РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
________________________________________________________________________
_____________________________________________________
Справа № 327/366/14-ц
Провадження № 2/327/138/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2014 року
смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання
Перишкіній Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Розівського районного
суду Запорізької області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Азовської сільської ради Розівського
району Запорізької області (далі -
Азовська сільська рада) про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом, третя
особа без самостійних вимог -
Волноваська державна нотаріальна
контора Донецької області (нотаріальна
контора),-

В С Т А Н О В И В :

24 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом,в якому
вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
дочка ОСОБА_2, після смерті якої
залишилося спадкове майно у
вигляді,зокрема, земельної ділянки
площею 5,77 гектарів (далі - га),
кадастровий номер :01:003:0033,
розташованої на території Азовської
сільської ради та призначеної для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належала померлій на підставі
державного акта на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЗП №053687,
виданого 20 вересня 2001 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №422. Позивач у
встановленому законом порядку
звернувся до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_2, але нотаріус
відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а
саме, у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на вказану
земельну ділянку через відсутність
оригіналу правовстановлюючого
документа на ім'я спадкодавця.
Посилаючись на відсутність можливості
отримати дублікат державного акту,
позивач ОСОБА_1 прохає суд визнати за
ним право власності на спірну земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом.

Позивач ОСОБА_1 у відповідній письмовій
заяві, поданій до суду, вказав про те, що
він підтримує позов та прохає
задовольнити заявлені вимоги по тих
підставах, які були викладені в
позовній заяві (а.с.34).

Позицію позивача ОСОБА_1 підтримав його
повноважний представник ОСОБА_3, який
надав судові відповідну письмову заяву
(а.с.47).

Відповідач - Азовська сільська рада
позов визнала, фактичні обставини у
справі повноважний представник
відповідача Демченко Л.В. не
оспорювала, про що судові була надана
відповідна письмова заява (а.с.35).

Представник нотаріальної контори як
третьої особи без самостійних вимог -
державний нотаріус Шишман В.О. у
письмовій заяві, поданій до суду, не
заперечував проти позову, погодившись
із доводами, наведеними у ньому (а.с.46).

Сторони, треті особи та їх представники
в судове засідання не з'явилися, хоча
про час і місце його проведення
повідомлялися належним чином
(а.с.31,32,39,41,42), до суду подали заяви з
проханням слухати справу без їх участі
(а.с.34,35,46,47).

Виходячи з наведеного, а також положень
ч.2 ст.158 Цивільного процесуального
кодексу України (далі - ЦПК України), суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні судового
засідання за відсутності учасників
процесу по справі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось
через неявку у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, з'ясувавши позицію позивача у
справі, викладену у позовній заяві,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, надавши їм оцінку, вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у
справі та відповідні їм
правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.
Петрівське Волноваського району
Донецької області (а.с.8).

Дочкою позивача є ОСОБА_2 (а.с.6,7), яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років в с.
Веселе Волноваського району Донецької
області, про що в Книзі реєстрації
смертей 06 травня 2010 року зроблено
відповідний актовий запис за № 6 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина на земельні ділянки, площа
яких складає 1,1717 га та 5,77 га відповідно,
що розташовані на території Азовської
сільської ради і передані для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
нотаріальною конторою 28 жовтня 2014 року,
реєстровий №3-454, позивач ОСОБА_1
успадкував земельну ділянку площею 1,1717
га, яка розташована на території
Азовської сільської ради та передана
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належала померлій ОСОБА_2 на
підставі державного акта на право
власності на землю серії ЯИ № 464984,
виданого 24 грудня 2009 року відділом
Держкомзему у Розівському районі
Запорізької області та
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 51
(а.с.9,10,11).

Крім того, ОСОБА_1 має право на
успадкування іншої земельної ділянки
площею 5,77 га, яка також розташована на
території Азовської сільської ради та
передана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належала померлій ОСОБА_2 на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЗП №053687, виданого 20 вересня 2001 року
на підставі рішення Азовської
сільської ради народних депутатів
Розівського району Запорізької
області від 02 квітня 2001 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №422 (а.с.12).

Проте, постановою державного нотаріуса
від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку площею 5,7702 га, що розташована
на території Азовської сільської ради,
яка залишилась після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2. Державний нотаріус
роз'яснив, що ОСОБА_1 може отримати
свідоцтво про право на спадщину на
вищевказану земельну ділянку лише за
умови надання оригіналу
правовстановлюючого документу на на
спірну земельну ділянку на ім'я
спадкодавця (а.с.14).

Згідно інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру та листа
нотаріальної контори встановлено, що 02
жовтня 2014 року після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведена спадкова
справа № 373/2014 за номером у спадковому
реєстрі 56600798 за заявою батька померлої
ОСОБА_1. Інші особи із заявами про
прийняття спадщини або про відмову від
прийняття спадщини до нотаріальної
контори не зверталися (а.с.43,44).

Згідно з ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Частинами 1,4 статті 182 ЦК України
передбачено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом.

З інформаційної довідки відділу
Державного земельного агентства у
Куйбишевському районі Запорізької
області встановлено, що померлій
ОСОБА_2 згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЗП №053687, виданого 20 вересня 2001 року,
належить земельна ділянка площею 5,77 га,
що розташована на території Азовської
сільської ради та призначена для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Зазначений державний акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 422 (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що
померлою ОСОБА_2 за життя було втрачено
оригінал державного акту серії ІІ-ЗП
№053687на право приватної власності на
землю.

Разом з тим, виготовлення, видача та
реєстрація державних актів
(дублікатів) з 01 січня 2013 року не
передбачена.

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України
визначено, що право власності на землю
(земельну ділянку) набувається і
здійснюється відповідно до закону.

За правилами частини 1 ст.125 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України)
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що
право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до
складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Разом з тим, суд враховує те, що
свідоцтво про право на спадщину - це
процесуальний нотаріальний документ,
який посвідчує перехід права власності
на майно спадкодавця до спадкоємців.

За таких обставин, неможливість
отримання дубліката державного акта
замість втраченого не позбавляє
спадкоємця ОСОБА_1 права на спадщину.

Встановлені обставини у справі сторони
визнали, їх не оспорювали, а тому згідно
з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не
підлягають доказуванню.

Беручи до уваги те, що у ОСОБА_1 виникли
труднощі із оформленням в
установленому законом порядку свого
права на спадщину після смерті дочки
ОСОБА_2, суд прийшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Визнання відповідачем пред'явленого до
нього позову не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат
позивачем ОСОБА_1 не порушувалось.

Керуючись стст.182,373,1216,1218,1297 ЦК України,
стст.125,126 ЗК України, стст.10,11,60, 88,174, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за
законом право власності на спадкове
майно - земельну ділянку площею 5,77
(п'ять цілих сімдесят сім сотих)
гектара, кадастровий номер
:01:003:0033, розташовану на території
Азовської сільської ради Розівського
району Запорізької області і
призначену для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належала ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Веселе Волноваського
району Донецької області, на підставі
державного акта на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЗП №053687,
виданого 20 вересня 2001 року Азовської
сільською радою Розівського району
Запорізької області та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №422.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Розівський районний
суд Запорізької області шляхом подання
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
10-денного строку з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: Т.М. Кущ