АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції - Калініченко
Доповідач - Андрієнко А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович
В.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 лютого 2013 року про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 20 лютого 2013 року заяву
позивача про забезпечення позову
задоволено частково. Вжито заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно, що належить на праві
власності ОСОБА_2, а саме:

- будинок, площею 286,5 кв.м, що
знаходиться за адресою: Київська обл.,
АДРЕСА_1, належить відповідачеві
особисто на підставі свідоцтва про
право власності б/н від 26.01.2009 року;

- земельну ділянку,площею 0,250 га, що
розташована за адресою: Київська обл.,
АДРЕСА_1, належить відповідачеві
особисто на праві власності відповідно
до державного акту № 70 від 12.08.2005
року;

- земельну ділянку,площею 1,500 га, що
розташована за адресою: Київська обл.,
АДРЕСА_1, належить відповідачеві
особисто на праві власності відповідно
до державного акту № 71 від 12.08.2005
року.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаною
ухвалою суду, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду, мотивуючи тим,
що суд першої інстанції порушив норми
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
апелянт підтримав апеляційну скаргу ,
просив її задовольнити, ухвалу суду
першої інстанції скасувати та
постановити нову ухвалу про відмову у
задоволенні клопотання про
забезпечення позову.

Представник ОСОБА_3 просив
апеляційну скаргу відхилити, ухвалу
суду першої інстанції залишити без
змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
договорами позики та одночасно з
заявою про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на майно, що належить
на праві власності ОСОБА_2, а саме:

- будинок, площею 286,5 кв.м, що
знаходиться за адресою: Київська обл.,
АДРЕСА_1, належить відповідачеві
особисто на підставі свідоцтва про
право власності б/н від 26.01.2009 року;

- земельну ділянку,площею 0,250 га, що
розташована за адресою: Київська обл.,
АДРЕСА_1, належить відповідачеві
особисто на праві власності відповідно
до державного акту № 70 від 12.08.2005
року;

- земельну ділянку,площею 1,500 га, що
розташована за адресою: Київська обл.,
АДРЕСА_1, належить відповідачеві
особисто на праві власності відповідно
до державного акту № 71 від 12.08.2005
року;

- квартиру, загальною площею 96,74
кв.м, по АДРЕСА_3 в м. Києві.

Крім того, ОСОБА_3 просив накласти арешт
на майно ТОВ «МЖК-БУД-СЕРВІС»
відповідно до частки відповідача у
розмірі 33% та ТОВ «МЖК-БУД-СЕРВІС»
відповідно до частки у розмірі 14,86%, що
належить ОСОБА_2 на праві часткової
власності, а саме:

- незавершене будівництвом
нежитлове приміщення № 127, загальною
площею 172 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_4

- нежитлове приміщення № 387,
загальною площею 347,7кв.м, що
знаходиться в АДРЕСА_2;

- нежитлове приміщення № 390,
загальною площею 347,7 кв.м, що
знаходиться в АДРЕСА_2.

В обґрунтування заяви позивач
зазначив, що між ним та відповідачем
укладено Договір позики № 1 від 14.06.2011
року та Договір позики № 2 від 10.04.2008
року на загальну суму 1 082 900 дол. США.
Неодноразові вимоги про повернення
коштів відповідачем не виконуються. На
думку позивача, такі дії свідчать про
недобросовісність позичальника та
підтверджують існування ризику
неможливості стягнення боргу у разі
задоволення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову частково, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку щодо
виду забезпечення позову та меж, в яких
позов повинен бути забезпечений.

Відповідно до ст..151 ч.3 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути спів
мірними із заявленими позивачем
вимогами.

Суд першої інстанції дійшов до
висновку, що заява про забезпечення
позову в частині накладення арешту на
майно, що належить відповідачу на праві
власності, підлягає частковому
задоволенню у зв'язку з її
обґрунтованістю.

Посилання апелянта на ту обставину, що
заява про забезпечення позову
розглянута з порушенням норм
цивільно-процесуального права, не може
бути прийнята до уваги, оскільки заява
розглянута в день надходження позову
до суду, суддею одноособово, без участі
сторін, порушень норм ЦПК в цій частині
не вбачається.

Також суд відмовив в задоволенні заяви
в частині накладення арешту на частки в
статутному фонді ТОВ, оскільки згідно з
п.2 ч.5 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від
22.12.2006 року суд не повинен вживати таких
засобів забезпечення позову, які не
пов'язані із втручанням у внутрішню
діяльність господарських товариств.

Колегія суддів також не вбачає підстав
для скасування ухвали про забезпечення
позову на підставі наданої апелянтом
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року
по цій справі, оскільки із зазначеної
ухвали вбачається, що рішення першої
інстанції по справі та рішення
Апеляційного суду м.Києва від 10.06.2014
року скасовані, а справа передана до
суду першої інстанції на новий розгляд,
тобто рішення по суті по справі не
постановлено.

За таких обставин суд першої
інстанції в межах заявлених вимог
повно та всебічно з'ясував обставини
справи, зібраним доказам дав належну
оцінку і прийшов до правильного
висновку про часткове задоволення
заяви.

Постановлена судом ухвала
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного
суду м.Києва від 20 лютого 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді :