Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Хмельницької другої
державної нотаріальної контори,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання
права власності на майнові права
засновника приватної фірми та визнання
недійсними свідоцтв про право на
спадщину за законом, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Хмельницької області від 30
вересня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
Хмельницької другої державної
нотаріальної контори, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про визнання права власності на
майнові права засновника приватної
фірми та визнання недійсними свідоцтв
про право на спадщину за законом,
посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_8
був засновником приватної фірми «А і
Є». Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
спадщину прийняли: вона та його діти -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ј частку майнових прав
приватної фірми «А і Є».

Позивач вважає, що оскільки рішенням
Конституційного суду України від 19
вересня 2012 року було роз'яснено
положення ст. 61 СК України, що статутний
капітал та майно приватного
підприємства є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, а тому
нотаріус мала видати їй свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
на майнові права приватної фірми «А і
Є» як дружині померлого в розмірі 5/8
частин, однак їй було видано свідоцтво
про право власності тільки на ј частину
майнових прав приватної фірми «А і Є»,
як і решті спадкоємців, тому звернулась
до суду з вказаним позовом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 05 серпня 2014 року позов
задоволено. Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_8, виданих
Другою Хмельницькою державною
нотаріальною конторою на ім'я: ОСОБА_4
на ј частку майнових прав засновника
приватної фірми «А і Є»; ОСОБА_5 на
ј частку майнових прав засновника
приватної фірми «А і Є»; ОСОБА_7 на ј
частку майнових прав засновника
приватної фірми «А і Є»; ОСОБА_6 на ј
частку майнових прав засновника
приватної фірми «А і Є». Визнано за
ОСОБА_4 в порядку спадкування право
власності на 5/8 часток майнових прав
засновника приватної фірми «А і Є»
після смерті ОСОБА_8

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 30 вересня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про відмову
в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_4, не погоджуючись з даним судовим
рішенням апеляційної інстанцій подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків апеляційного
суду, обґрунтовано викладених в
мотивувальних частинах оскаржуваних
рішень.

Судом апеляційної інстанції повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права до спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
відмову в задоволенні позовних вимог,
апеляційний суд обґрунтовано виходив
із того, що Приватна фірма «А і Є» є
правонаступником майнових та інших
немайнових прав і обов'язків
Товариства з обмеженою
відповідальністю «А і Є», статутного
фонду немає, оскільки згідно виписки з
протоколу № 10 загальних зборів
учасників ТОВ - фірми «А і Є» учасники
товариства прийняли рішення про
реорганізацію товариства шляхом
перетворення в приватну фірму.
Відповідно до п. п. 1.1, 5.1 установчого
договору від 15 серпня 1996 року Статуту
ТОВ - фірми «А і Є», зареєстрованого 15
серпня 1996 року, ТОВ - фірма «А і Є»
створене шляхом реорганізації (поділу)
ТОВ - фірми «Прана» і є
правонаступником його майнових та
інших немайнових прав і обов'язків.
Згідно п. п. 1.1, 4.2, 5.1 установчого
договору від 21 травня 1996 року і п. п. 1.1,
1.3, 3.1 Статуту ТОВ - фірма «Прана»,
зареєстрованого 23 травня 1996 року, ТОВ -
фірма «Прана» створене шляхом
реорганізації (перетворення)
колективного підприємства - фірми
«Прана», засноване на майні
реорганізованого колективного
підприємства і є правонаступником його
майнових та інших немайнових прав і
обов'язків. Відповідно до п. 1.2, 1.3
Статуту колективного підприємства -
фірми «Прана», зареєстрованого 23
вересня 1993 року, підприємство створено
організацією орендарів Хмельницького
комерційно-виробничого орендного
підприємства «Прана», яка здійснила
викуп державного майна, зданого в
оренду, власником майна є колектив
членів підприємства, який щодо
відносин власності є правонаступником
організації орендарів Хмельницького
комерційно-виробничого орендного
підприємства «Прана». ОСОБА_4 не надала
доказів того, що Приватна фірма «А і Є»
створена за рахунок майна і коштів, що є
спільною сумісною власністю подружжя
або спільної праці подружжя, а факт
перебування ОСОБА_4 на посаді директора
ТОВ «А іЄ» та приватної фірми «А і Є» не
є доказом створення юридичної особи
спільною працею подружжя.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду, належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та прийшов до
обґрунтованого висновку щодо відмови в
задоволенні позовних вимог, у зв'язку з
чим правильно скасував рішення
місцевого суду.

За таких обставин, правові підстави для
скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 30 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І.
Наумчук