Єдиний унікальний номер 722/775/14-ц
Номер провадження 2/722/266/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Сокирянський районний
суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: Унгуряна С.В.

секретаря: Ткач Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Сокиряни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права
власності на нерухоме майно,
витребування нерухомого майна з
незаконного володіння та скасування
права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сокирянського
районного суду Чернівецької області з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання права власності на нерухоме
майно, витребування нерухомого майна з
незаконного володіння та скасування
права власності на нерухоме майно.

Посилалася на те, що витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 15.04.2014 року було
зареєстровано 33/100 на житловий будинок
АДРЕСА_1 Чернівецької області за
відповідачкою ОСОБА_2

Вважає, що вказаний факт реєстрації за
відповідачкою ОСОБА_2 права власності
на нерухоме майно порушує її права та
законні інтереси, виходячи з наступних
підстав:

01.12.2001 року вона передала відповідачу
ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 8000 грн.
для здійснення купівлі для неї 66/100
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
Чернівецької області, що складається з
житлового будинку літ. «А» з саману,
житловою площею 91,5 кв.м; сараїв літ. «Б»,
«В», «Г» кам'яні; навіс літ. «Е» з
металевої сітки; гараж літ. «Ж»
дерев'яний; погріб «П» кам'яний;
вбиральня літ. «К» кам'яна.

Грошова сума, надана нею для здійснення
купівлі-продажу зазначеного майна, є її
приватною власністю, складалася із її
особистих заощаджень, про що
відповідачам було добре відомо.

Внаслідок життєвих обставин, вона не
мала змоги оформити зазначене майно на
своє ім'я, тому попросила відповідача
ОСОБА_3, який є її рідним братом,
здійснити оформлення будинку 08.02.2001
року на себе із подальшим
переоформленням на її ім'я.

Вона не заперечувала проти того, щоб
відповідач ОСОБА_3 був прописаний в
зазначеному житлі та проживав там як
тимчасовий мешканець, оскільки на
даний момент вона проживає і працює в
м.Новодністровськ.

Переоформлення права власності на
житловий будинок вартує багато коштів,
тому не було здійснене протягом цих
років, оскільки вона була впевнена в
тому, що з цим ускладнень не буде. Крім
того, відповідач ОСОБА_3 ніколи не
заперечував проти оформлення будинку
відповідно до їх домовленостей.

08.09.2010 року Сокирянським районним судом
було прийняте рішення про припинення
шлюбу між відповідачами.

В травні 2013 року відповідачка ОСОБА_2
подала позовну заяву про визнання за
нею право власності на половину
житлового будинку АДРЕСА_1.

17.12.2013 року Сокирянський районний суд
прийняв рішення на користь
відповідачки ОСОБА_2 Ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області рішення суду першої інстанції
було залишене без змін.

Стаття 41 Конституції України
передбачає, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом і є непорушним.

Вважає, що її право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 є законним,
обґрунтованим та підлягає до визнання
у судовому порядку.

Відповідно до вимог п.п.1,5 ч.2 ст.16 ЦК
України, способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права. Згідно з вимогами ч.ч.1,2,6 ст.319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону, а держава не
втручається у здійснення власником
права власності.

У відповідності до ст.392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Вважає, що реєстрація відповідачкою
ОСОБА_2 за собою права власності на
житло, яке має належати їй, порушує її
права та законні інтереси. При цьому
вважає, що право власності на нерухоме
майно має бути оформлене на дійсного
власника, тобто особу, яка надала
грошові кошти для здійснення його
купівлі.

Просила визнати за нею право приватної
власності на житловий будинок АДРЕСА_1;
витребувати із незаконного володіння
ОСОБА_2 33/100 житлового будинку АДРЕСА_1 і
скасувати її право власності на
зазначене майно.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в
судовому засіданні 13.11.2014 року позов
підтримала в повному об'ємі та просила
його задовольнити з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_6 в судовому засіданні 13.11.2014 року
позов не визнали та просили у його
задоволенні відмовити з підстав,
зазначених ними у письмових
запереченнях на позов. При цьому, суду
пояснили, що будь-які грошові кошти
позивачка ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_3
для придбання їй нерухомого майна не
передавала, належних доказів на
підтвердження даного факту суду не
надано. Спірний житловий будинок
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був
придбаний ними як подружжям за їх
спільні кошти, що підтверджено
судовими рішеннями.

25.12.2014 року справа розглядалася за
відсутності сторін та їх
представників, які в судове засідання
повторно не з'явилися, незважаючи на те,
що належним чином були повідомлені
судом про час і місце розгляду справи.

Представник позивачки ОСОБА_4 15.12.2014
року надіслала до суду нотаріально
посвідчені письмові пояснення
позивачки ОСОБА_1 та відповідача
ОСОБА_3, з яких вбачається, що останні
підтвердили обставини, викладені у
позовній заяві. При цьому, позивачка
заявлені позовні вимоги підтримала, а
відповідач їх визнав. Причини своєї
неявки в судове засідання на 25.12.2014 року
як позивачка ОСОБА_1, так і відповідач
ОСОБА_3 суду не повідомили і заяв про
розгляд справи за їх відсутності до
суду не подали.

Представники позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4
та ОСОБА_7 причини своєї неявки в судове
засідання на 25.12.2014 року не повідомили,
доказів на підтвердження поважності
неявки в судове засідання або заяв про
розгляд справи за їх відсутності до
суду не подали.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_6 25.12.2014 року подали до суду
письмові заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

У зв'язку із неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі, у
відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи те, що судом в ході розгляду
справи по суті вже були заслухані
пояснення по суті позову представника
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та
відповідачки ОСОБА_2 і її представника
ОСОБА_6, що позбавляє суд можливості
вирішити питання в порядку,
передбаченому ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК
України, а тому суд приходить до
висновку про розгляд справи за
відсутності сторін і їх представників
та можливості ухвалити рішення по суті
спору на підставі наявних у справі
доказів.

Заслухавши раніше надані пояснення
представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4,
відповідачки ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по
справі, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволенню не підлягають,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.12.1993 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який
було зареєстровано Сокирянським
райвідділом РАГС Чернівецької області,
про що в книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу зроблено запис за №132.

21.09.2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
розірвано відділом РАЦС Сокирянського
районного управління юстиції
Чернівецької області, про що в книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за №101.

05.12.2001 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3
укладено договір купівлі-продажу
частини житлового будинку, який було
посвідчено приватним нотаріусом
Сокирянського районного нотаріального
округу Чернівецької області ОСОБА_9 та
зареєстровано в реєстрі за №1800.

За умовами вказаного договору, ОСОБА_8
продала, а ОСОБА_3 купив 66/100 частин
житлового будинку літ. «А», житловою
площею 91,5 кв.м., з відповідною частиною
господарських та побутових будівель і
споруд: сарай літ. «Б»; сарай літ. «В»;
сарай літ. «Г»; навіс літ. «Е»; гараж літ.
«Ж»; погріб «Пг»; вбиральня літ. «К», які
знаходяться в АДРЕСА_1 Чернівецької
області.

В 2013 році ОСОБА_2 звернулася до
Сокирянського районного суду
Чернівецької області з позовом до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача ОСОБА_8 про
визнання права власності на частину
житлового будинку.

Рішенням Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 17.12.2013 року
позов ОСОБА_2 з підстав, передбачених
ст.22 КпШС України, задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
33/100 часток житлового будинку літ. «А»,
житловою площею 91,5 кв.м., з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель і споруд: сарай літ. «Б»; сарай
літ. «В»; сарай літ. «Г»; навіс літ. «Е»;
гараж літ. «Ж»; погріб «Пг»; вбиральня
літ. «К», які знаходяться в АДРЕСА_1
Чернівецької області.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області від 19.02.2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а
рішення Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 17.12.2013 року
залишено без змін.

Право приватної спільної часткової
власності за відповідачкою ОСОБА_2 на
33/100 часток вказаного житлового будинку
з відповідною частиною господарських
та побутових будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1 Чернівецької області,
зареєстровано 15.04.2014 року
Реєстраційною службою Сокирянського
районного управління юстиції
Чернівецької області, що
підтверджується відповідним витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 15.04.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно вимог ч.1 ст.58 та ч.2 ст.59 ЦПК
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Разом з тим, в порушення наведених вище
норм процесуального законодавства, а
ні позивачкою ОСОБА_1, а ні її
представниками, суду не надано
належних і допустимих доказів на
підтвердження зазначених у позові
обставин, на які позивачка посилається
як на підставу своїх вимог, у зв'язку з
чим суд вважає позов необгрунтованим.

Крім цього, необгрунтованість позовних
вимог ОСОБА_1 підтверджується також
зазначеним вище дослідженим судом
рішенням Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 17.12.2013 року,
яке набрало законної сили, оскільки
встановлені вказаним судовим рішенням
обставини щодо відповідачки ОСОБА_2, у
відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, не
підлягають доказуванню.

З наведених вище підстав, суд не
приймає визнання позову відповідачем
ОСОБА_3, оскільки воно суперечить
закону та порушує права ОСОБА_2 як
співвласника спірного нерухомого
майна.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному
об'ємі.

Керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст.15, 16, 392 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-61, 88,
208, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про визнання права власності
на нерухоме майно, витребування
нерухомого майна з незаконного
володіння та скасування права
власності на нерухоме майно -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області шляхом
подачі через Сокирянський районний суд
Чернівецької області в 10-денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Сокирянського

районного суду
С.В.Унгурян