АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8930/14
Головуючий 1 інст. -
Справа №617/1706/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» грудня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В.,
Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Вовчанського
районного суду Харківської області від
19 листопада 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та
піклування Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської
області про відібрання дитини,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3. В обґрунтування своїх
вимог посилалася на те, що з 07.08.2005 року
по 07.10.2013 року вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 Від
шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
проживали разом з нею весь час.
Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 04.06.2014 року,
яким визначено місце проживання
малолітнього ОСОБА_6 разом з нею, без її
згоди ОСОБА_1 викрав сина, у зв'язку з
чим вона зверталася до Вовчанського РВ
ГУМВСУ в Харківській області. В
подальшому їй стало відомо, що син
знаходиться разом з відповідачами.
Просила відібрати у відповідачів
малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та повернути його їй.

Рішенням Вовчанського районного суду
Харківської області від 19 листопада 2014
року позов - задоволено; відібрано
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, від
батька ОСОБА_1, бабки ОСОБА_3 та діда
ОСОБА_2 та передано дитину матері
ОСОБА_4; допущено негайне виконання
рішення суду в частині відібрання
дитини та стягнуто солідарно з
відповідачів на користь позивача
судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідачі подали апеляційну скаргу,
в якій просили рішення суду - скасувати,
відмовити в негайному відібранні
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. При
цьому посилалися на неповне з`ясування
судом обставин справи, що мають
значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права. Вважали, що суд не
надав належної оцінки доказам у справі,
не звернув увагу на те, що перебування у
них дитини не загрожувало його
здоров'ю; негайне відібрання у них
малолітньої дитини суперечить його
інтересам.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає за необхідне апеляційну
скаргу - задовольнити частково, рішення
суду - змінити з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого
погоджується судова колегія,
обґрунтовано виходив з інтересів
дитини та вимог ч. 1 ст. 163 СК України,
згідно яких батьки мають переважне
право перед іншими особами на те, щоб
малолітня дитина проживала з ними та
вимог ч. 1 ст. 160 СК України, згідно яких
під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1
з 07.08.2005 року по 07.10.2013 року перебували в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання
шлюбу ОСОБА_5 залишився проживати разом
з матір'ю ОСОБА_4 за місцем її
проживання по АДРЕСА_1. Рішенням
Апеляційного суду Харківської області
від 04.06.2014 року визначено місце
проживання дітей разом з матір'ю ОСОБА_4
Діти навчаються в одній школі, мають
належні умови для проживання та
відпочинку. Із матеріалів справи
вбачається, що з моменту винесення
рішення суду малолітній ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав разом з
відповідачами по АДРЕСА_2, добровільно
передавати дитину матері відповідачі
не мали наміру. Разом з тим батьки
дитини мають позитивні характеристики,
але між ними склалися неприязні
стосунки.

В суді апеляційної інстанції сторони
пояснили, що тільки з 04.12.2014 року
малолітній ОСОБА_6 проживає разом з
матір'ю за місцем її проживання.

Посилання відповідачів на те, що дитина
не бажає проживати з матір'ю,
спілкуватися з нею, до матері
відноситься негативно, матір не
цікавиться дитиною, є
необгрунтованими, оскільки доказів
щодо цього матеріали справи не містять
і в суді апеляційної інстанції їх не
надано.

Матеріали справи також не містять
доказів того, що ОСОБА_4 позбавлена
батьківських прав, ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини, є хронічним
алкоголіком або наркоманом, жорстоко
поводилася з дитиною. Навпаки, із
рішення Апеляційного суду Харківської
області від 04.06.2014 року вбачається, що
після розлучення малолітнього ОСОБА_6 з
матір'ю та його фактичного знаходження
під опікою бабки та діда, він став
навчатися гірше, мають місце пропуски
уроків без поважних причин, частіше
став хворіти. ОСОБА_4 має постійне місце
проживання, займається разом з матір'ю
присадибним господарством, постійно
піклується розвитком дітей, їх
навчанням, підтримує тісний зв'язок з
ними в школі, співпрацює у цьому
напрямі з вчителями.

Із акту обстеження умов проживання
ОСОБА_4 від 09.12.2014 року вбачається, що
приватний будинок, в якому проживають
ОСОБА_4 та її діти належить на праві
власності матері ОСОБА_4 - ОСОБА_10 У
будинку є пічне опалення. Умови
проживання та розвитку дітей
задовільні, вони забезпечені на
достатньому рівні. Діти мають місце для
занять, відпочинку, в наявності художня
література. Стосунки в родині добрі.

Як вбачається з висновку служби у
справах дітей Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської
області від 25.12.2014 року, проживання
малолітнього ОСОБА_6 з матір'ю
відповідає інтересам дитини.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 163 СК України
батьки мають право вимагати відібрання
малолітньої дитини від будь - якої
особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду. Суд
може відмовити у відібранні
малолітньої дитини і переданні її
батькам або одному з них, якщо буде
встановлено, що це суперечить її
інтересам.

Як вбачається з матеріалів справи
доказів того, що відповідачі законно
утримують малолітню дитину у себе або
відібрання дитини суперечить її
інтересам матеріали справи не містять
і в суді апеляційної інстанції їх не
надано.

Згідно принципу шостого Декларації
прав дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20.11.1959 року малолітня
дитина повинна, коли це можливо рости
під опікою і відповідальністю своїх
батьків і у всякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості. Малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Як вбачається з матеріалів справи
виняткових обставин для розлучення
дитини з матір'ю матеріали справи не
містять. Рішення Апеляційного суду
Харківської області від 04.06.2014 року,
яким визначено місце проживання дітей
разом з матір'ю ОСОБА_4, є чинним.

В суді апеляційної інстанції сторони
підтвердили, що вказане рішення є
чинним.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції з додержанням вимог ст. ст. 213
- 215 ЦПК України, встановивши обставини
справи повно, надавши їм належну
оцінку, зазначив у рішенні виходячи з
вимог ст. 161 СК України про
недоведеність підстав для залишення
дитини проживати з відповідачами за
місцем проживання діда та бабки батька
малолітнього ОСОБА_6.

Оскільки ухвалене судове рішення в цій
частині відповідає зазначеним вимогам
та обставинам справи, судова колегія
вважає, що підстав для його зміни або
скасування в цій частині не вбачається.

Що стосується судових витрат, судова
колегія виходить з наступного.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з змісту вказаної статті
солідарне стягнення суми судових
витрат законом не передбачено. При
задоволенні позову немайнового
характеру судові витрати
розподіляються між сторонами порівну.

За таких обставин судова колегія
вважає за необхідне в цій частині
рішення суду змінити та стягнути з
відповідачів судовий збір в розмірі
243,60 грн. по 81,20 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.3.ч.1.ст. 307, п.4 ч.1
ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду
Харківської області від 19 листопада 2014
року - змінити в частині солідарного
стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі
243,60 грн. по 81,20 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду - залишити
без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії