Справа № 579/1568/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2014 року
Кролевецький районний суд Сумської
області

у складі: головуючого - судді Школи М.Г.,

за участі секретаря - Сергієнко Ж.М.,

за участю представника

позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кролевці
справу за позовом представника
позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2
до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про примусове
повернення коштів за договором позики,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 за
довіреністю ОСОБА_2 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про
повернення коштів у сумі 231390 грн. за
договором позики від 06жовтня 2008 року,
мотивуючи свої позовні вимоги
наступним чином.

06 жовтня 2008 року позивач ОСОБА_1 передав
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які на той час були
подружжям, в борг по розписці кошти в
сумі 85490 грн., що в еквіваленті
становило 16600 доларів США та 7200 грн., що
в еквіваленті становили 1000 євро.

Строк повернення даних коштів у
розписці від 06 жовтня 2008 року був
визначений 06 жовтня 2010 року.

Після спливу даного строку між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачами було
досягнуто домовленості про подовження
строку повернення коштів до 10 жовтня 2014
року, про що сторонами було зроблено
відповідний запис на розписці від 06
жовтня 2008 року.

Оскільки фактично кошти передавалися в
іноземній валюті - доларах США і євро,
то в розписці від 06.10.2008 року про
подовження строку повернення коштів
йшлося саме про повернення
вищезазначених сум в іноземній валюті.

За рішенням Кролевецького районного
суду від 03 грудня 2009 року шлюб між
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було розірвано. В
зв'язку з реєстрацією 27 березня 2013 року
повторного шлюбу прізвище ОСОБА_5
змінилося на прізвище ОСОБА_3

У розписці від 06 жовтня 2008 року борг
утворився за час проживання ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 у шлюбі.

10 жовтня 2014 року закінчився термін
повернення коштів згідно розписки від
06 жовтня 2008 року відповідачами ОСОБА_4
та ОСОБА_3

На час звернення до суду з позовом,
ОСОБА_1 кошти від відповідачів по
договору позики від 06.10.2008 року не
отримав, а тому має місце
заборгованість.

Вищезазначена розписка є
підтвердженням того, що позивачем
ОСОБА_1 та відповідачами було укладено
договір позики із зазначеням терміну
повернення грошових коштів.

Передані згідно розписки від 06 жовтня
2008 року грошові кошти підлягають
поверненню в тому ж розмірі, в якому
вони передавалися, тобто в еквіваленті
16600 доларів США та 1000 євро.

Згідно офіційного курсу Національного
Банку України на 29 жовтня 2014 року:

- 100 доларів США - 1295,0945 грн.;

- 100 євро - 1642,0503 грн.

На день звернення до суду з даною
позовною заявою сума боргу згідно
розписки від 06 жовтня 2008 року становить
231390 грн., виходячи із наступного
розрахунку: 16600 доларів США х 12,95 грн. за
1 долар США + 1000 євро х 16,42 грн. за 1 євро =
231390 грн.

Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами
неодноразово укладалися договори
позики шляхом написання аналогічних
розписок. Оскільки відповідачі не
виконували взяті на себе зобов'язання
щодо повернення боргу, то позивач
ОСОБА_1, змушений був звернутися з
позовом до Кролевецького районного
суду про примусове стягнення боргу з
відповідачів за договором позики по
якому закінчився термін повернення
коштів. Відповідачі у судовому
засіданні визнали факт отримання
неодноразово коштів у борг у позивача
ОСОБА_1

Рішенням Кролевецького районного суду
від 16 грудня 2013 року з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 стягнуто 154244 грн. за договорами
позики по яких закінчився термін
повернення коштів.

Посилаючись на те, що підтвердженням
наявності договору позики є письмова
розписка відповідачів від 06.10.2008 року і
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається, з
посиланням на положення ст.ст.524, 525, 526,
1046, 1047 ЦК України, представник позивача
ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 просить
стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 231390 грн. та судові витрати по
справі.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі і просить суд їх задовольнити.
Одночасно вона зазначила, що позов до
суду був відправлений поштою 30 жовтня
2014 року. Тому при визначені суми боргу,
яка повинна бути стягнута з
відповідачів, необхідно застосувати
курс долара США та євро по відношенню
до гривні відповідно до офіційного
курсу Національного Банку України за
станом на 30 жовтня 2014 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, хоча про час і місце його
проведення був повідомлений належним
чином (а.с.66). Клопотання чи заяву про
відкладення розгляду справи на іншу
дату суду не надав. Однак він при подачі
позовної заяви зазначив у позовній
заяві про розгляд справи за його
відсутності (а.с.24-26)

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, незважаючи на те, що про час
і місце його проведення був
повідомлений належним чином. Він надав
письмове доручення про те, що доручає
розглянути його справу ОСОБА_6 (а.с.72)
Дане доручення надійшло до
Кролевецького районного суду
факсимільним зв'язком 26 грудня 2014 року
за №6857/2014 Вх.

При спілкуванні з відповідачем ОСОБА_4
по телефону 26 грудня 2014 року перед
судовим засіданням, він пояснив, що
надане ним письмове доручення слід
розуміти як заяву про розгляд справи за
його відсутності. Відповідач ОСОБА_4
письмові заперечення проти позову та
посилання на докази, якими вони
обгрунтовуються, або заяву про
визнання позову на пропозицію суду не
надав.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги
визнала і надала суду наступні
пояснення. Вона з вересня 2001 року
перебувала у зареєстрованому шюбі з
відповідачем ОСОБА_4 і проживали разом
у с.Білогородка Київської області. Вони
мали добрі стосунки з подружжям ОСОБА_1
та ОСОБА_7 зверталися до них з проханням
позичити гроші для розвитку власного
бізнесу і вони позичали їм гроші.

06 жовтня 2008 року вони в черговий раз
позичили у подружжя ОСОБА_1. гроші на
розширення власного сімейного бізнесу.
Їм були надані кошти 16600 доларі США і 1000
євро. Вона і відповідач ОСОБА_4 написали
спільну розписку про отримання даних
коштів у борг з терміном повернення до
06 жовтня 2010 року. Однак, на певному
стані, коли значно піднявся курс
іноземної валюти по відношенні до
гривні піднялася орендна плата,
погіршилися сімейні стосунки,
припинено спільне проживання, різко
зменшилися доходи від торгівельної
діяльності, вона і відповідач ОСОБА_4 не
змогли своєчасно повернути кошти, які
були позичені 06 жовтня 2008 року. Крім
того, в період терміну дії договору
позики вона у грудні 2009 року розірвала
по суду з ОСОБА_4 шлюб. При написання
розписки 06 жовтня 2008 року була присутня
мати відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8, вона
бачила передачу грошей ОСОБА_1 ОСОБА_4
ОСОБА_8 власноручно у розписці написала
про те, що виступає поручителем за нею і
ОСОБА_4 і зобов'язується у випадку не
сплати коштів отриманих в борг,
виплатити вказану суму до 06.10.2010 року.

Оскільки борг 06.10.2010 року повернутий не
був, і будучи відповідальною особою,
вона на прохання ОСОБА_2 у грудні 2013
року розписалася у розписці про те, що
строк повернення боргу згідно розписки
від 06.10.2008 року відтерміновується,
однак не звернула увагу на який час.
Ставлячи підпис у розписці від 06.10.2008
року, вона виходила з того, що наявний
борг необхідно повертати ОСОБА_1 при
наявності у неї грошових коштів. Крім
того, коли вона ставила свій підпис у
розписці про відтермінування дати
повернення боргу, якою була 06.10.2010 року,
то у розписці був текс, написаний
відповідачем ОСОБА_4 щодо подовження
терміну сплати боргу та під цим текстом
були підписи ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Кошти у сумі 16600 доларів США і 1000 євро
бралися у борг за договором позики в
інтересах сім'ї для розширення
власного сімейного бізнесу. При цьому
відповідачка ОСОБА_3 також пояснила, що
борги за договором позики від 06.10.2008
року частково поверталися, ці питання
контролювала ОСОБА_2, однак вона не може
назвати суму коштів, яка повернута за
договором позики від 06.10.2008 року та
надати відповідні письмові розписки
про спату боргу.

Вислухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_9
та відповідачки ОСОБА_3, дослідивши
зібрані по справі докази, суд прийшов
до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідачі у справі перебували у
зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2001
року, який розірваний за рішенням
Кролевецького районного суду від 03
грудня 2009 року.(а.с.49, 50, 62).

У зв'язку з реєстрацією 27 березня 2013
року повторного шлюбу прізвище ОСОБА_5
змінилося на ОСОБА_3 (а.с.36, 37-38).

Розписка ОСОБА_5 і ОСОБА_4, що є у справі
від 06 жовтня 2008 року підтверджує факт
укладення договору між ними та ОСОБА_1
про те, що вони взяли у борг у ОСОБА_1 85490
грн., які в еквіваленті становлять 16600
доларів США і 7200 грн., які в еквіваленті
становлять 1000 євро, і які, кошти,
зобов'язуються повернути до 06 жовтня 2010
року. (а.с.48).

В даній розписці міститься підпис
відповідачки ОСОБА_3, як ОСОБА_5, який
вона підтвердила в судовому засіданні.
Окрім того, у розписці від 06.10.2008 року
міститься запис, виконаний ОСОБА_4, про
те, що він і ОСОБА_5 отримують у борг до 06
жовтня 2010 року суму 85490 грн., які в
еквіваленті становлять 16600 доларів США
і 7200 грн., які в еквіваленті становлять
1000 євро. Даний запис засвідчений
підписом ОСОБА_4 і ОСОБА_5, як
позичальників.

Відповідачка ОСОБА_3 вказані обставини
не спростовує, зазначивши, що запис у
розписці про отримання грошей у борг
виконаний ОСОБА_4 і ним виконаний
підпис під записом про отримання 85490
грн., які в еквіваленті становлять 16600
доларів США і 7200 грн., які в еквіваленті
становлять 1000 євро та обов'язок щодо
повернення боргу до 06 жовтня 2010 року.

Таким чином, як вбачається із
вищезаначеного, між сторонами був
укладений договір позики із
зазначенням терміну повернення
грошових коштів.

При вирішення даного спору слід
керуватися положеннями глав 47, 48, 71 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути таку ж суму
грошових коштів.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми. Як зазначено
в ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватьися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не втановлено
договором або законом.

Згідн ст.257 ЦК України строк позовної
давності встановлений тривалістю у три
роки.

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленість сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укдладається у письмовій
формі.

Із розписки від 06.10.2008 року, яка
підтверджує укладення договру позики
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами
убачається, що повернення боргу
повинно відбутися до 06.10.2010 року. (а.с.48).

Разом з тим у розписці від 06.10.2008 року є
запис, виконаний відповідачем ОСОБА_4
про те, що за обоюдним договором між
сторонами термін розписки на суму 16600
доларів США і 1000 євро подовжено на
термін до 10 жовтня 2014 року. Даний запис
засвідчений особистим підписом ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.48).

Представник позивача ОСОБА_1 за
довіреністю ОСОБА_2 вказані обставини
підтвердила, зазначивши, що відповідач
ОСОБА_4 з власної ініціативи, без
застосування будь-якого примусу
власноручно у розписці написав про
подовження терміну розписки про
наявність боргу на термін до 10.10.2014
року. Це мало місце у 2012, 2013 роках,
точної дати вона не пам'ятає.
Відповідачка ОСОБА_3 згоду на
подовження терміну розписки про
наявність боргу засвідчила своїм
особистим підписом у грудні 2013 року.

Відповідачка ОСОБА_3 вказані обставини
підтвердила, зазначивши про те, що
дійсно у грудні 2013 року без будь-якого
примусу поставила свій підпис під
текстом про подовження терміну
розписки про наявність боргу, які
написав ОСОБА_4 Однак до якого часу був
подовжений термін розписки про
наявністю боргу, вона вказати не може.
Разом з тим, про наяність боргу перед
позивачем ОСОБА_1 за станом на грудень
2013 року (на час підписання в розписці
про подовження терміну розписки) вона
визнає у повному обсязі.

Із розписки від 06.10.2008 року з
урахуванням запису щодо подовження
терміну розписки про наявність боргу,
який засвідчений особистими підписами
сторін, вбачається, що кінцевий термін
повернення боргу до 10.10.2014 року (а.с.48).

Таким чином суд приходить до висновку,
про те, що збільшення позовної давності
сторонами до 10.10.2014 року, і яка згідно
договору позики від 06.10.2008 року з
врахуванням дати повернення боргу - до
06.10.2010 року, закінчилась 06 жовтня 2013
року, відповідає вимогам ст.ст. 6, 257, ч.1
ст.259, ст.626, ст.627 ЦК України і збільшення
позовної давності не порушує прав і
законних інтересів позивача ОСОБА_1 та
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3

На підставі пояснень представника
позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2
та відповідачки ОСОБА_3 і досліджених у
судовому засіданні письмових доказів,
суд вважає, що саме відповідачами
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 порушені умови
договору від 06 жовтня 2008 року і вони
поивнні нести відповідальність за
невиконання умов договору позики та
порушення строків повернення грошових
коштів.

При цьому суд виходить із того, що майно
- грошови кошти, були набуті
відповідачами за час шлюбу за
договором позики від 06 жовтня 2008 року і
в інтересах сім'ї на розширення
власного сімейного бізнесу, а отже ці
грошові кошти є їхньою спільною
сумісною власністю, як подружжя (ст.60 СК
України, ч.3 ст.368, ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України).
А тому, згідно ч.2 ст.73 СК України
суб'єктами виконання договру позики
від 06 жовтня 2008 року повинні бути
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно ст.541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарна умова виникає у
випадках, встановлених договором або
законом, зокрема у разі неподільності
предмета зобов'язання.

Із договора позики від 06.10.2008 року не
вбачається, що ним встановлений
солідарний обов'язок щодо повернення
боргу відповідачами (а.с.48). Законом
(ст.ст.1046-1050 ЦК України) непередбачено
солідарного обов'язку.

Крім того, предмет зобов'язання за
договром позики від 06.10.2008 року -
грошові кошти не є неподільними, тобто
предмет зобов'язання є подільним.

Отже, відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_3
повинні нести відповідальність щодо
повернення боргу за договором позики у
рівних частинах суми боргу, враховуючи,
що кошти позичалися їм під час
перебування у шлюбі та були
використанні на потреби сім'ї - на
розширення власного сімейного бізнесу.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Вирішуючи питання про стягнення
грошових коштів з відповідачів ОСОБА_4
і ОСОБА_3 згідно ч.1 ст.533 ЦК України у
гривнях, суд бере до уваги думку
представника позивача ОСОБА_1 за
довіреністю ОСОБА_2 щодо застосування
курсу долара США та євро по відношені
до гривні згідно офіційного курсу
Національного Банку України за станом
на 30.10.2014 року, тобто на дату
пред'явлення позову, який надісланий
поштою з датою відіслання 30 жовтня 2014
року (а.с.11) Зазначене не суперечить
угоди сторін з цього питання. За даними
НБУ за станом на 14 годину 30.10.2014 року
встановлені такі офіційні курси гривні
до іноземної валюти:

- 100 доларів США - 1295, 2788 грн;

- 100 євро - 1649, 7966 грн. (а.с.71).

Виходячи з вищезазначеного з ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 підлягає стягненню з кожного
окремо на користь ОСОБА_1 - 115370 грн.
виходячи із наступного розрахунку:

(16600 доларів США х 12,95 грн.) + (1000євро х 16,49
грн.) = 231460 грн : 2=115370 грн).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України на
користь ОСОБА_1 підлягають стягненню
судові витрати, понесені ним при сплаті
судового збору, у розмірі 2313 грн. 90 коп.
Тому, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 підлягають стягнню на
користь ОСОБА_1 судові витрати,
понесені при сплаті судового збору
позивачем ОСОБА_1, у розмірі 1156 грн. 95
коп. з кожного відповідача окремо (2313
грн. 90 коп. : 2 = 1156 грн. 95 коп.)

Оскільки з відповідачів стягується у
рівних частинах загальні сума боргу, що
становить 231460 грн., а судовий збір
позивачем ОСОБА_1 сплачений із ціни
позову 231390 грн., що станивть 2313 грн. 90
коп., тому з відповідачів підлягає
стягненню в дохід держави згідно
ст.ст.80, 88 ЦПК України, судовий збір в
дохід держави у розмірі 35 коп. з
кожного, виходячи з наступного
розрахунку:

(231460 грн. х 1% : 100% = 2314 грн. 60 коп. - 2313 грн. 90
коп. (сплачений судовий збір) = 70 коп : 2 =
35 коп.).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Думку відповідачки ОСОБА_3, що про
визначення суми боргу, що підлягає
сплаті на користь ОСОБА_1 необхідно
застосувати курс долара США і євро до
гривні на час укладення договору
позики, тобто за станом на 06.10.2008 року, а
це 4,86 грн. за 1 долар США і 6,73 грн. за 1
євро, суд взяти до уваги і покласти в
основу рішення не може, виходячи із
наступного.

Згідно договору позики від 06.10.2008 року
зобов'язання визначено у грошовому
еквіваленті в іноземній валюті, як 16600
доларів США і 1000 євро, тому згідно ч.1
ст.533 ЦК України сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу.

Представник позивача ОСОБА_1 за
довіренстю ОСОБА_2 день платежу
визначили дату звернення позивача до
суду з позовом 30 жовтня 2014 року.
Зазначене не суперечить положенням
ст.11 ЦПК України.

Окір того, договором позики від 06.10.2008
року (а.с.48), Законом, зокрема ст.ст.1046-1050
ЦК України, порядок визначення суми
боргу в інший спосіб не визначений,
тобто застосування курсу іноземної
валюти до гривні на день отримання
позики.

Тобто, у даному спорі необхідно
застосовувати положення щодо
визначення суми боргу, яка зазначені в
іноземній валюті, за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
який визначила представник позивача за
довіреністю ОСОБА_2 у судовому
засіданні.

Відповідно до ст.ст.15, 16, 257, 259, 368, 524, 525,
526, 533, 1046, 1047 ЦК України, керуючись ст.ст.
10, 11, 80, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 115730
(сто п'ятнадцять тисяч сімсот тридцять)
гривень за договором позики від 06
жовтня 2008 року та судові витрати по
справі, пов'язані зі сплатою судового
збору, у розмірі 1156 гривень 95 копійок
(одна тисяча сто п'ятдесят шість
гривень дев'яносто п'ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 115730
(сто п'ятнадцять тисяч сімсот тридцять)
гривень за договором позики від 06
жовтня 2008 року та судові витрати по
справі, пов'язані зі сплатою судового
збору, у розмірі 1156 гривень 95 копійок
(одна тисяча сто п'ятдесят шість
гривень дев'яносто п'ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в дохід
держави судовий збір, у розмірі 35
копійок з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
Кролевецький районний в 10 денний строк
з дня його проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні при
проголошенні судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу в 10 денний
строк з дня отримання копії судового
рішення.

Суддя М. Г. Школа