Справа № 168/91/14 Головуючий у 1 інстанції:
Хаврона О.Й. Провадження № 22-ц/773/2022/14
Категорія: 81 Доповідач:
Лівандовська-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді -
Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Антонюк К.І., Овсієнка А.А.

при секретарі -Черняк О.В.

з участю:

представника боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за поданням
начальника відділу державної
виконавчої служби Старовижівського
районного управління юстиції
Волинської області Прохорчука С.Ф. про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу, за
апеляційною скаргою боржника ОСОБА_3 на
ухвалу Старовижівського районного
суду Волинської області від 27 жовтня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року начальник відділу
державної виконавчої служби
Старовижівського районного управління
юстиції Прохорчук С.Ф. звернувся до
суду із поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_3 Подання
мотивоване тим, що на виконанні у ВДВС
Старовижівського РУЮ знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 114/14 від
15.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 95 868 грн. боргу за
договором позики, три відсотки річних в
розмірі 8 147, 58 грн., а також 1040, 16 грн.
судових витрат. Оскільки рішення суду
боржником не виконується і борг не
сплачено, покликаючись на ухилення
боржником від виконання рішення суду
начальник відділу ДВС просив тимчасово
обмежити боржника у праві виїзду за
межі України.

Ухвалою Старовижівського районного
суду Волинської області від 27 жовтня 2014
року подання задоволено.

До виконання зобов'язань за рішенням
Старовижівського районного суду
Волинської області від 03 березня 2014
року тимчасово обмежено право виїзду
боржника - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі
без вилучення паспортного документа.

Виконання ухвали доручено
Адміністрації Державної прикордонної
служби України.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3,
покликаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
просив ухвалу суду першої інстанції
скасувати та постановити нову, якою в
задоволенні подання державного
виконавця відмовити.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних мотивів.

Задовольняючи подання відділу
державної виконавчої служби
Старовижівського районного управління
юстиції та обмежуючи боржника у праві
виїзду за межі України суд першої
інстанції виходив з того, що боржником
ОСОБА_3 не сплачено борг в розмірі 105
055, 74 грн. по виконавчому листу №114/14,
виданого Старовижівським районним
судом від 15.05.2014 року про стягнення
боргу на користь ОСОБА_4, тому суд
вважав, що є підстави, передбачені
законом для обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України.

Однак, колегія суддів не погоджується з
висновком суду щодо наявності підстав,
передбачених законом для задоволення
подання державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ст. 6 цього ж Закону
громадянинові України, який має
паспорт може бути тимчасово відмовлено
у праві виїзду за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням -
до виконання зобов'язань.

Згідно із ст. 377-1 Цивільного
процесуального Кодексу (далі ЦПК
України) питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за місцем
знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

П. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" надано право
державному виконавцю у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду з таким
поданням.

З матеріалів справи вбачається, що 20
травня 2014 року державною виконавчою
службою Старовижівського районного
управління юстиції відкрито виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа № 114/14, виданого 15 травня 2014 року
Старовижівським районним судом про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
заборгованості за договором позики в
розмірі 95 868 грн., три відсотки річних
в розмірі 8 147, 58 грн., 1 040, 16 грн.
витрат по оплаті судового збору, а
всього на загальну суму 105 055, 74 грн.
(а.с.108-109).

В матеріалах справи відсутні будь-які
дані, які б свідчили про ухилення
боржника від виконання судового
рішення, відсутні докази які б
підтверджували ці обставини.

Відповідно до вищезазначених норм
закону, боржник у разі ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду, може бути
тимчасово обмежений у праві виїзду за
межі України до виконання рішення за
поданням державного виконавця.

Наявність заборгованості по виконанню
рішення суду без встановлення
обставин, які б свідчили про ухилення
боржника від виконання рішення, тобто
дій або бездіяльності боржника, які
полягають у навмисному або іншому
свідомому невиконанні ним зазначених
обов'язків, не є підставою для
застосування зазначених санкцій.

Звертаючись до суду з поданням про
обмеження боржника ОСОБА_3 державним
виконавцем констатовано лише факт
наявності у останнього заборгованості
за договором позики, проте будь-яких
належних та допустимих доказів, які б
свідчили про злісне ухилення боржника
від виконання покладених на нього
судовим рішенням зобов'язань, а саме: не
надання у строк, встановлений
державним виконавцем, достовірних
відомостей про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
неповідомлення державного виконавця
про майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб тощо,
державним виконавцем суду не надано, а
тому правові підстави для задоволення
подання про тимчасове обмеження ОСОБА_3
у праві виїзду за межі України, у
розглядуваному випадку, відсутні.

Оскільки судом першої інстанції було
вирішено питання з порушенням норм
процесуального права, то у
відповідності до п. 2 ч. 1ст. 312 ЦПК
України ухвалу суду слід скасувати і
постановити нову про відмову в
задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу Старовижівського районного
суду Волинської області від 27 жовтня 2014
року у даній справі скасувати.

В задоволенні подання начальника
відділу державної виконавчої служби
Старовижівського районного управління
юстиції Волинської області Прохорчука
С.Ф. про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України
відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді