У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання частково
недійсними свідоцтв про право на
спадщину, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 липня 2014 року
та рішення апеляційного суду
Рівненської області від 09 жовтня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько −? ОСОБА_6,
після смерті якого відкрилася спадщина
на будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої
черги були ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Вважала, що
вона фактично прийняла спадщину
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини, оскільки вона постійно
проживала з батьком з 1995 року у зв'язку
з його тяжкою хворобою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки −?
ОСОБА_7, спадщину після її смерті
прийняла ОСОБА_5, яка 13 вересня 2012 року у
нотаріальній конторі отримала
свідоцтво про право на спадщину.

Вказувала, що вона та її мати ОСОБА_7
були спадкоємцями після смерті батька
ОСОБА_6 у рівних частинах - по Ѕ, однак
мати нотаріусу про це не зазначила.

Просила встановити факт прийняття нею
спадщини після смерті батька ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане Другою
рівненською державною нотаріальною
конторою 17 квітня 2002 року на ім'я ОСОБА_7
у Ѕ частини житлового будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1;
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, видане Другою
рівненською державною нотаріальною
конторою 13 вересня 2012 року на ім'я
ОСОБА_5 у Ѕ частини житлового будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 липня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 09 жовтня

2014 року рішення Рівненського міського
суду Рівненської області

від 28 липня 2014 року змінено, виключено з
мотивувальної часини рішення висновки
про пропущення ОСОБА_4 строку позовної
давності.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
й апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, його спадкоємцями
за законом були: дочка ОСОБА_4 та
дружина ОСОБА_7, яка зареєстрована та
постійно разом з чоловіком проживала у
будинку по АДРЕСА_1.

Після його смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина, що складалася з житлового
будинку по АДРЕСА_1, грошових вкладів з
нарахованими відсотками та
компенсаціями в Ощадбанку та іменних
цінних паперів. Заповіту ОСОБА_6 не
залишав.

27 лютого 2002 року ОСОБА_7 звернулася до
Другої Рівненської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом, так як фактично вступила в
управління та володіння спадковим
майном.

27 лютого 2002 року ОСОБА_7 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом на вклади з нарахованими
відсотками і компенсаціями та іменні
цінні папери, а 17 квітня 2002року - на
житловий будинок по АДРЕСА_1.

У порядку приватизації, на підставі
рішення Рівненської міської ради від 28
квітня 2009 року № 2388 ОСОБА_7 11 березня 2010
року отримала у власність земельну
ділянку, площею 0,0667 га, по АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Її
спадкоємцем за заповітом була ОСОБА_5,
яка 13 червня 2012 року подала до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини та 13 вересня 2012 року
отримала три свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, зокрема: на
грошовий вклад, житловий будинок та
земельну ділянку площею 0,0667 га, по
АДРЕСА_1.

22 червня 2012 року ОСОБА_4 відмовилася від
прийняття обов'язкової частки у
спадщині, яка належала їй після смерті
матері ОСОБА_7

ОСОБА_4 з 20 жовтня 1988 року зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_2 та із заявою
про прийняття спадщини після смерті
батька до нотаріальної контори не
зверталася.

Судами правильно застосовано до
спірних правовідносин положення ЦК
Української РСР від 1963 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким у цій частині
погодився й апеляційний суд
обґрунтовано дійшов висновку, що
позивачка не довела факт прийняття нею
спадщини після смерті батька в силу
вимог ст. 549 ЦК Української РСР.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду апеляційної
інстанції та рішення суду першої
інстанції у незміненій апеляційним
судом частині залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 09 жовтня 2014 року
та рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 липня
2014 року у незміненій апеляційним судом
частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Маляренко А.В.,
Нагорняк В.А.