АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8303/14
Головуючий 1 інстанції Сорока О.П.
Доповідач - Коровін С.Г.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів: - Довгаль
А.П.

Коваленко
І.П.

При секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 21 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про визнання недійсним договору
кредиту , -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду за позовом до ПАТ «Укросоцбанк»
про визнання договору кредиту №
839/3/27/38/7-178 від 11.05.2007р. недійсним. В
обґрунтування зазначила, що під час
укладання договору їй не було надано
повну інформацію про відсоткову ставку
по кредиту, умови договору, сукупну
вартість кредиту, вартість з послуг
оформлення кредиту, варіанти
повернення кредиту, кількість, частоту
та обсяги платежів, відомості про
державні субсидії, переваги та
недоліки пропонованих схем
кредитування, в результаті чого угоду
було укладено під впливом обману на
несправедливих умовах.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 21 жовтня 2014 року
позов ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про визнання недійсним договору
кредиту залишено без задоволення.

Не погоившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_5 подала на нього
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позов в повному обсязі.

В обґрунтування скарги, вказала, що
кредитний договір укладений з грубим
порушенням Закону України «Про захист
прав споживачів», а тому вважає його
недійсним, так як він укладений на
несправедливих умовах, банко порушено
Правила надання банками України
інформації та не попереджено, що за
певних умов, зокрема кризи, різкі
скачки курсу валют, можуть бути
небезпечними для її майна як споживача.
Для неї, як споживача встановлено
банком несправедливі умови договору
про які ОСОБА_5 не мала можливості
ознайомитися перед укладанням
договору.

Заслухавши доповідача, перевіривши
обставини справи колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
11травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк»
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір №839/3/27/38/7-178. Згідно
зазначеного договору позичальник
ОСОБА_5 отримала у позикодавця грошові
кошти в розмірі 79230 швейцарських
франків зі сплатою 9% річних строком до
10 травня 2022 року та порядком погашення
суми основного боргу до 10 числа кожного
місяця згідно графіку, який наведено у
самому договорі та з якого вбачається
сукупна вартість кредиту. Пунктами 3.3.15,
3.3.16 передбачено вартість послуг по
оформленю кредиту - комісія.

Судом першої інстанції також
встановлено, що інформація про
переваги та недоліки пропонованих схем
кредитування та пільги у АКБСР
«Укрсоцбанк» є загальнодоступною,
міститься на офіційному сайті банку та
на дошках оголошень, листівках, як в
інших банках.

Судом першої інстанції обґрунтовано
зазначено, що інформація про кризу,
різкі скачки курсу валют є не
прогнозованою. Низька процентна ставка
(9% на рік) на використання кредитних
коштів у франках пов'язана з ризиком
коливання курсу валют, що також є
загальновідомим фактом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин). Статтею 203 ЦК України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав і з наслідками,
передбаченими законом.

Згідно положень статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
договір про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Перед укладенням договору про надання
споживчого кредиту кредитодавець
зобов'язаний повідомити споживача у
письмовій формі про: особу та
місцезнаходження кредитодавця;
кредитні умови, зокрема: мету, для якої
споживчий кредит може бути витрачений;
форми його забезпечення; наявні форми
кредитування з коротким описом
відмінностей між ними, в тому числі між
зобов'язаннями споживача; тип
відсоткової ставки; суму, на яку кредит
може бути виданий; орієнтовну сукупну
вартість кредиту та вартість послуги з
оформлення договору про надання
кредиту (перелік усіх витрат,
пов'язаних з одержанням кредиту, його
обслуговуванням та поверненням,
зокрема таких, як адміністративні
витрати, витрати на страхування,
юридичне оформлення тощо); строк, на
який кредит може бути одержаний;
варіанти повернення кредиту, включаючи
кількість платежів, їх частоту та
обсяги; можливість дострокового
повернення кредиту та його умови.

Договір про надання споживчого кредиту
укладається у письмовій формі, один з
оригіналів якого передається
споживачеві. Обов'язок доведення того,
що один з оригіналів договору був
переданий споживачеві, покладається на
кредитодавця.

У договорі про надання споживчого
кредиту зазначаються: сума кредиту;
детальний розпис загальної вартості
кредиту для споживача; дата видачі
кредиту або, якщо кредит
видаватиметься частинами, дати і суми
надання таких частин кредиту та інші
умови надання кредиту; право
дострокового повернення кредиту; річна
відсоткова ставка за кредитом; інші
умови, визначені законодавством.

Стаття 18 Закону України «Про захист
прав споживачів» передбачає визнання
недійсними умов договорів, що
обмежують права споживача. Відповідно
до положень вказаної статті Закону
продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати в договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

У частині третій названої статті
визначений приблизний (невичерпний)
перелік несправедливих умов договору,
зокрема, встановлення жорстких
обов'язків споживача, тоді як надання
послуги обумовлене лише власним
розсудом виконавця; встановлення
обов'язкових для споживача умов, з
якими він не мав реальної можливості
ознайомитися перед укладенням
договору.

У даному випадку відсутні підстави
вважати, що кредитний договір,
укладений сторонами містить
несправедливі умови до позивача,
оскільки при підписанні договору
ОСОБА_5 мала реальну можливість
ознайомитись з умовами договору, в
зв'язку з чим і погодилася на його
укладання шляхом підписання договору.
Враховуючи наведене в суду відсутні
підстави вважати, що положення
кредитного договору створюють
істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків на шкоду споживача, що
обов'язок є жорстким у відношенні до
споживача.

При цьому суд враховує положення ст. 627
ЦК України, відповідно до якої сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

З кредитного договору вбачається, що на
банк також покладається
відповідальність за невиконання умов
кредитного договору. У зв'язку з цим,
суд не погоджується з доводами
позивача про те, що кредитним договором
не передбачено відповідальність банку
за невиконання взятих на себе
зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 524
ЦК України сторони можуть визначити
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті, період сплати тіла,
процентів, інших платежів, розмір
щомісячного платежу, що і було
передбачено сторонами при укладенні
кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що
кредитний договір було укладено ще в
травні 2007 року і на протязі усього часу
до звернення до суду у вересні 2014 року
позивачка виконувала умови договору і
не вважала їх таким, що порушують її
права як споживача.

Тому, доводи позивача про те, що
кредитний договір підлягає визнанню
недійсним з цих підстав є
необґрунтованими.

Судом першої інстанції дана належна
оцінка наданим доказам і встановленим
обставинам. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Колегія погоджується з рішенням суду
першої інстанції, відхиляє апеляційну
скаргу, Керуючись ст. 303, 304, 307, 313, 314, 215 317,
319 ЦПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити. Рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 21 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -