У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника
Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Кредитної
спілки «Християнська злагода» про
стягнення коштів, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
на рішення апеляційного суду
Львівської області від 28 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом, у якому
просила стягнути із кредитної спілки
«Християнська злагода» (далі - КС
«Християнська злагода») 892 132 грн 77 коп.,
які були надані на депозитні рахунки
відповідно до договорів від 29 серпня 2006
року, 30 серпня 2006 року та 25 листопада 2007
року, а також 381 386 грн 81 коп.
заборгованості за відсотками, 20 тис.
грн моральної шкоди та вирішити
питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позову зазначала, що
вона внесла кошти на рахунок КС
«Християнська злагода» відповідно до
зазначених договорів та додаткових
угод до них. Частину коштів їй було
повернуто, однак у решті свої
зобов'язання КС «Християнська злагода»
не виконала та кошти їй не повернула, на
підставі чого вона звернулася до суду
за захистом своїх прав.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 21 травня 2010 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з КС
«Християнська злагода» на користь
ОСОБА_3 1 183 537 грн 70 коп. боргу. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
задоволенні решти позову ОСОБА_3
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 28 березня 2014 року
рішення місцевого суду в частині
задоволення позову ОСОБА_3
змінено. Стягнуто з КС «Християнська
злагода» на користь ОСОБА_3 703 468 грн 79
коп., наданих відповідно до договорів
про строковий членський внесок, та 227 441
грн 17 коп. відсотків відповідно до цих
договорів. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У решті
рішення місцевого суду залишено без
змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати судове
рішення апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позовні вимоги, виходив із
того, що з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню суми,
які залучені на депозитний рахунок, та
проценти за користування цими коштами.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи
рішення районного суду в частині
задоволення вимог, виходив із того, що
суд першої інстанції помилково провів
розрахунок відповідно до курсу
Національного банку України у
співвідношенні Євро та гривні, при
правильному обчисленні у
співвідношенні гривні та долара США.

Проте погодитися з такими висновками
суду апеляційної інстанції не можна.

Встановлено, що 29 серпня 2006 року між
сторонами укладено договір № 239 про
залучення внеску члена кредитної
спілки на депозитний рахунок в гривнях
на умовах та в порядку, встановлених
цим договором.

Згідно з п. 1.1 зазначеного договору
позивачем внесено в касу відповідача
внесок в розмірі 50 тис. грн на строк 12
місяців, до 29 серпня 2007 року. У договорі
зазначено, що ця сума коштів
еквівалентна 7 777 Євро за курсом
Національного банку України. Надалі
згідно з п. 1.4 договору позивачем
внесено наступні суми:

- згідно з доповненням до договору від 13
лютого 2007 року - 50 500 грн;

- згідно з доповненням до договору від 24
травня 2007 року - 25 тис. грн;

- згідно з доповненням до договору від 25
травня 2007 року - 25 тис. грн;.

- згідно з доповненням до договору від 16
червня 2007 року - 75 тис. грн;

- згідно з доповненням до договору від 2
липня 2007 року -3 920 грн.;

- згідно з доповненням до договору від 30
серпня 2007 року - 20 604,56
грн з вказівкою, що це еквівалентно 2986,17
Євро;

- згідно з доповненням до договору від 21
вересня 2007 року - 25 524 грн;

- згідно з доповненням до договору від 24
червня 2008 року - 918,20 грн.

Всього позивачем внесено 276 466 грн 76 коп.
Із зазначеної суми їй повернуто 30
серпня 2007 року 50 тис. грн; 29 лютого 2008
року - 50 500 грн і 4 квітня 2008 року - 30 тис.
грн.

Пунктами 1.2 і 1.3 договору № 239
передбачено нарахування і виплату на
внесок щомісячно відсотків у розмірі 24%
річних, відсоткова ставка є сталою
протягом дії договору. Пунктом 1
додатка № 1 до договору від 29
серпня 2008 року передбачено відсоткову
ставку в розмірі 26 % річних, яка діє
після підписання додатка до договору.

30 серпня 2006 року сторони уклали договір
№ 239/1 про залучення внеску члена
кредитної спілки на депозитний рахунок
в гривнях на строк 12 місяців, до
29 серпня 2007 року на умовах та в порядку,
встановлених цим договором. Згідно з п.
1.1 даного договору позивачем внесено в
касу відповідача внесок в розмірі 50
тис. грн. У договорі зазначено, що ця
сума коштів еквівалента 7 777 Євро за
курсом Національного банку України.
Пунктом 1.4 договору передбачено право
члена кредитної спілки доповнення
членських внесків депозитного типу.
Позивачем внесено додатково:

- згідно з доповненням до договору від 14
березня 2007 року 146 450 грн
та 3 550 грн (разом 150 тис. грн.);

- згідно з доповненням до договору від 24
травня 2007 року - 50 тис. грн.

Всього за договором № 239/1 ОСОБА_3 внесла
кошти в сумі 250 тис. грн. Із цих
коштів їй повернуто 21 вересня 2007 року 22
163 грн 20 коп. і 12 червня 2008 року 73
920 грн. Договором встановлена
відсоткова ставка у розмірі 24 % річних,
додатком до договору від 29 серпня 2008
року № 239/1 відсоткова ставка змінена на
26% річних.

23 листопада 2007 року сторонами укладено
договір № 578/07 про залучення внеску
члена кредитної спілки на депозитний
рахунок в гривнях на умовах та в
порядку, встановлених цим договором, на
строк 12 місяців, до 23 листопада
2008 року з нарахуванням 24 % річних.
Згідно з п. 1.3 даного договору позивачем
внесено в касу відповідача 79 тис.
гривень із зазначенням, що це
еквівалентно 15 643,56 доларів США по курсу
Національного банку України. Згідно п.
1.4 договору на внесок щомісяця
нараховуються і виплачуються відсотки
у розмірі 24 % річних. Згідно з
п. 2.2 договору та доповненням до
договору від 24 листопада 2007 року
позивачем додатково внесено 72 500
гривень із зазначенням, що це
еквівалентно 14 356,44 доларів США за
курсом Національного банку України.
Всього за цим договором ОСОБА_3 внесла
151 500 грн. Повернення коштів за цим
договором не проводилося.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що
відповідно до укладених між сторонами
строкових договорів ОСОБА_3 внесла на
депозитний рахунок відповідача на
умовах зворотності кошти, на які
нараховуються відсотки. Умовами цих
договорів передбачено, що при
знеціненні гривні розмір
виплачуваного внеску та відсотків на
внесок проводиться від еквіваленту
загальної суми внеску, встановленого в
доларах США, та сплачується вкладнику в
гривнях за курсом Національного банку
України.

Також судом зазначено, що сторони, які
підписали вказані вище договори, які не
оспорені, визначили принцип розрахунку
між ними при повернення позивачеві
належних коштів - у еквіваленті до
іноземної валюти (долара США) і
вказівка у частині договорів про
еквівалент внесених позивачем коштів у
Євро не має правового значення.

Предметом договору про строковий
членський внесок від 30 серпня 2006 року №
239 та усі зміни та доповнення до нього є
членський внесок у гривні, еквівалент
якого визначено у Євро, а предметом
договору про залучення внеску члена
кредитної спілки на депозитний рахунок
від 23 листопада 2007 року №
578/07 є членський внесок у гривні,
еквівалент якого визначено у доларах
США.

Умовами укладених договорів зазначено,
що при знеціненні гривні та зміні курсу
долара розрахунок розмірів
виплачуваного внеску та відсотків на
внесок проводиться від еквіваленту,
встановленого в доларах США, та
оплачується члену кредитної спілки в
гривні за курсом Національного банку
України на день виплати.

У матеріалах справи відсутні відомості
щодо знеціненні гривні, сторонами у
договорі не визначено умов, за яких
гривня вважається обезціненою.

Таким чином, правильним є висновок суду
першої інстанції, що розрахунок
членських внесків необхідно проводити
відповідно до умов укладених
договорів, а саме: у співвідношенні
курсу гривні до курсу Євро та долара
США, а не лише долара США.

Тобто суд першої інстанції,
посилаючись на ст. 526 ЦК України дійшов
обгрунтовного висновку про порушення
майнових прав позивачки та задоволення
позову.

Суд першої інстанції дослідив
обставини справи у повному обсязі,
зібраним по справі доказам надав
належну оцінку та правильно застосував
норми матеріального права.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 28 березня 2014 року
скасувати, рішення Галицького
районного суду м. Львова від 21
травня 2010 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта