Провадження № 22-ц/779/2396/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів:
Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: позивача ОСОБА_2

представників Левчука
І.М., Хоптія М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» на дії
відділу державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції за апеляційною
скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
13 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

у грудні 2013 року
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» звернулася із
зазначеною скаргою, посилаючись на те,
що на виконанні у ВДВС
Івано-Франківського МУЮ знаходиться
виконавчий лист Івано-Франківського
міського суду від 18.09.2013 року про
стягнення з ДТГО «Львівська залізниця»
в особі відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» на користь
ОСОБА_2 40191,42 грн. оплати за час
вимушеного прогулу. Боржником
здійснено нарахування та виплату
заробітної плати, попередньо проведено
відрахування внесків та податку, однак
ВДВС вважав що рішення суду не
виконано, наклав арешт на кошти
боржника, чим унеможливив фінансову
діяльність юридичної особи. Тому
просив визнати недійсною і скасувати
постанову від 25.11.2013 року про арешт
коштів боржника та зобов'язати ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції закінчити
виконавче провадження у зв'язку з
виконанням рішення суду.

Ухвалою Івано-Франківського
міського суду від 13 жовтня 2014 року в
задоволенні скарги Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» на дії
відділу державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ДТГО «Львівська залізниця»
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що на виконанні у ВДВС
Івано-Франківського МУЮ знаходився
виконавчий лист Івано-Франківського
міського суду від 18.09.2013 року про
стягнення ДТГО «Львівська залізниця» в
особі ВП «Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» на користь
ОСОБА_2 40191,42 грн. оплати за час
вимушеного прогулу. ДТГО «Львівська
залізниця» в порядку добровільного
виконання проведено нарахування та
виплату середньої заробітної плати на
підставі рішення суду за час
вимушеного прогулу відповідно до
чинного законодавства згідно
розрахунку. Судом не враховано, що
відповідно до Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» ДТГО
«Львівська залізниця» є податковим
агентом, який нараховує
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, утримує податок від
суми такого доходу за його рахунок. Не
враховано судом і те, що відповідно до
ч. 8 ст. 65 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі виконання судового
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи
боржник є податковим агентом, який
виконує судове рішення, з
відрахуванням податку на доходи
фізичних осіб та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування із сум, що
належать до виплати стягувачу. ДТГО
«Львівська залізниця» в повному обсязі
та правильно виконало судове рішення,
про що повідомило листом № 2955 від 30.09.2013
року ВДВС Івано-Франківського МУЮ.
Відповідно до Податкового кодексу
України саме роботодавець є податковим
агентом, який при виконанні судового
рішення вираховує податок на доходи
фізичних осіб та єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування із сум, що
належать до виплат стягувачу. Тому
просить оскаржувану ухвалу скасувати,
постановити нову ухвалу якою
задовольнити вимоги скарги на дії ВДВС
Івано-Франківського МУЮ.

В засіданні апеляційного суду
представник ДТГО «Львівська
залізниця» апеляційну скаргу
підтримав, ОСОБА_2 та його представник
доводи апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши подані докази і доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги,
суд першої інстанції виходив з того, що
скаржник не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували існування порушень з
боку ВДВС Івано-Франківського МУЮ під
час виконання судового рішення.

Висновок суду першої інстанції
ґрунтується на матеріалах справи і
відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 23
серпня 2013 року про стягнення з ДТГО
«Львівська залізниця» в особі ВП
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» на користь
ОСОБА_2 40191,42 грн. оплати за час
вимушеного прогулу набрало законної
сили.

Виконавче провадження, як
сукупність дій органів і посадових
осіб, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів, які провадяться на підставах,
в межах повноважень та у спосіб,
визначених Законом України "Про
виконавче провадження", є завершальною
стадією судового провадження та
примусового виконання рішень.
Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб (ст. ст. 1, 6 цього Закону).

Як вбачається з матеріалів
справи, на виконанні у ВДВС
Івано-Франківського МУЮ знаходиться
виконавчий лист Івано-Франківського
міського суду від 18.09.2013 року про
стягнення з ДТГО «Львівська залізниця»
в особі ВП «Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» на користь
ОСОБА_2 40191,42 грн. оплати за час
вимушеного прогулу.

Відповідач не сплатив на користь
позивача встановлену у судовому
рішенні та виконавчому листі суму
коштів у розмірі 40191,42 грн., а виконав
його частково.

Матеріали справи не містять
доказів, які б підтверджували
існування порушень, допущених діями чи
бездіяльністю ВДВС
Івано-Франківського МУЮ під час
виконання зазначеного судового
рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновку
суду про відмову у задоволенні скарги.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 13 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення. Касаційна
скарга на ухвалу може бути подана до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

Малєєв А.Ю.