УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Хопти С.Ф., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 19 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 29 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
22 грудня 2005 року між ним та

ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір, на підставі якого остання
отримала кредит у розмірі 1 437 грн 16 коп.
зі сплатою 25,08% на рік за користування
ним на суму залишку заборгованості за
кредитом.

ОСОБА_4 неналежно виконувала
зобов'язання за вказаним кредитним
договором, у результаті чого
утворилася заборгованість у розмірі

25 860 грн 90 коп, яку позивач просив
стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 19 березня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 29 травня 2014 року позов

ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від

22 грудня 2005 року у розмірі 12 531 грн 34 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні решти позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений термін; відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов, з висновками якого
погодився апеляційний суд, на підставі
доказів, наданих сторонами й належним
чином оцінених судами (ст. 212 ЦПК
України), обґрунтовано виходив із того,
що відповідач в установлений договором
строк не повернув кредитні кошти, та
дійшов правильного висновку про
стягнення з останнього на користь
банку кредитну заборгованість.

Доводи ОСОБА_4 про те, що позивачем
пропущено трирічний строк позовної
давності не заслуговують на увагу,
оскільки при вирішенні спору в
судовому порядку позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропуску позовної
давності, порушене право підлягає
захисту. У матеріалах справи відсутня
заява відповідача про застосування
позовної давності.

Інші доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 19 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 29 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко