АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Кирилюк
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого судді
Панченка М.М.

суддів
Качана В.Я., Вербової І.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада 7» на
ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 07 жовтня 2014 року про відмову у
прийнятті заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада 7»
про видачу судового наказу щодо
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Рада 7»
звернулося до суду із заявою про видачу
судового наказу щодо стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг в сумі 7370
грн. 00 коп., 425 грн. 24 коп. інфляційної
складової боргу, 100 грн. 20 коп. як 3%
річних, а також судових витрат.

Ухвалою судді Печерського районного
суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року у
прийнятті зазначеної заяви відмовлено
на підставі п. 4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України,
тобто, у зв'язку з неможливістю
встановити зареєстроване у
встановленому законом порядку місце
проживання боржника.

В апеляційній скарзі представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада 7» просить
оскаржувану ухвалу скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.Послався на те, що
судом порушено право заявника на
звернення до суду за правилами
альтернативної підсудності,
передбаченої ч. 8 ст. 110 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Панченка
М.М., з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу належить відхилити з наступних
підстав.

За змістом ст. 97 ЦПК України, заява про
видачу судового наказу подається до
суду першої інстанції за загальними
правилами підсудності, встановленими
цим Кодексом.

В свою чергу, за загальним правилом
підсудності, відповідно до ст.109 ЦПК
України позови до фізичної особи
пред'являються в суд за
зареєстрованими у встановленому
порядку місцем її проживання або за
зареєстрованими у встановленому
законом порядку місцем її перебування.
Позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Як вбачається з відповіді ВАДР ГУ ДМС
/а.с. 9/, враховуючи наявні відомості
відносно особи боржника, встановити
його зареєстроване місце проживання не
вбачається за можливе.

Відмовляючи у прийнятті заяви ТОВ
«Рада 7» про видачу судового наказу, суд
першої інстанції, з висновками якого
погоджується колегія суддів, виходив з
положень п. 4. ч. 6 ст. 100 ЦПК України,
згідно якого, у разі якщо отримана
судом інформація не дає можливості
встановити зареєстроване у
встановленому законом порядку місце
проживання (перебування) фізичної
особи - боржника, суд відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Доводи скаржника про те, що він має
право звернутися до суду із зазначеною
заявою за правилами альтернативної
підсудності, що передбачена ст. 110 ЦПК
України, колегія суддів відхиляє з
огляду на наступне.

За змістом абз. 1 п. 4 Постанови
Пленуму ВССУ №14 від 23.12.2011 року «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження», заява
про видачу судового наказу подається
до суду за загальними правилами
підсудності, встановленими главою 1
розділу III ЦПК. Зокрема, заява
подається до суду за зареєстрованим
у встановленому законом порядку
місцем проживання фізичної особи або
за зареєстрованим увстановленому
порядку місцем її перебування чи
місцезнаходженням юридичної особи
(стаття 109 ЦПК); на вимогу про стягнення
заробітної плати поширюються також
правила підсудності за вибором
заявника - за зареєстрованим місцем
його проживання чи перебування
(частина перша статті 110 ЦПК).

Виходячи з аналізу наведеного вище,
правила альтернативної підсудності
розповсюджуються лише на конкретну
категорію справ, що підлягають
розгляду в порядку наказного
провадження, а саме: справ з приводу
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати. В усіх
інших випадках заяви про видачу
судового наказу подаються згідно ст. 109
ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що відмова у
прийнятті заяви не перешкоджає ТОВ
«Рада 7» звернутися зі своїми вимогами
до суду за правилами альтернативної
підсудності в порядку позовного
провадження.

Отже, судом відмовлено у прийнятті
заяви ТОВ «Рада 7» про видачу судового
наказу з дотриманням норм
процесуального права, а доводи,
наведені в апеляційній скарзі, не
спростовують висновків суду.

Згідно до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада 7»
відхилити, а ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді