Справа № 1715/3654/12
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2014 року Рівненський
міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.
при секретарі Чабала В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Рівне справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи Перша Львівська державна
нотаріальна контора, приватний
нотаріус Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від
17.09.2001 року, стягнення моральної шкоди
та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення від права на спадкування,
Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 14 липня 2014 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи Перша Львівська
державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання недійсним заповіту -
відмовлено за безпідставністю та
недоведеністю позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 10 жовтня 2014 року справу
повернуто до Рівненського міського
суду для вирішення питання про
ухвалення додаткового рішення у
справі, оскільки судом не вирішено
позовної вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення
з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
моральної шкоди в солідарному порядку.

Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
збільшення позовних вимог та залучення
в якості співвідповідача ОСОБА_3 -
державного нотаріуса Першої
Львівської державної нотаріальної
контори, та просить стягнути з
відповідачів в солідарному порядку на
користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду
в сумі 170000 гривень та судові витрати по
справі, що складаються з витрат на
правову допомогу в розмірі 23 000
гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
неправомірним діями державного
нотаріуса Першої Львівської державної
нотаріальної контори ОСОБА_3 по
складанню та посвідченню заповіту
ОСОБА_1 від 17.09.2001 року йому заподіяна
моральна шкода, що полягала у
приниженні його людської гідності, до
погіршення стану здоров"я та
матеріального стану, до душевних
страждань, яких він зазнав у зв'язку з
вищевказаною поведінкою відповідачів,
зокрема втрати нормальних життєвих
зв"язків в тому числі із матір"ю та
батьком а також з рідною сестрою, що
вимагало від нього додаткових зусиль
для організації свого життя та
спілкування.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з"явився, про день та час
слухання справи повідомлявся належним
чином.

Представник позивача-відповідача
ОСОБА_1 ОСОБА_6 в судовому засіданні
збільшені позовні вимоги підтримав,
просив їх задоволити. Вказав, що через
дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 він позбавлений
можливості спілкування з батьком та
матір"ю, яких ОСОБА_2 вивезла з міста
Львова.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні збільшені позовні вимоги не
визнала, просила відмовити в їх
задоволенні, вказала, що ОСОБА_1 за 9
років проживання батьків у м. Рівне
жодного разу не зателефонував та не
відвідав їх.

Представник відповідача-позивача
ОСОБА_2 ОСОБА_7 збільшені позовні вимоги
не визнала, вважає їх безпідставними та
просить відмовити в їх задоволенні,
оскільки ОСОБА_1 не зазначено, якими
саме діями ОСОБА_2 заподіяно моральну
шкоду позивачу-відповідачу.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з"явилась, про причини неявки суд не
повідомила, про дату та час розгляду
справи повідомлялась судовими
повістками належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши документи і
матеріали справи, давши оцінку доказам,
що мають значення для справи, суд
прийшов до висновку, що збільшені
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про відшкодування моральної шкоди в
солідарному порядку не підлягають до
задоволення у зв"язку з їх
безпідставністю та недоведеністю.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Рівне, Рівненської
області помер ОСОБА_5, що стверджується
копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1, що
видаче 03.10.2009 року.

За життя ОСОБА_5 17.09.2001 року на випадок
своєї смерті зробив таке
розпорядження: все його майно, де б воно
не знаходилось і з чого б не складалось
і все те, що буде йому належати на день
смерті і на що він за законом матиме
право а також належну йому на праві
приватної власності частину квартири
АДРЕСА_1 заповідає своїй дочці ОСОБА_2,
1953 року народження.

Даний заповіт посвідчено державним
нотаріусом Першої Львівської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3,
підписано ОСОБА_5 у її присутності, його
дієздатність нею перевірено. Даний
заповіт зареєстровано в реєстрі за
номером 4-2906, заповідач ОСОБА_5 особисто
поставив свій підпис про одержання
нотаріально оформленого документа у
згаданому реєстрі.

Згідно ст.1233, 1234 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті. Право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається. За своєю юридичною
природою заповіт є одностороннім
правочином , який дійсний за умови
додержання встановленої законом форми
та змісту.

За змістом ст. 1257 ЦК України заповіт
може бути визнано недійсним.

Згідно ст.. 1233 ЦК України заповіт як
односторонній правочин
підпорядковується загальним правилам
ЦК України щодо недійсності
правочинів.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
зазначені в ст. 203 ЦК України. Так,
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Недотримання цих вимог,
відповідно до ст.215 ЦК України є
підставою для визнання правочину
недійсним.

У відповідності до ч.1 ст.225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні
права або інтереси порушені.

Відповідно до п.39 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства Юстиції України
від 03.03.2004 № 20/5 при посвідченні
правочинів нотаріус з'ясовує обсяг
цивільної дієздатності фізичних осіб,
які є учасниками правочинів (стаття 44
Закону України "Про нотаріат") виходячи
з того, що цивільною дієздатністю
фізичної особи визнається її здатність
своїми діями набувати для себе
цивільних прав і самостійно їх
здійснювати, а також здатність своїми
діями створювати для себе цивільні
обов'язки, самостійно їх виконувати та
відповідати в разі їх невиконання.

Відповідно до п. 14 вказаної інструкції
визначення обсягу цивільної
дієздатності фізичної особи
здійснюється за паспортом або іншими
документами, передбаченими статтею 43
Закону (крім посвідчення водія, особи
моряка, інваліда чи учасника Великої
Вітчизняної війни, посвідчення,
виданого за місцем роботи фізичної
особи), які унеможливлюють виникнення
будь-яких сумнівів щодо обсягу
цивільної дієздатності фізичної особи,
яка звернулася за вчиненням
нотаріальної дії. У разі потреби
нотаріусу надається довідка про те, що
особа не страждає на психічний розлад,
який може вплинути на її здатність
усвідомлювати свої дії та (або)
керувати ними.

У разі наявності сумнівів щодо
обсягу цивільної дієздатності
фізичної особи, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії, нотаріус
зобов'язаний звернутися до органу
опіки та піклування за місцем
проживання відповідної фізичної особи
для встановлення факту відсутності
опіки або піклування над такою
фізичною особою.

Зважаючи на те, що нотаріальна дія по
посвідченню заповіту ОСОБА_5 була
вчинена нотаріусом Львівської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3
сумнівів у дієздатності ОСОБА_5 у неї не
виникало. У матеріалах справи відсутні
докази того, що відповідачу ОСОБА_3, яка
складала та посвідчувала заповіт були
відомі факти, які призвели б то того, що
у державного нотаріуса міг виникнути
сумнів у дієздатності ОСОБА_5

Посилання позивача-відповідача ОСОБА_1
на те, що спірний заповіт ОСОБА_3
посвідчувався без пред"явлення ОСОБА_1
документа, що посвідчує особу не
заслуговують на увагу суду, оскільки
належними та допустимими доказами
вони, в порушення вимог ст. 60 ЦПК, не
підтверджені, є лише припущеннями
ОСОБА_1, натомість доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Окрім того позивачем-відповідачем
ОСОБА_1 не зазначено у своїй заяві про
збільшення позовних вимог якими саме
неправомірними діями
відповідача-позивача ОСОБА_2 йому
заподіяно моральну шкоду, не зазначено
доказів на підтвердження самого факту
заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1, а
тому до задоволення така вимога не
підглягає.

Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особазазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'їчи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутаціїфізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичнійабо
юридичній особінеправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Оскільки судом не встановлено
неправомірності дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3
по відношенню до ОСОБА_1, доказів
протилежного суду
позивачем-відповідачем не подано,
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
відповідачів в солідарному порядку на
користь позивача ОСОБА_1 моральної
шкоди в сумі 170000 гривень до задоволення
не підлягають.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Оскільки ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог відмовлено вимога про стягнення
витрат на правову допомогу на його
користь не підлягає до задоволення

Керуючись ст.ст. 60, 213, 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Ухвалити додаткове рішення по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи Перша Львівська державна
нотаріальна контора, приватний
нотаріус Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
стягнення моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Перша
Львівська державна нотаріальна
контора, приватний нотаріус
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про стягнення моральної
шкоди в солідарному порядку - відмовити
за безпідставністю та недоведеністю
позовних вимог.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області
Л.Д. Рудика