Справа № 199/3854/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

« 15» вересня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розгляду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та про
стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що від шлюбу із
відповідачем має неповнолітню дитину
- сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., який
мешкає разом із позивачем та
перебуває на її утриманні. Як
зазначається позивачем при зверненні
до суду відповідач не приймає участі у
вихованні дитини, ухиляється від
утримання дитини, не піклується про її
здоров'я, тоді як син є хворим на
плоско-валгуносну стопу із зовнішньою
деформацією, про її фізичний, духовний
та моральний розвиток, у зв'язку з чим у
позові й заявлено вимогу про стягнення
з відповідача на користь позивача
аліментів на утримання дитини до
досягнення нею повноліття в розмірі 1/3
частини заробітку (доходу) відповідача
та про стягнення з відповідача на
користь позивача додаткових витрат на
дитину в розмірі 1 500,00 грн. щомісяця.

У судове засідання сторони не
з'явилися, позивач надала заяву про
розгляд справи у її відсутності,
просила суд повністю задовольнити
поданий позов.

За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач,
який був повідомлений належним чином
про розгляд справи, не з'явився, причини
неявки суду не повідомив та не надав
заяви про розгляд справи за його
відсутності, та не скористався правом
надання заперечень проти позову, у
зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК
України вирішує справу у порядку
заочного розгляду на підставі наявних
у справі доказів.

Суд, врахувавши заяву позивача та
дослідивши докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов
до висновку про наявність підстав для
задоволення позову частково, виходячи
з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та
яка набула чинності для України 27.09.1991
р., батько або (і) інші особи, що
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Разом з тим,
відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України та за ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4
народився ІНФОРМАЦІЯ_3 р., про що
Амур-Нижньодніпровським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області складено
відповідний актовий запис та видано
свідоцтво, відповідно до якого сторони
у цій справі є батьками
неповнолітньої, яка мешкає разом
із матір'ю та перебуває на її
утриманні.

Оскільки обов'язок по утриманню
дитини є безумовним, виникає в
результаті народження дитини з моменту
її народження та покладається законом
рівною мірою на обох батьків, не
пов'язаний із матеріальним становищем
особи, до якої заявлено
матеріально-правову вимогу про
стягнення аліментів, а також беручи до
уваги те, що відповідач не скористався
правом брати участь у судових
засіданнях та правом надання
заперечень проти позову, через що для
суду би вбачалися підстави для
прийняття іншого висновку у справі, яка
розглядалася, наявні підстави для
присудження до стягнення з
відповідача на користь позивача
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини до досягнення нею повноліття в
заявленому у позові розмірі.

Разом з тим, щодо посилання
позивача на важке захворювання дитини
та пов'язану у зв'язку з цим
необхідність її лікування, то підстави
участі у додаткових витратах на дитину
передбачені ст. 185 СК України, та згідно
зі змістом якої той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу
(ч. 1 ст. 60 ЦПК України); доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір (ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Виконуючи обов'язок доказування,
позивач, на переконання суду, не
довела в слушність доводів у частині
несення щомісяця витрат на оплату
лікування дитини або необхідності
фінансування наперед лікування, через
що на даний час підстави для
задоволення даної вимоги позову
відсутні, що не позбавляє позивача
права на захист встановленого
законом права (ст. 185 СК) у судовому
порядку надалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
приписів ч. 3 ст. 88 та ст.. 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 3 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215, 224, 226, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та про
стягнення додаткових витрат на дитину
задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
розмірі 1/3 частини заробітку (доходу)
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи
проводити стягнення з 13.05.2014 р. та до
досягнення дитиною - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, повноліття.

Рішення суду у частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в дохід держави судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Відмовити в задоволенні вимоги
позову про стягнення додаткових витрат
на дитину.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя