АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8924/14
Головуючий 1 інст. - Ворона С.В.
Справа №617/1214/14-ц
Категорія : право власності
Доповідач - Черкасов
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою прокурора
Вовчанського району Харківської
області в інтересах держави в особі
Гатищенської сільської ради

на рішення Вовчанського районного суду
Харківської області від 25 вересня 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Гатищенської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Гатищенської
сільської ради Вовчанського району
Харківської області про визнання права
власності.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказував, що на підставі договору
купівлі-продажу від 28 березня 2008 року
він є власником наступних нежитлових
будівель: вагова, розташована по
АДРЕСА_1, яка складається з приміщення 1,
площею 9,4 кв.м. та приміщення 2, площею 10,6
кв.м., загальна площа 20,0 кв.м.;
зерносклад, розташований по АДРЕСА_2,
загальна площа 435,0 кв.м. Крім того, за
договором від 26 липня 2011 року йому
також належить нежитлова будівля -
дробарка по АДРЕСА_3. Вищевказані
договори купівлі-продажу не були
нотаріально посвідчені через
відсутність у продавця
правовстановлюючих документів на
нежитлові приміщення.

Тому, з урахуванням уточнених позовних
вимог, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним
право власності на вагову літ. А-1 по
АДРЕСА_1, яка складається з приміщення 1,
площею 9,4 кв.м. та приміщення 2, площею 10,6
кв.м., загальна площа 20,0 кв.м.;
зерносклад літ. А-1 по АДРЕСА_2, загальна
площа 435,0 кв.м.; дробарку літ. А-1 по
АДРЕСА_3, яка складається з приміщення
дробарки 1, площею 18,9 кв.м., приміщення
побутової 2, площею 9,6 кв.м., загальна
площа 28,5 кв.м.

У судовому засіданні представник
Гатищенської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області позов визнав, не заперечував
проти визнання права власності на
спірні нежитлові будівлі за ОСОБА_1,
оскільки вважає що на балансі сільскої
ради нежитлові будівлі не перебувають.

Рішенням Вовчанського районного суду
Харківської області від 25 вересня 2014
року позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано
за ОСОБА_1 право власності на нежитлову
будівлю вагової літ. А-1 по АДРЕСА_1, яка
складається з приміщення 1, площею 9,4
кв.м. та приміщення 2, площею 10,6 кв.м.,
загальна площа 20,0 кв.м.; на нежитлову
будівлю зерноскладу літ. А-1 по АДРЕСА_2,
загальна площа 435,0 кв.м.; на нежитлову
будівлю дробарки літ. А-1 по АДРЕСА_3, яка
складається з приміщення дробарки 1,
площею 18,9 кв.м., приміщення побутової 2,
площею 9,6 кв.м., загальна площа 28,5 кв.м.

В апеляційній скарзі прокурор
Вовчанського району Харківської
області в інтересах держави в особі
Гатищенської сільської ради ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги прокурор Вовчанського району
Харківської області в інтересах
держави в особі Гатищенської сільської
ради посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з доведеності
укладення між позивачем та СПП
«Донець» Вовчанського
військово-патріотичного
авіаційно-технічного спортивного
клубу «Сокіл», Вовчанським
військово-патріотичного
авіаційно-технічного спортивного
клубу «Сокіл» імені Героя Радянського
Союзу М.І. Смільського договорів
купівлі-продажу спірних нежитлових
будівель, що є підставою для визнання
права власності на них за позивачем.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

У відповідності до ч.ч.1,4 ст.334 ЦК
України право власності у набувача
майна за договором виникає з моменту
передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом;
права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що за договором купівлі-продажу від 28
березня 2008 року ОСОБА_1 придбав у СПП
Донець» Вовчанського
військово-патріотичного
авіаційно-технічного спортивного
клубу «Сокіл», Вовчанським
військово-патріотичного
авіаційно-технічного спортивного
клубу «Сокіл» імені Героя Радянського
Союзу М.І. Смільського нежитлові
приміщення, а саме: вагову літ. А-1 по
АДРЕСА_1, яка складається з приміщення 1,
площею 9,4 кв.м. та приміщення 2, площею 10,6
кв.м., загальна площа 20,0 кв.м.;
зерносклад літ. А-1 по АДРЕСА_2, загальна
площа 435,0 кв.м. (а.с.31).

За договором купівлі-продажу №26/3 від 26
липня 2011 року ОСОБА_1 також придбав у
Вовчанського військово-патріотичного
авіаційно-технічного спортивного
клубу «Сокіл» імені Героя Радянського
Союзу М.І. Смільського, в особі
ліквідатора Чобота О.А. нежитлові
приміщення, а саме: дробарку літ. А-1 по
АДРЕСА_3, яка складається з приміщення
дробарки 1, площею 18,9 кв.м., приміщення
побутової 2, площею 9,6 кв.м., загальна
площа 28,5 кв.м. (а.с.28).

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається в
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до наказу Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про
затвердження Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
глави 7, нотаріус при вчинення
нотаріальної дії - посвідчення
договору обов'язково витребує
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії: а саме довідку щодо
земельної ділянки (державний акт,
договір, тощо).

Матеріали справи свідчать, що
вищевказані договори купівлі-продажу
нежитлових приміщень укладались
сторонами без наявності у продавця
правовстановлюючих документів на
нерухоме майно, а також без документів
на земельну ділянку, на якій
розташоване спірне майно.

Згідно п.1.8. вказаного Положення якщо з
поданих нотаріусу документів випливає,
що житловий будинок, будівля, споруда
тощо збудовані (або будуються) на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, нотаріус відмовляє в
посвідченні договору відчуження
житлового будинку та іншого нерухомого
майна.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Надані позивачем до суду першої
інстанції документи не є підставою для
виникнення права власності у позивача.

Крім того, позивачем не надано суду
доказів правомірного користування
земельною ділянкою, на якій
розташовано побудовані нежитлові
будівлі.

Судом не наведено будь-яких
матеріально-правових норм на
підтвердження висновку про визнання за
позивачем права власності на спірне
майно та не встановлено за допомогою
належних засобів доказування чи
прийняті вони в експлуатацію державною
технічною комісією, тощо.

Наданий позивачем технічний висновок
ТОВ «Харківреконструкція» про
відповідність спірних нежитлових
будівель вимогам діючих будівельних,
пожежних та санітарних норм, не є
підставою для визнання права власності
на нежитлові приміщення.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу
України, землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебуває уся
земля в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
її межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до
повноважень, зокрема міських рад на
території міст, належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, а також
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності.

Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рушенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. Набуття права на
землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем не оформлено
землекористування земельної ділянки
на котрій розташовано об'єкт продажу у
встановленому законом порядку.

Судовий захист порушеного права
позивача може бути здійснений лише в
разі звернення з позовом до особи, яка
це право порушує, не визнає або оспорює;
тобто саме особа, що порушує право, яке
підлягає захисту, має бути
відповідачем у такій справі; і
задоволенню підлягає лише той позов, що
заявлений до особи, яка порушує
відповідне право.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує право
власності.

Як вбачається з матеріалів справи, з
боку відповідача відсутнє порушення
прав позивача, оскільки відповідач
станом на дату подання позовної заяви
та на дату розгляду справи був згоден з
позовними вимогами, таким чином спір
про право власності відсутній.

Відповідно до вимог ст. 209 ЦК України
встановлено, що правочин, який вчинений
у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у
випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін.

Договір купівлі-продажу нерухомого
майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню, що
визначено вимогами ст. 657 ЦК України.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2
цієї статті якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що продавець нерухомого майна
ухилявся від нотаріального
посвідчення договору.

Доводи апеляційної скарги
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія
відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати і в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307, ст.309,
313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Вовчанського району Харківської
області в інтересах держави в особі
Гатищенської сільської ради -
задовольнити.

Рішення Вовчанського районного суду
Харківської області від 25 вересня 2014
року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Гатищенської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області про визнання права власності.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: