Справа № 381/5468/13-ц
Головуючий у І інстанції Бутенко
В.О.Провадження № 22-ц/780/4510/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 29
УХВАЛА

Іменем України

12 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Яворського М.А.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянула в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «М'ясо
Полісся» на додаткове рішення
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 12 червня 2104 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «М'ясо Полісся», 3-і
особи: ОСОБА_3, Страхова компанія ПАТ
«Українська страхова компанія «КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач звернулася в
суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25
травня 2012 року на перехресті
вул. Петровського та вул. Незалежності
в м. Фастів сталося ДТП за участю
автомобілів Merсedes Sprinter дз НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
Nissan Almerа дз НОМЕР_2, власником якого є
ОСОБА_2

Постановою Богунського районного суду
м. Житомир від 18 липня 2012 року ОСОБА_3
був визнаний винним в скоєнні ДТП і
притягнутий до адміністративної
відповідальності.

Автомобіль належить Merсedes Sprinter на праві
власності відповідачу ТОВ «М»ясо
Полісся», цивільна відповідальність
власника автомобіля застрахована на
суму 50 000 грн відповідно до
Полісу № АА 4368363.

Страховою Компанією ПАТ «Українська
страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА
ІНШУРАНС ГРУП» проведено оцінку
пошкодженого автомобіля ОСОБА_2, однак
копію акту оцінки позивач не отримала.

На рахунок позивача 31 серпня 2012 року
від СК ПАТ «Українська страхова
компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»
було перераховано 26 069,10 грн.

Відповідно до звіту про оцінку майна №
30490812 від 09 серпня 2012 року вартість
майнової шкоди заподіяної автомобілю
позивача складає 80 033,91 грн.

Крім того, позивачу завдано моральної
шкоди, яку вона оцінює 5 000 грн. В
результаті ДТП позивач протягом
тривалого часу позбавлена можливості
користуватися власним автомобілем, має
негативні переживання з цього приводу,
змінився нормальний звичний спосіб
життя, і вимагає додаткових зусиль для
організації свого життя.

З урахуванням виплаченого страхового
відшкодування, позивач просила
стягнути з відповідача 56 166,31 грн
майнової шкоди, та 5 000 грн моральної
шкоди, судові витрати.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 17 квітня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Додатковим рішенням Фастівського
міськрайонного суду від 12 червня 2014
року стягнуто з ТОВ «М'ясо Полісся» на
користь ОСОБА_2 4 000 грн моральної шкоди,
судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду, ухвалити нове рішення про
повне задоволення її вимог. В
апеляційній скарзі зазначає, що суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, висновки суд не
відповідають обставинам справи.
Апеляційна скарга ОСОБА_2 визнана
неподаною і повернута апелянту.

Не погоджуючись з додатковим рішенням,
ТОВ «М'ясо Полісся» подало апеляційну
скаргу, в якій просили скасувати
додаткове рішення, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права. В апеляційній
скарзі зазначає, що суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, висновки суд не
відповідають обставинам справи,
зокрема зазначає, що в даному випадку
моральна шкода підлягає стягненню з
винної особи - ОСОБА_3

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції,
25 травня 2012 року на перехресті
вул. Петровського та вул. Незалежності
в м. Фастів сталося ДТП за участю
автомобілів Merсedes Sprinter дз НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
Nissan Almerа дз НОМЕР_2, власником якого є
ОСОБА_2

Постановою Богунського районного суду
м. Житомир від 18 липня 2012 року ОСОБА_3
був визнаний винним в скоєнні ДТП і
притягнутий до адміністративної
відповідальності. ( а.с. 7).

Автомобіль належить Merсedes Sprinter на праві
власності відповідачу ТОВ
«М'ясо Полісся», цивільна
відповідальність власника автомобіля
застрахована на суму 50 000грн відповідно
до Полісу № АА 4368363. ( а.с. 8).

Страховою Компанією ПАТ «Українська
страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА
ІНШУРАНС ГРУП» проведено оцінку
пошкодженого автомобіля ОСОБА_2

На рахунок позивача 31 серпня 2012 року
від СК ПАТ «Українська страхова
компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»
було перераховано 26 069,10 грн. (
а.с. 9).

Відповідно до звіту про оцінку майна №
30490812 від 09 серпня 2012 року вартість
майнової шкоди заподіяної автомобілю
позивача складає 80 033,91 грн. (а.с.
10-18).

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Виходячи з цього, відповідно до статті
1172 ЦК України позивач повинен довести,
що шкода заподіяна працівником
відповідача саме під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків,
безпосередній причинний зв'язок між
правопорушенням та заподіянням шкоди і
розмір відшкодування.

При цьому встановлення причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
особи, яка завдала шкоду, та збитками
потерпілої сторони є важливим
елементом доказування наявності
реальних збитків. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
завдавача є причиною, а збитки, які
виникли у потерпілої особи, - наслідком
такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою особи і шкодою має бути
вирішено судом шляхом оцінки усіх
фактичних обставин справи.

Як у випадках порушення зобов'язання за
договором, так і за зобов'язанням, що
виникає внаслідок заподіяння шкоди,
цивільне законодавство (статті 614 та 1166
ЦК України) передбачає презумпцію вини
правопорушника. Отже, позивач не
повинен доказувати наявність вини
відповідача у заподіянні шкоди.
Навпаки, на відповідача покладено
тягар доказування того, що в його діях
(діях його працівників) відсутня вина у
заподіянні шкоди.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ N 4 від 01 березня 2013 року, «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК
України шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Положення статті 625 ЦК України не
застосовуються до відносин з
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, оскільки
відшкодування шкоди є
відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням, яке виникає з договірних
зобов'язань. Винятком є
відповідальність страховика (стаття 992
ЦК України).

З огляду на презумпцію вини завдавача
шкоди (частина друга статті 1166 ЦК
України) відповідач звільняється від
обов'язку відшкодувати шкоду (у тому
числі і моральну шкоду), якщо доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК
Укпаїни, пункт 1 частини другої статті
1167 ЦК України). Потерпілий подає докази,
що підтверджують факт завдання шкоди
за участю відповідача, розмір завданої
шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК України вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою. У зв'язку із цим у разі
прийняття судом постанови про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (стаття 38 Кодексу України про
адміністративні правопорушення), суд
повинен звернути увагу на те, чи
містить така постанова суду відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.
Відсутність складу злочину, наприклад,
у разі відмови у порушенні
кримінальної справи, закриття
кримінальної справи за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами Кримінального
процесуального кодексу України 2012 року
не означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК
України.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ N 4 від 01 березня 2013 року, «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа, яка
керує транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК України.

На особу, яка перебувала в трудових
відносинах на підставі трудового
договору (контракту) і завдала шкоди
життю чи здоров'ю у зв'язку з
використанням транспортного засобу, що
належить роботодавцю,
відповідальність за завдання шкоди
може бути покладена лише за умови, якщо
буде доведено, що вона заволоділа
транспортним засобом неправомірно
(частини третя і четверта статті 1187 ЦК
України).

Фізична чи юридична особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану її
працівником при виконанні трудових
(службових) обов'язків на підставі
трудового договору (контракту) чи
цивільно-правового договору, має право
зворотної вимоги (регресу) до такого
працівника - фактичного завдавача
шкоди - у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом (частина перша
статті 1191 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, заподіяної внаслідок порушення
її права. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв"язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров"я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв"язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім"ї чи близьких
родичів.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 р. ( зі змінами ,
внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5) "
Про судову практику в справах про
відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди" розмір відшкодування моральної (
немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань (
фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат ( їх тривалості,
можливості відновлення тощо)та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
,враховуються стан здоров"я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
зусилля , необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд має
виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Враховуючи характер та тривалість
страждань позивача, та виходячи з засад
розумності та виваженості, суд дійшов
правильного висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі, що відповідальність має нести
не товариство, а ОСОБА_3, не грунтуються
на вимогах закону. Виходячи з аналізу
норм матеріального права, відповідач,
відповідно до ст. 60 ЦПК України не надав
жодних доказів, що ОСОБА_3 скоїв ДТП не
під час виконання трудових обов'язків.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303
ЦПК України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «М'ясо
Полісся» - відхилити.

Додаткове рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 12 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: