Справа № 466/5631/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді
Глинської Д.Б.

при секретарі
Цімурі Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору довічного утримання
недійсним, -

в с т а
н о в и в:

24 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
визнання договору довічного утримання
недійсним.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовував тим, що з 3 грудня 2002 року
приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
посвідчила Договір довічного
утримання між ним і відповідачем
ОСОБА_2.

У договорі зазначено: «У зв'язку з
хворобою та похилим віком
«Відчужувача», на його особисте
прохання і в його присутності договір
підписано гр. ОСОБА_4». Крім того в
Договорі нотаріусом зазначено: «У
зв'язку з хворобою та похилим віком
Відчужувача, даний договір посвідчено
мною за місцем його проживання, а саме:
АДРЕСА_1».

Позивач стверджує, що даного Договору
не укладав і ОСОБА_4 ставити за себе
підпис не уповноважував. Вважає, що цей
Договір обманним шляхом організував
відповідач спільно з паспортисткою ЛКП
«Рясне-403» ОСОБА_4 Оскільки Позивач не
чує і не бачить то зміст Договору йому
не був відомий і він не знав, що такий
Договір укладено.

Таким чином Позивач стверджує, що
Договір укладено без його згоди і без
його відома, крім цього відповідач не
мав наміру його виконувати, оскільки
основна мета його і умисел були
направлені на заволодіння квартирою
Позивача.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
посилаючись на викладені в позовній
заяві обставини. Додатково пояснив, що
позивач даного Договору не укладав та
ОСОБА_4 діяти в його інтересах та
ставити за себе підпис не
уповноважував. Вважає, що цей Договір
обманним шляхом організував
Відповідач спільно з паспортисткою ЛКП
«Рясне-403» ОСОБА_4 Оскільки Позивач не
чує і не бачить то зміст Договору йому
не був відомий і він не знав, що такий
Договір укладено. Про Договір
довічного утримання і те, що квартира
вже йому не належить, позивач дізнався
приблизно влітку 2011р.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечив, посилаючись на
письмові заперечення долучені до
матеріалів справи, в подальшому в
судові засіданні не з'являвся.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти
позову заперечив та пояснив, що договір
довічного утримання укладений згідно
чинного законодавства. Відповідач
спочатку доглядав позивача, однак в
подальшому виконувати свої обов'язки
йому перешкоджали сусіди. На
сьогоднішній день відповідач
перебуває в Російській Федерації на
роботі, тому доглядати за позивачем не
має можливості. Вважає що в позові слід
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
розглянувши матеріали справи, вивчивши
письмові докази по справі вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
03.12.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений Договір довічного утримання,
що посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3

Відповідно до умов вказаного договору
позивач ОСОБА_1 передав у власність
відповідачу ОСОБА_2 належну йому на
праві власності квартиру під АДРЕСА_1,
взамін чого відповідач ОСОБА_2
зобов'язувався довічно надавати
матеріальне та моральне забезпечення
ОСОБА_1

Крім цього в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 являється
інвалідом 1-ї групи загального
захворювання, оскільки не бачить і не
чує, дана обставина підтверджується
долученим до матеріалів справи копією
посвідчення № 162996 позивача ОСОБА_1

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про визнання угод
недійсними» від 28.04.1978р. № 3 при
розгляді справ про визнання угоди
недійсною на підставі ст. 49 ЦК УРСР
судам слід мати на увазі, що дія цієї
норми поширюється на угоди, які
укладені з метою, завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства і до
них, зокрема, належать угоди,
спрямовані на використання всупереч
закону колективної, державної або
чиєїсь приватної власності з
корисливою метою.

Це підтверджується і подальшими діями
Відповідача, який жодним чином не
виконував і не виконує умови незаконно
укладеного Договору, оскільки не
звертає уваги на потреби Позивача і
стан його здоров'я, не забезпечує
харчуванням, медикаментами, необхідною
допомогою, і взагалі відмовляється
доглядати його. За станом здоров'я
Позивач часто лікується стаціонарно в
лікарні не менше двох разів на рік,
відповідач його не провідував, не
доглядав.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочин
- це дії особи, які спрямовані на
придбання, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 5 ст.203 ЦК України
правочин повинен бути направлений на
дійсне настання правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою для визнання правочину
недійсним є невиконання сторонами або
стороною вимог, які вказані в ч.ч.1-3,5,6
ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 234 ЦК України
фіктивним є правочин, здійснений без
наміру настання правових наслідків,
передбачений цим правочином. Фіктивний
правочин визнається судом недійсним.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», для
визнання правочину фіктивним
необхідно встановити наявність умислу
всіх сторін правочину. Саме по собі
невиконання правочину сторонами не
означає, що укладено фіктивний
правочин. Якщо сторонами не вчинено
будь-яких дій на виконання такого
правочину, суд ухвалює рішення про
визнання правочину недійсним.

Враховуючи все вищенаведене суд
вважає, що договір довічного утримання,
укладений 03.12.2002 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3та
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 є недійсним правочином.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України, суд, -

в и р
і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати договір довічного утримання
недійсним, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, що посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 03 грудня
2002 року, та зареєстрований в реєстрі за
№ 3948.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя: Д. Б. Глинська