по 23 травня 2014 року;
1495,83 доларів США (що еквівалентно 17546, 77
грн.) - заборгованість за процентами, у
тому числі 1301, 82 доларів США -
прострочена заборгованість, за строк з
01 жовтня 2013 року по 30 квітня 2014 року; 344,79
доларів США (що еквівалентно 4044,55 грн.) -
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом, нарахована
з 23 травня 2013 року по 23 травня 2014 року; 47,
47 доларів США (що еквівалентно 556,85 грн.)
- пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за процентами,
нарахована з 26 листопада 2013 року по 23
травня 2014 року, шляхом проведення
прилюдних торгів у межах процедури
виконавчого провадження, з дотриманням
вимог Закону України „Про іпотеку" з
початковою ціною визначеною в договорі
іпотеки № 75157 від 15 січня 2008 року в
розмірі 171600, 00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
С.П. Ковалевич

С.В. Хилевич