Справа № 459/4796/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судових засідань
Черник Т.І.,

позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Вандзьо О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
трудового каліцтва, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач
звернувся до суду з позовом, у якому
просить стягнути з відповідача на його
користь 20 000,00 грн. відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
трудового каліцтва. В обгрунтування
позову послався на те, що з 12.02.1979 року
по 30.10.2003 року працював на вугільних
шахтах регіону. 30.10.2003 року звільнений з
шахти «Відродження» по п. 2 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, що перешкоджає продовженню
роботи. 13.02.1986 року з позивачем стався
нещасний випадок, в результаті якого
позивач отримав травму хребта (акт № 12
від 14.02.1986 року про нещасний випадок на
виробництві). У зв'язку з тривалою
роботою в особливо шкідливих умовах
праці у позивача погіршився стан
здоров'я, внаслідок чого останній
змушений був звертатись за медичною
допомогою. Відповідно до довідки МСЕК
серії ЛВА-2 № 012761 від 02.12.2003 року
позивачу встановлено 50% втрати
професійної працездатності у зв'язку з
трудовим каліцтвом. Згідно з довідкою
МСЕК серії ЛВА-2 № 015037 від 23.11.2004 року
останньому встановлено 50% втрати
профпрацездатності з 21.11.2004 року.
Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2
№ 014779 від 09.11.2006 року позивачу
встановлено безтерміново 70% втрати
професійної працездатності з 08.11.2006
року. Внаслідок отримання трудового
каліцтва, позивачу було завдано
значної моральної шкоди, яка
виражається в тому, що втратив
працездатність, став інвалідом,
відчуває постійні болі в попереку, всі
нормальні умови його життя порушено,
відчуває великі незручності при
веденні домашнього господарства, важко
займатись домашніми справами.

Представник відповідача подав
заперечення на позовну заяву, в якій
зазначає, що відповідно до наказу МОЗ №
212 від 22.11.1995 року на МСЕК покладено
обов'язок встановлення факту
спричинення моральної шкоди. Також
вказав, що підставою для відшкодування
моральної шкоди може бути висновок
лікаря-психіатра
лікувально-профілактичного закладу
або лікарсько-консультаційної чи
медико-соціальної експертної комісії
про стрес, якого зазнав потерпілий у
результаті трудового каліцтва чи
професійного захворювання, чи їх
наслідків, про депресію чи інші
негативні вияви стану потерпілого.
Просить відмовити позивачеві у
задоволенні позовної заяви.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримав з підстав, вказаних у
позовній заяві. Пояснив, що у 1986 році
отримав трудове каліцтво, внаслідок
отримання якого йому завдано значної
моральної шкоди, яка виражається у
втраті працездатності, став інвалідом,
відчуває постійні болі в попереку,
порушено всі нормальні умови його
життя, відчуває великі незручності при
веденні домашнього господарства, важко
займатись домашніми справами. Просить
позов задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнала з
підстав, вказаних у запереченні на
позовну заяву. Просить відмовити
позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Згідно з трудовою книжкою
позивача останній з 12.02.1979 року по 30.10.2003
року працював на вугільних шахтах
регіону. 30.10.2003 року звільнений з шахти
«Відродження» по п.2 ст.40 КЗпП України у
зв'язку з виявленою невідповідністю
працівника виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, що
перешкоджає продовженню роботи.

13.02.1986 року з позивачем стався
нещасний випадок, в результаті якого
останній отримав травму хребта (акт № 12
від 14.02.1986 року про нещасний випадок на
виробництві).

У зв'язку з тривалою роботою в
особливо шкідливих та тяжких умовах
праці позивач був змушений звертатися
за медичною допомогою, що
підтверджується копіями наявних у
справі медичних документів.

Відповідно до довідки МСЕК серії
ЛВА-2 № 012761 від 02.12.2003 року позивачу
встановлено 50% втрати професійної
працездатності у зв'язку з трудовим
каліцтвом.

Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2
№ 015037 від 23.11.2004 року останньому
встановлено 50% втрати
профпрацездатності з 21.11.2004 року.

Відповідно до довідки МСЕК серії
ЛВА-2 № 014779 від 09.11.2006 року позивачу
встановлено безтерміново 70% втрати
професійної працездатності з 08.11.2006
року.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини 2 статті 153
Кодексу законів про працю України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно статті 237-1 Кодексу законів
про працю України відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23
ЦК України моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або і інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України
установлено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини третьої статті 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування), ухваленого
27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно
до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу
України (435-15) моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення таких особистих
немайнових прав, як право на життя,
право на охорону здоров'я тощо.
Ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

Вищенаведені обставини справи та
правові положення, на думку суду,
свідчать про доведення факту
спричинення позивачеві моральної
шкоди унаслідок ушкодження його
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, що потягло за собою трудове
каліцтво, а отже, про право позивача на
її відшкодування.

Факт спричинення позивачеві
моральної шкоди підтверджується також
наявними у справі копіями медичних
документів та знаходить своє пояснення
згідно із вищевказаними положеннями
Рішення Конституційного Суду України
від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування моральної шкоди (суму її
компенсації), судом ураховано тяжкість
завданої позивачеві моральної шкоди,
глибину, тривалість та характер
моральних та фізичних страждань, їх
інтенсивність та довготривалість, стан
його здоров'я, оскільки останній
відчуває постійні болі в попереку,
значні незручності при веденні
домашнього господарства, йому важко
займатись домашніми справами, тяжкість
трудового каліцтва, настання у зв'язку
з цим негативних змін у його житті,
необхідність лікування, втрату у
зв'язку з цим життєвих зв'язків,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, що вимагає від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя, обсяг втрати
позивачем працездатності унаслідок
трудового каліцтва, що становить 70 %.
При цьому суд виходить із засад
розумності, виваженості та
справедливості, що відповідає вимогам
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Тому суд вважає, що сума
компенсації спричиненої позивачеві
моральної шкоди повинна складати 10000,00
грн.

Щодо вимоги про стягнення 20000,00
грн., то суд вважає, що така належним
чином не вмотивована, є завищеною і не
відповідає тяжкості та характеру
завданої позивачеві шкоди.

Посилання представника
відповідача на те, що для встановлення
факту наявності моральної шкоди,
позивачу слід звернутись на обстеження
у МСЕК, судом до уваги не беруться,
оскільки відповідно до п. 2 Наказу МОЗ
України № 420 від 05.06.2012 року «Про
затвердження Порядку та Критеріїв
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня стійкої
втрати професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров»я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків»,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.08.2012 року визнано
таким, що втратив чинність, наказ МОЗ
України від 22.11.1995 року, яким
затверджено Порядок встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків», у п. 3.8 якого
передбачалося, що на МСЕК покладено
обов'язок встановлення факту
спричинення моральної шкоди.

Решта доводів представника
відповідача стосовно заперечення
факту завдання позивачеві моральної
шкоди спростовуються вищенаведеними
висновками суду.

Таким чином, позов
задовольняється частково у межах,
зазначених вище.

Суд покладає обов'язок
відшкодувати спричинену позивачеві
моральну шкоду саме на відповідача, а
не на роботодавця, оскільки на день
встановлення позивачеві втрати
професійної працездатності вперше
відповідальним за відшкодування шкоди
був відповідач на підставі частини 3
статті 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_2
10000 (десять тисяч),00 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок трудового каліцтва.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
В. В. Грабовський