У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П., суддів:
Гончара В.П., Дербенцевої Т.П,
Леванчука А.О.,Савченко
В.О.,-розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», подану представником
Маляром Максимом Васильовичем, на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 4 грудня 2013 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
28 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 19 жовтня 2007 року між Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» (далі -
ТОВ «Український промисловий банк») та
ОСОБА_6 був укладений кредитний договір
№ 1808/ФКВ-07, відповідно до умов якого
останньому було надано відкличну
невідновлювальну кредитну лінію з
лімітом кредитування 150 000 доларів США,
з розрахунку 14% річних за весь час
фактичного користування кредитом на
строк до 18 жовтня 2012 року.

У забезпечення виконання ОСОБА_6
зобов'язань за кредитним договором, 19
жовтня 2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_10, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 було укладено іпотечний договір
№ 1808/zфквіп-07, предметом якого є
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна
ділянка площею 0,0959 кв.м, надана для
його обслуговування. Вказаний житловий
будинок зазначений за планом під літ.
«А» - шлакобет, житловою площею 38,20 кв.м,
також має спорудження № 1,2. Нежитлова
площа будинку становить 16,6 кв.м.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український
промисловий банк», Акціонерним
товариством «Дельта Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк» та Національним банком України
було укладено договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань ТОВ
«Український промисловий банк» на
користь АТ «Дельта Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк», у тому числі право вимоги за
кредитним договором № 628/ФКВ-07 від 14
червня 2007 року до боржника ОСОБА_6

Станом на 20 серпня 2012 року
заборгованість ОСОБА_6

по тілу кредиту складає 563 485 грн 88 коп,
заборгованість по нарахованим
відсоткам складає 183 420 грн 57 коп, а
всього 746 906 грн 44 коп.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6
договірних зобов'язань, позивач просив
стягнути з нього 746 906 грн 44 коп.
заборгованості за кредитним договором
№ 1808/ФКВ-07 від 19 жовтня 2007 року, в
рахунок погашення вказаної
заборгованості, звернути стягнення на
предмет іпотеки - житловий будинок
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0959
кв.м, на якій він розташований, шляхом
їх продажу на публічних торгах у межах
процедури виконавчого провадження.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 4 грудня

2013 року позов ПАТ «Дельта Банк»
задоволено. Звернуто стягнення на
предмет іпотеки за іпотечним договором
від 19 жовтня 2007 року №
1808/фкв-07, укладеним між ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ТОВ «Український промисловий
банк», а саме житловий будинок АДРЕСА_1,
який зазначений за планом під літ. «А» -
шлакбет, житловою площею 38,2 кв.м, також
має спорудження № 1,2, нежитлова площа
будинку становить 16.6 кв.м, побудований
у 1956 році та земельну ділянку площею
0.0959 кв.м, надану для його
обслуговування, що належить на праві
власності

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на підставі
договору купівлі-продажу житлового
будинку, посвідченого 25
жовтня 2004 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 за реєстровим № 6752,
зареєстрованим в Київському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 8 грудня 2004 року та
записаним у реєстрову книгу № д.250185 за
реєстровим № 16634 і на підставі
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 0537773,
виданим Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради 28 липня 2007 року на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 25 жовтня 2004 року
№ 6755, державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 0537774, виданим Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради 17 липня 2007 року на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 25 жовтня 2004
року № 6755, державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 0537772, виданим Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради 17 липня 2007 року на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 25 жовтня 2004 року № 6755,
шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ
«Дельта Банк» на публічних торгах в
межах процедури примусового виконання
рішення суду. Крім того ухвалено, за
рахунок коштів, отриманих від
реалізації предмета іпотеки,
задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк»
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором 19 жовтня 2007 року №
1808/ФКВ-07, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ
«Український промисловий банк» у
розмірі 746 906 грн 44 коп., у тому числі
заборгованість по тілу кредиту
563 458 грн 88 коп., заборгованість по
нарахованим відсоткам у розмірі 183 420
грн 57 коп. Вирішено питання про судові
витрати

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
28 серпня 2014 року рішення районного суду
скасовано й ухвалено нове рішення у
справі про відмову в задоволенні
позову ПАТ «Дельта Банк».

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»
порушує питання про скасування
ухвалених у справі судових рішень,
мотивуючи свої доводи порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, із ухваленням
нового рішення у справі про
задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_6
порушив зобовґязання за кредитним
договором і допустив заборгованість; в
силу ст. ст. 33, 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення боржником
основного зобовґязання банк вправі
задовольнити свої вимоги шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення у
справі про відмову в задоволенні
позову ПАТ «Дельта Банк», апеляційний
суд виходив із того, що при вирішенні
даного спору підлягає застосуванню
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який набрав
чинності 7 червня 2014 року,
згідно з яким предмет іпотеки не може
бути примусово стягнутий (відчужений
без згоди власника), при цьому наявні
всі умови для застосування цього
Закону України.

Проте погодитися з такими висновками
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення апеляційного суду не
відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2007 року
між ТОВ «Український промисловий банк»
та ОСОБА_6 був укладений кредитний
договір № 1808/ФКВ-07, відповідно до умов
якого банк надав позичальнику ОСОБА_6
відкличну невідновлювальну кредитну
лінію з лімітом кредитування 150 000
доларів США, з розрахунку 14% річних за
весь час фактичного користування
кредитом на строк до 18 жовтня 2012 року.

У забезпечення виконання ОСОБА_6
зобов'язань за кредитним договором, 19
жовтня 2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_10, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 було укладено іпотечний договір
№ 1808/zфквіп-07, предметом якого є
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна
ділянка площею 0,0959 кв.м, надана для
його обслуговування. Вказаний житловий
будинок зазначений за планом під літ.
«А» - шлакобет, житловою площею 38,20 кв.м,
також має спорудження № 1,2. Нежитлова
площа будинку становить 16,6 кв.м.

Відповідно до п. 2.1.4 договору іпотеки, у
випадку невиконання основного
зобов'язання іпотекодержатель має
право звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно п. 4.3 договору іпотеки, звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з порядком задоволення вимог
іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4
цього договору.

7 червня 2014 року, після ухвалення
рішення судом першої інстанції, набрав
чинності Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», згідно з яким
протягом дії цього Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Застосувавши на стадії апеляційного
провадження зазначений Закон України,
суд апеляційної інстанції не звернув
уваги на таке.

Відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

У ч. 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

У ч. 1 ст. 304 ЦПК України визначено, що
справа розглядається апеляційним
судом за правилами, встановленими для
розгляду справи судом першої
інстанції, з винятками і доповненнями,
встановленими цією главою.

З вищевикладених вимог закону
вбачається, що апеляційний суд дійсно
мав право на застосування Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», якщо були б підстави,
передбачені нормами матеріального та
процесуального права, для скасування
рішення суду першої інстанції,
оскільки у такому разі при ухваленні
власного судового рішення, апеляційний
суд застосовує закон, який є чинним на
час ухвалення такого рішення. Разом з
тим, апеляційний суд у порушення вимог
ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України підстав,
передбачених нормами матеріального та
процесуального права, для скасування
рішення суду першої інстанції не
вказав, оцінку доводам апеляційної
скарги не надав.

Сам по собі наведений вище Закон
України не може бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції, оскільки на час його
ухвалення місцевий суд і не міг його
застосувати, так як його не існувало, а
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду з огляду
на те законодавство, яке існувало на
час його ухвалення.

Ураховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції з
підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
подану представником Маляром Максимом
Васильовичем, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
28 серпня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.
Касьян Судді:

В.П. Гончар
Т.П. Дербенцева
А.О. Леванчук
В.О. Савченко