У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Харківського
міжрайонного прокурора Харківської
області в інтересах держави в особі
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Харківське обласне
управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
стягнення заборгованості за кредитним
договором шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,
на рішення Харківського районного суду
Харківської області від 21 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 2 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2008 року Харківський
міжрайонний прокурор Харківської
області в інтересах держави в особі
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Харківське обласне
управління АТ «Ощадбанк» (далі - ПАТ
«Ощадбанк») звернувся до суду із
указаним позовом, у якому просив
стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за
договором про іпотечний кредит у
розмірі 409 969 грн 47 коп., з яких:
заборгованість по кредиту - 222 949 грн 30
коп., прострочена заборгованість по
кредиту - 137 434 грн 50 коп., прострочена
заборгованість по відсоткам - 23 305 грн 33
коп., пеня - 26 280 грн 34 коп, шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: житловий будинок
АДРЕСА_1, житловою площею 81,7 кв. м,
загальною площею 177,9 кв. м.

В обґрунтування позову зазначав, що 3
жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_4
укладено іпотечний кредит, згідно
якого остання отримала грошові кошти у
розмірі 366 492 грн на споживчі потреби
строком на 10 років з терміном
остаточного погашення кредиту не
пізніше 2 жовтня 2017 року із
зобов'язанням сплачувати 17,5 % річних за
користування кредитом. З метою
забезпечення повернення отриманого
ОСОБА_4 кредиту та процентів за його
користування 3 жовтня 2007 року між
банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний
договір, згідно якого вона передала
банку в іпотеку нерухоме майно, а саме
зазначений житловий будинок та
земельну ділянку площею 0,10 га з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, які
належать ОСОБА_3 на праві власності.
ОСОБА_4 свої зобов'язання за
вказаним іпотечним кредитом не
виконувала, внаслідок чого виникла
прострочена заборгованість. На
підставі цього позивач звернувся до
суду та просив задовольнити позов.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 21
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 2 червня 2014 року, позов
Харківського міжрайонного прокурора
Харківської області в інтересах
держави в особі ПАТ «Державний ощадний
банк України» в особі філії Харківське
обласне управління АТ «Ощадбанк»
задоволено. Звернуто стягнення на
предмет іпотеки за іпотечним договором
від 3 жовтня 2007 року, а саме на житловий
будинок АДРЕСА_1, житловою площею 81,7 кв.
м, загальною площею 177,9 кв. м, та
земельну ділянку площею 0,10 га з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
подальшою реалізацією предмету
іпотеки на прилюдних торгах за
початковою ціною продажу житлового
будинку - 462 810 грн, земельної ділянки - 60
750 грн в рахунок погашення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит від 3 жовтня 2007 року у
сумі 409 969 грн 47 коп. на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Харківське обласне
управління АТ «Ощадбанк».

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_6, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати зазначені судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга в межах доводів
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що спірний
будинок належав ОСОБА_3 на праві
власності, а тому остання мала право
передати його банку в іпотеку. Оскільки
взяті на себе кредитні зобов'язання
ОСОБА_4 не виконала, ОСОБА_3 уклала
іпотечний договір з банком, а ОСОБА_5 не
довів суду своє право власності на
спірний предмет іпотеки, тому наявні
підстави для задоволення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Судами установлено, що 3 жовтня 2007 року
між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір за умовами якого
остання отримала кредит у розмірі 366 492
грн строком користування до 2 жовтня 2017
року зі сплатою 17,5% річних.

З метою забезпечення кредитних
зобов'язань ОСОБА_4, між банком та
ОСОБА_3 укладено іпотечний договір за
умовами якого ОСОБА_3 передала в
іпотеку банку житловий будинок з
надвірними будівлями, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1

Станом на 18 жовтня 2011 року за ОСОБА_4
утворилася кредитна заборгованість у
розмірі 409 969 грн 47 коп.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» передбачено право
іпотекодержателя задовольнити свої
вимоги за основними зобов'язаннями
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі: рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса.

У матеріалах справи міститься копія
договору купівлі-продажу
недобудованого будинку від 27 квітня 2007
року № 900, укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, за умовами якого ОСОБА_5 купив у
ОСОБА_3 недобудований будинок
готовністю станом на 31 серпня
2005 року 48 %, що заходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення і припинення підлягають
державній реєстрації.

Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Матеріали справи не містять доказів, що
ОСОБА_5 зареєстрував за собою право
власності на спірний житловий будинок,
тому суд дійшов правильного висновку,
що ОСОБА_3, як власник мала право
передавати в іпотеку спірний житловий
будинок.

Крім того, з урахуванням норм ст. 204 ЦК
України, укладений між банком та ОСОБА_3
іпотечний договір є правомірним, його
недійсність прямо не встановлена
законом та він не визнаний судом
недійсним.

Такий висновок відповідає матеріалам
справи та ґрунтується на нормах закону.

Посилання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6
у касаційній скарзі на те, що ОСОБА_5 не
приймав участі при апеляційному
перегляді справи оскільки не був
повідомлений про розгляд справи у
зв'язку перебуванням у слідчому
ізоляторі, що позбавило його права
довести свої вимоги, не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 76 ЦПК України
вручення судової повістки
представникові особи, яка бере участь у
справі, вважається врученням повістки
і цій особі. Якщо особа, яка бере участь
у справі, перебуває під вартою або
відбуває покарання у виді довічного
позбавлення волі, позбавлення волі на
певний строк, повістка та інші судові
документи вручаються їй під розписку
адміністрацією місця утримання особи,
яка негайно надсилає розписку та
письмові пояснення цієї особи до суду.

У судовому засіданні суду апеляційної
інстанції, яке відбулося 2
червня 2014 року була присутня ОСОБА_7 -
представник ОСОБА_6, яка діє від імені
ОСОБА_8 Постановлення ухвали суду про
залишення без змін рішення районного
суду відбулося за присутності ОСОБА_7,
яка мала можливість довести свої
вимоги перед судом.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для їх скасування
відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 21
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від
2 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта