Справа № 308/3688/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючої
судді

Сарай А.І.

при
секретарі

Козар Г.В.

з участю
позивача

ОСОБА_1

відповідача

ОСОБА_2

адвоката

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки. Ухвалою суду від 12.05.2014 року
до участі у справі у якості
співвідповідача залучено ЗАТ
«Страхова компанія «Провідна»,
правонаступником якого є ОСОБА_4
«Страхова компанія «Провідна».

Посилається на те, що близько 19 год. 30
хв., 11.11.2011 року, вона, маючи перевагу в
русі згідно п.п. 1.4, 4.7, 4.16 Правил
дорожнього руху, в зоні пішохідного
переходу, на вул. Легоцького в м.
Ужгороді, переходила проїзну частину
вказаної автомобільної дороги в якості
пішохода. Всупереч вимогам п.п. 2.3 «б»,
12.2, 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху,
водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2,
проявила неуважність щодо контролю за
зміною дорожньої обстановки, ігноруючи
вимогами інформаційно-вказівного
дорожнього знаку « 5.35.1 - Пішохідний
перехід» Правил дорожнього руху, не
вжила заходи до своєчасного
застосування гальмування в результаті
чого здійснила на неї, ОСОБА_1, наїзд.
Внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної пригоди, згідно
висновку судово-медичної експертизи №
103 від 06.12.2012 року, вона, ОСОБА_1, отримала
тяжкі тілесні ушкодження, які в момент
їх спричинення були небезпечними для
її життя.

Вироком Ужгородського міськрайонного
суду від 26.11.2013 року ОСОБА_2 визнано
винною у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України. Суд задовольнив цивільний
позов у кримінальній справі та стягнув
з винної особи на її користь 100000 грн.
компенсації моральної шкоди та 5223.12
грн. матеріальної шкоди. Ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 12.03.2014 року вказаний вирок
суду щодо визнання винною ОСОБА_2 та
притягнення до кримінальної
відповідальності залишено без змін, а в
частині цивільного позову скасований
та повернутий до Ужгородського
міськрайонного суду на новий розгляд в
порядку цивільного судочинства.

Вищевказаними неправомірними діями
ОСОБА_2 їй було заподіяно значну
матеріальну та моральну шкоду. Її
матеріальні витрати були обумовлені
потребою інтенсивного лікування,
операцій та реабілітації після
отримання внаслідок ДТП важких травм. У
зв’язку з цим, вона була вимушена за
власний рахунок закупляти ряд медичних
препаратів, медичного обладнання,
перев’язочного матеріалу тощо. Для
придбання медичних препаратів та
матеріалів нею було витрачено 1043.12 грн.

По причині відсутності у неї
обізнаності в галузі права, вона була
вимушена скористатися правовою
допомогою адвоката. За юридичні
послуги представництва її правових
інтересів в період досудового слідства
та судового розгляду справи, нею
сплачено 4280 грн., що стверджується
договором про надання юридичних послуг
№ 191 АК/12 та квитанцією ЗААА № 102891.

Крім вказаної матеріальної шкоди,
допущеним правопорушенням, яке
перебуває у причинно-наслідковому
зв’язку з настанням шкідливих для неї
наслідків, їй заподіяно значну
моральну шкоду. Спричинені їй
внаслідок ДТП тяжкі фізичні травми, а у
подальшому і сам процес надання
лікарської допомоги та лікування
викликали у неї нестерпні фізичні болі,
а також моральні страждання та
душевний дискомфорт. Вказані негативні
явища її морально-психологічного стану
викликані також усвідомленням того, що
заподіяна шкода її здоров’ю, має
негативні наслідки на теперішній час, а
також буде мати і у подальшому. У
зв’язку з цим, до цього часу в неї не
нормалізувався попередній режим
життєдіяльності, що пов’язано з її
незадовільним фізичним станом
здоров’я, пережитим стресом, страхом і
надмірними хвилюваннями. Нею втрачено
попередній стан здоров’я, що є
незворотнім явищем отриманого
каліцтва. Процес лікування,
кримінально-процесуальні дії
пов’язані з розслідуванням факту ДТП,
створили ряд незручностей, неприємних
спогадів та усвідомлення того, яка
небезпека загрожувала її життю і
здоров’ю. Незважаючи на вказані
негативні наслідки, які були
спричинені їй діями відповідачки, до
сьогоднішнього дня останньою не вжито
ніяких дій щодо їх усунення, чи хоча б
часткової компенсації заподіяної
шкоди.

Як стало відомо в подальшому, згідно
полісу обов’язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахованою в ОСОБА_4 «СК
«Провідна».

Просила стягнути з відповідачки ОСОБА_2
на її користь 95000 грн. грошової
компенсації за заподіяну моральну
шкоду та 4280 грн. витрачених за надання
їй правової допомоги адвокатом,
стягнути з відповідача ОСОБА_4 «СК
«Провідна» на її користь 1043.12 грн.
витрачених на придбання медичних
препаратів та 5000 грн. страхового
забезпечення компенсації моральної
шкоди заподіяної страхувальником
ОСОБА_2

Ухвалою суду від 15.10.2014 року позов
ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо
стягнення з ОСОБА_4 «СК «Провідна»
матеріальної шкоди в сумі 1043.12 грн.,
витрачених на придбання медичних
препаратів, залишено без розгляду.

Позивачка та її адвокат в судовому
засідання позов підтримали
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві та просять стягнути з
ОСОБА_2 95000 грн. грошової компенсації за
заподіяну моральну шкоду, 4280 грн.
витрачених за надання правової
допомоги адвокатом, з ОСОБА_4 «СК
«Провідна» 5000 грн. страхового
забезпечення компенсації моральної
шкоди заподіяної страхувальником
ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала та просить у
задоволенні позовних вимог позивачки
відмовити. Пояснила, що дійсно вироком
Ужгородського міськрайонного суду від
26.11.2013 р. її було визнано винною у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України, однак своєї вини вона
ніколи не визнавала та не визнає тепер,
оскільки потерпіла ОСОБА_1, порушуючи
правила дорожнього руху, не очікувано у
нетверезому стані вибігла на проїзну
частину дороги їй під колеса. В
задоволенні вимоги про відшкодування
моральної шкоди у розмірі визначеному
позивачкою слід відмовити, так як такий
є занадто завеликим та необґрунтованим
належними доказами. Крім того, така
сума на відшкодування моральної шкоди
для неї є занадто завеликою, оскільки
вона є людиною похилого віку, ніде не
працює, так як є пенсіонером за віком і
отримує невелику пенсію у розмірі 1100
грн. у місяць. Після пережитого стресу
який стався, вона також отримала
моральну та матеріальну шкоду,
витрачає свою пенсію на придбання
необхідних ліків для себе.

Представник відповідача ОСОБА_4 «СК
«Провідна» в судове засідання не
з’явився. Надіслав суду письмове
повідомлення в якому просить розгляд
справи провести за відсутності
представника ОСОБА_4 «СК «Провідна».

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити частково виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
вироком Ужгородського міськрайонного
суду від 26.11.2013 року ОСОБА_2 визнано
винною в тому, що вона, 11.11.2011 року,
близько 19 год. 30 хв., керуючи на підставі
нотаріально завіреної довіреності
автомобілем марки «Москвич», модель
«ИЖ-412», реєстраційний номер А НОМЕР_2,
рухаючись зі швидкістю 50 км/год., яка не
перевищувала допустимої за умов
видимості проїзної частини дороги в
напрямку руху в темний час доби, по
проїзній частині вул. Легоцького, зі
сторони вул. 8-го Березня в напрямку вул.
Бабяка в м. Ужгород, проїжджаючи
відрізок проїзної частини вул.
Легоцького, напроти будинку № 7, діючи
всупереч вимогам п.п. 2.3 «б», 12.2, 12.3 та 18.1
Правил дорожнього руху, проявила
неуважність до дорожньої обстановки,
що склалася, та її зміни, не забезпечила
безпеку дорожнього руху, проігнорувала
вимоги інформаційно-вказівного
дорожнього знаку « 5.35.1 - Пішохідний
перехід», при під’їзді до
нерегульованого пішохідного переходу,
з моменту виникнення їй небезпеки для
руху не вжила заходів до застосування
своєчасного гальмування та допустила
наїзд на пішохода – потерпілу ОСОБА_1,
яка в той час, діючи у відповідності з
вимогами п.п. 1.4, 4.7 та 4.16 Правил
дорожнього руху, розраховуючи на те, що
всі учасники дорожнього руху виконують
ці правила, маючи перевагу у русі,
переходила проїзну частину вул.
Легоцького, по «зебрі» –
нерегульованому пішохідному переході,
з права на ліво по ходу руху водія
ОСОБА_2 В результаті даної
дорожньо-транспортної пригоди згідно
висновку судово-медичної експертизи №
103 від 06 лютого 2012 року пішохід –
потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні
ушкодження у вигляді: Поєднана травма.
Відкрита проникаюча ЧМТ: поліфокальні
геморагічні забої головного мозку,
багатоуламковий перелом кісток
склепіння справа з переходом лінії
перелому на основу черепа. Отолікворея
справа. Перелом зовнішнього
надвиростку правої великогомілкової
кістки без зміщення з цейропатією
правого малогомілкового нерва та
парезом правої стопи. Закритий
внутрішньо суглобовий перелом
зовнішнього над виростку лівої
великогомілкової кістки з незначним
зміщенням та головки малогомілкової
кістки із зміщенням. Фронтальна
нестабільність лівого колінного
суглобу, які згідно п. 2.1.3 (а, б, в)
«Правил судово-медичного визначення
ступеню тяжкості тілесних ушкоджень»,
затверджених наказом № 6 МОЗ України
від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як
тяжкі тілесні ушкодження, що
небезпечні для життя в момент їх
спричинення. Вказані тілесні
ушкодження виникли від дії тупих
твердих предметів по ударному
механізму спричинення, якими могли
бути виступаючі частини кузова
легкового автомобіля, із послідуючим
падінням на підлегле покриття та
ударянням об нього після надання
потерпілій прискорення. По давності
виникнення тілесні ушкодження,
виявлені у ОСОБА_1 вкладаються в час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулася 11.11.2011 року. Дані тілесні
ушкодження, виявлені у ОСОБА_1, є
характерними для
дорожньо-транспортної пригоди. В
момент первинного контактування із
легковим автомобілем потерпіла
знаходилася у вертикальному або
близькому до нього положенні і,
найбільш ймовірно, була повернута
лівою боковою поверхнею тулуба до
рухаючогося легкового автомобіля (т. 4,
а.с. 116-125).

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 12.03.2014 року
вирок Ужгородського міськрайонного
від 26.11.2013 року в частині розв’язання
цивільного позову потерпілої
скасовано, а матеріали кримінального
провадження в цій частині направлено
на новий судовий розгляд в порядку
цивільного судочинства, а в решті вирок
щодо ОСОБА_2 залишено без змін (т. 4, а.с.
153-158).

Ухвала апеляційного суду в касаційному
порядку не оскаржувалася. Таким чином,
в решті вказаний вирок набрав законну
силу після перегляду його апеляційним
судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов’язковий для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, з питань
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Встановлено, що на момент настання
дорожньо-транспортної пригоди
цивільна відповідальність ОСОБА_2
пов’язана з експлуатацією
транспортного засобу марки «ИЖ-412», н/з
А НОМЕР_2 була застрахована в ОСОБА_4
«Страхова компанія «Провідна», що
стверджується полісом обов’язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/1445538 від
23.02.2011 р. (т. 4, а.с. 219).

Після настання ДТП позивачка ОСОБА_1
звернулася до ОСОБА_4 «СК «Провідна» із
відповідною заявою, на підставі якої
страховою компанією їй було
відшкодовано шкоду в розмірі 1043.12 грн.,
пов’язану з витратами на лікування
внаслідок ДТП (т. 4, а.с. 215, 216).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у редакції від 02.10.2010 р. чинній
на день укладення полісу, при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди (п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про
обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»).

Згідно полісу обов’язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/1445538 від
23.02.2011 р. обов’язок по відшкодуванню
шкоди заподіяної майну в розмірі 50000
грн. та шкоди, заподіяної життю і
здоров’ю (на одного потерпілого) в
розмірі 100000 грн. несе ОСОБА_4 «СК
«Провідна».

У відповідності до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Зокрема, моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв’язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров’я; 2) у
душевних стражданнях, які фізична
особа зазнала у зв’язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім’ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазначала у зв’язку із знищенням або
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_2
позивачка зазнала ушкодження
здоров’я, а саме отримала тяжкі
тілесні ушкодження, що були небезпечні
для життя в момент їх спричинення. В
подальшому тривалий час лікувалася
внаслідок отриманих тяжких фізичних
травм, зазнала значного фізичного болю,
що позбавило її вести звичайний спосіб
життя.

Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України в
разі, якщо моральна шкода завдана
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров’я,
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки вона відшкодовується
незалежно від вини особи, яка її
завдала.

Як роз’яснено в п.п. 3, 5 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (із
змінами, внесеними постановою від 25
травня 2001 року № 5), під моральною
шкодою розуміються втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань або інших
негативних явищ. Моральна шкода може
полягати зокрема: у приниженні честі,
престижу або ділової репутації,
моральних переживаннях у зв’язку з
ушкодженням здоров’я. При визначенні
моральної шкоди суд з’ясовує чим
підтверджується факт заподіяння
моральних чи фізичних страждань, або
втрат немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями вони заподіяні,
чи знаходяться дії відповідача в
причинному зв’язку з наслідками, що
настали.

Беручи до уваги, що дії ОСОБА_2
знаходилися в причинному зв’язку з
тим, що позивачка ОСОБА_1 зазнала
значного ушкодження здоров’я, що
потягло за собою порушення нормальних
життєвих зв’язків, враховуючи вимоги
розумності і справедливості при
визначенні розміру моральної шкоди суд
вважає, що завдана позивачці моральна
шкода внаслідок ушкодження здоров’я
підлягає до часткового задоволення на
суму 50000 грн., оскільки цей розмір, на
думку суду, буде відповідати
спричиненій позивачці моральній шкоді,
та у відповідності до п. 22.3 ст. 22 Закону
України «Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в межах встановленого ліміту
в розмірі 5000 грн. (100000 грн. х 5 %)
позивачці повинно сплатити ОСОБА_4 «СК
«Провідна», інша частина в розмірі 45000
грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2

Що стосується вимоги про стягнення з
ОСОБА_2 витрат на правову допомогу
адвоката в розмірі 4280 грн. під час
досудового слідства та судового
розгляду кримінальної справи, то суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до
судових витрат належать, зокрема,
витрати на правову допомогу. У
відповідності до ч. 1 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов’язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Витрати, пов’язані з оплатою правової
допомоги адвоката, що понесені у
зв’язку з реалізацією своїх
процесуальних прав при розгляді справи
в порядку кримінального судочинства не
можна визнати збитками чи шкодою в
розумінні положень цивільного
законодавства України й вони не можуть
бути стягнуті за позовною вимогою в
іншому провадженні (позиція висловлена
в ухвалі Верховного Суду України від
20.05.2009 р.).

Оскільки відшкодування витрат на
правову допомогу під час розгляду
кримінальної справи регулюється
законодавством окремо і такі витрати
не можуть бути стягнуті на підставі ст.
84 ЦПК України, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні цих
вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. За таких обставин, з ОСОБА_2 слід
стягнути на користь держави до
спеціального фонду Держаного бюджету
України 450 грн. судового збору, а з
відповідача ОСОБА_4 «СК «Провідна» –
243.6 грн. судового збору, пропорційно до
задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 61, 79, 84, 88, 209, 213-215 ЦПК України,
ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 22 Закону
України «Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 45000
(сорок п’ять тисяч) гривень моральної
шкоди.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» на користь ОСОБА_1 5000 (п’ять
тисяч) гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального
фонду Держаного бюджету України 450
(чотириста п’ятдесят) гривень судового
збору.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» до спеціального фонду
Держаного бюджету України 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок судового
збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча

Сарай А.І.