СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22-ц/796/9845/2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Катющенко
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10.12.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Желепи О.В., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ПАТ КБ «Правекс
Банк»

На заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 17.06.2014р.

В справі за позовом ПАТ КБ «Правекс
Банк» до ОСОБА_1,

ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

В с т а н о в
и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 17.06.2014р. відмовлено в
задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс
Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «Правекс Банк» просить скасувати
зазначене рішення та постановити нове
рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на незаконність даного
рішення, зокрема, що суд неповно
з»ясував обставини справи, не дав
належної оцінки доказам, порушив норми
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і
встановлено судом, 11.09.2008 р. між
Акціонерним комерційним банком
«Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 539-089/08Р, згідно до
умов якого банк надав позичальнику
кредит в іноземній валюті на загальну
суму 21056 дол.США, строком з 11.09.2008 р. до
11.09.2015 р. зі сплатою 13,99% річних.

Крім того, у відповідності до п. 3.1.
Розділу 3 кредитного договору, для
забезпечення зобов'язання щодо
погашення заборгованості за кредитом,
сплати відсотків за користування
коштами, пені за своєчасну сплату
відсотків, а також відшкодування
збитків у зв'язку з порушенням даного
договору, позичальник передає в
заставу банку належний йому на праві
власності автомобіль.

Так, 11.09.2008 р. між ОСОБА_1 та банком було
укладено договір застави
транспортного засобу № 539-089/08Р,
відповідно до умов якого ОСОБА_1
передав у заставу банку автомобіль
"Міцубіші", 2008 р. випуску, д.р.н.НОМЕР_1.

Крім того, для забезпечення виконання
зобов"язань ОСОБА_1 за кредитним
договором № 539-089/08Р від 11.09.2008 р. між
ОСОБА_2 та АКБ "Правекс-Банк" було
укладено договір поруки №; 539-089/08Р,
відповідно до умов якого ОСОБА_2, у
порядку та на умовах, передбачених
даним договором, зобов'язалася нести
солідарну майнову відповідальність
перед кредитором за виконання в
повному обсязі зобов'язань ОСОБА_1 за
вказаним кредитним договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має і виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно п.п.6.1.1. п. 6.1. Розділу 6 кредитного
договору, позичальник збов'язується
забезпечити своєчасне повернення
коштів і сплату нарахованих відсотків.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно п.10.1. Розділу 10 кредитного
договору за порушення термінів
погашення заборгованості за кредитом
або внесення відсотків за
користування коштами позичальник
сплачує пеню за кожен день
прострочення в розмірі подвійної
процентної ставки зазначеної в п. 1.2.
даного договору, що діяла в період
прострочення, від суми заборгованості
за весь період прострочення.

Згідно розрахунку заборгованості за
кредитним договором, № 539-089/08Р від
11.09.2008 р. станом на 15 березня 2013 року за
відповідачем ОСОБА_1 наявна
заборгованість в сумі 32550,88 доларів США.

Згідно ст.265 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України встановлено,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалась або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Згідно ч.1 ст. 260 ЦК України, позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими статтями 253-255 цього
Кодексу.

Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку
починається з наступного після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні не встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно умов кредитного договору №
539-089/08Р від 11.09.2008 року, позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом шляхом
внесення коштів рівними частинами з в
сумі 251 дол. США щомісяця до «10» числа
наступного місяця.

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України встановлено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

Згідно ст.11 ЗУ «Про захист прав
споживачів», кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Згідно п. 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику в
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних з правовідносин» роз'яснено,
що враховуючи положення пункту 7
частини тринадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної
давності застосування якої заявлено
стороною справі до винесення судом
рішення, є підставою для відмови у
позові.

Суд правильно дійшов висновку про
застосування строку позовної
давності, про застосування якого було
заявлено стороною у спорі.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено ст.1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з ростроченням, то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2
ст. 1050 ЦК У країни).

Як вбачається з умов договору, сторони
встановили строк дії договору до 11.09.2015
р. (п. 1.2 кредитного договору), так і
строки виконання зобов'язань із
щомісячним погашенням платежів до 10
числа наступного місяця (п.4.4
кредитного договору).

Таким чином, кредитним договором
погашення кредитної заборгованості та
строки сплати чергових платежів
визначено місяцями.

Отже, поряд із встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Згідно п.9.1 Розділу 9 кредитного
договору банк має право вимагати
дострокового погашення заборгованості
за кредитом, сплати, належних відсотків
і передбачених даним договором
неустойок, а також відшкодування
збитків, заподіяних банкові внаслідок
невиконання або неналежного виконання
позичальником даного договору, а
позичальникзобов'язаний повернути
банку суму заборгованості, що
залишилася, за кредитом, сплатити
належні відсотки і неустойки, а також
відшкодувати заподіяні банку збитки у
випадках якщо позичальник порушує
терміни платежів, установлені даним
договором (п.п.4.4, 4.5).

Згідно п.9.2 Розділу 9 кредитного
договору встановлено, що шляхом
підписання даного договору сторони
дійшли згоди про те, що у випадку
виникнення у позичальника
прострочення з погашення
заборгованості за кредитом та/або за
сплатою відсотків за користування
кредитом строк користування і
кредитом, зазначений у п.1.2 даного
договору, припиняється достроково на
10-й день місяця, наступного за місяцем
у якому виник факт прострочення.

Судом встановлено, що позичальником не
виконувалися умови кредитного,
договору в частині сплати щомісячних
платежів та заборгованості за кредитом
з 01.04.2009 р., що підтверджується
розрахунком заборгованості за
кредитним договором та виписками по
особовому рахунку відкритому на ім'я
відповідача ОСОБА_1

У зв'язку з невиконання умов договору,
банком 10.06.2009 р. на адресу відповідачів
були надіслані повідомления-вимоги
щодо неналежного виконання умов
кредитного договору та договору
поруки, що не заперечувалося сторонами
у судовому засіданні.

Також, судом встановлено, що особовий
рахунок відкритий на ім'я відповідача
ОСОБА_1 по кредитному договору № 539-089/08P
від 11.09.2008 року, був закритий 30.06.2009 року.
Під час закриття рахунку сума
простроченої заборгованості за
кредитним договором становить 19989,69
дол.США.

За зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності і починається зі спливом
строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання.
Якщо боржникові надається пільговий
строк для виконання такої вимоги,
перебіг позовної давності починається
зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України). За змістом цієї норми
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто, можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

За таких обставин суд правильно дійшов
висновку про те, що виконання
зобов'язань за кредитним договором №
539-089/08Р від 11.09.2008 року настав, у
відповідності до п.9.1, 9.2 договору -
10.05.2009 року, тобто, на 10-й день місяця,
наступного за місяцем, у якому виник
факт прострочення, у зв'язку із чим
позивачем 10.06.2009 року було надіслано
позичальнику та поручителю
повідомлення-вимоги, а 30 червня 2009 року
був закритий особовий рахунок.

Тому, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
застосування в межах даного спору
строку позовної давності, про
застосування якої заявлено
відповідачем, оскільки, строк
виконання зобов'язання за кредитним
договором настав 10.05.2009 року.

Відповідно не отримавши виконання
зобов'язань за договором, у позивача
виникає право протягом трьох років,
згідно вимог ст. 257 ЦК України
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права. Перебіг
позовної давності за вимогами позивача
скінчився 10.05.2012 року.

Проте, позивач звернувся до суду з
позовом про солідарне стягнення з
відповідачів заборгованості за
кредитним договором № 539-089/08Р від 11.09.2008
року лише 14.05.2013 року, тобто, із
пропуском строку позовної давності.

Представником позивача не подавалось
до суду клопотання про визнання
поважними причини пропущення строку
позовної давності та відповідно про
захист судом порушеного права, а судом
з наданих позивачем матеріалів
позовної заяви не встановлено
поважності причин пропущення
позивачем строку позовної давності.

Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, строки позовної давності
пред'явлення позову до суду до
поручителя також сплинули.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ
«Правекс Банк» - відхилити, а рішення
Дніпровського районного суду м.Києва
від 17.06.2014 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :