У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
ОСОБА_8, про визнання договору
недійсним та визнання права власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 20 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 12
жовтня 1999 року між ним, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, як покупцями, та ОСОБА_9, як
продавцем, укладені договори
купівлі-продажу житлового будинку з
господарчими спорудами та земельної
ділянки, площею 0,136 га, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1.

Вказував, що договори укладені шляхом
обману зі сторони ОСОБА_5 та
ОСОБА_10, тому просив:

−? визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
площею 0,136 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, укладений 12 жовтня

1999 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 у частині набуття права
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

−? визнати за ОСОБА_4 право власності на
2/3 частини земельної ділянкою, площею
0,136 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1;

−? визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку з
господарчими спорудами, розташованих
на земельній ділянці, площею 0,136 га, за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 12 жовтня 1999
року між

ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у
частині набуття права власності ОСОБА_5
та ОСОБА_6;

−? визнати за ОСОБА_4 право власності на
2/3 частини житлового будинку з
господарчими спорудами, розташованих
на земельній ділянці, площею 0,136 гa, за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 31 жовтня 2013 року
позов задоволено. Поновлено ОСОБА_4
строк позовної давності. Визнано
частково недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,136 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, укладений 12 жовтня

1999 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 у частині набуття права
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Визнано за
ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини
земельної ділянки, площею 0,136 га,
розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, припинивши на неї право
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Визнано частково недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку з
господарчими спорудами, розташованого
на земельній ділянці, площею 0,136 га,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
укладений 12 жовтня

1999 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 у частині набуття права
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Визнано за
ОСОБА_4 право власності на 2/3
частини житлового будинку з
господарчими спорудами, розташованих
на земельній ділянці, площею 0,136 га, за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 20 жовтня 2014 року рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 31 жовтня

2013 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив
у задоволенні позову, оскільки
відповідно до роз'яснень, наведених у п.
11 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про
судову практику в справах про визнання
угод недійсними» та згідно зі ст. 56 ЦК
України угода може бути визнана судом
недійсною, як укладена внаслідок
помилки, що має істотне значення,
тільки за позовом сторони (громадянина
чи організації), що діяла під впливом
помилки.

Під помилкою у даному випадку слід
розуміти таке неправильне сприйняття
стороною суб'єкта, предмета чи інших
істотних умов угоди, що вплинуло на її
волевиявлення, при відсутності якого
за обставинами справи можна вважати, що
угода не була б укладена. Правила ст. 56
ЦК України не поширюються на випадки,
коли помилка стосується до мотивів
укладення угоди, а тому апеляційний
дійшов правильного висновку, що
підстави для задоволення позову
відсутні, оскільки при укладенні
договору ОСОБА_4 розумів, що укладає
договір купівлі-продажу, при цьому
об'єкт нерухомого майна придбано не
лише ним, а і його дружиною та сином у
рівних частинах.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення апеляційного суду
залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 20 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П.,
Журавель В.І.