АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/8750/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 642/8388/14-ц
Категорія - стягнення аліментів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі -
Костенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2, який
діє в інтересах ОСОБА_3, та ОСОБА_3, в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4,

на рішення Ленінського районного суду
м. Харкова від 13 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та частини
додаткових витрат на її навчання, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 13 листопада 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
Вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3, аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки його
заробітку (доходу), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 24.09.2014 року і до досягнення
дитиною повноліття; допустити негайне
виконання рішення в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць; стягнути з ОСОБА_5 в дохід
держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.;
у задоволенні позовних вимог в частині
стягнення додаткових витрат на
навчання дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення змінити, стягнути з
відповідача аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 грн.
щомісячно, починаючи з моменту
звернення з позовом та до закінчення
навчання дитиною у вищому навчальному
закладі та стягнути разово з
відповідача 1/2 частину додаткових
витрат на навчання сина в сумі 1760 грн.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу,
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, що з'явились,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає за необхідне в її
задоволенні відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
31 серпня 1996 року між сторонами по
справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Харківським
міським відділом реєстрації актів
громадянського стану був
зареєстрований шлюб, актовий запис №
1146.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_1 видане міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
м. Харкова 05 серпня 1997 року, актовий
запис № 2478). На цей час ОСОБА_4 є
неповнолітнім.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 01 вересня 2014 року розірвано
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, з січня 2014
року неповнолітня дитина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає з позивачем.

Згідно ч. З ст. 181 СК України аліменти на
дитину присуджуються в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька або
у твердій грошовій сумі і виплачується
щомісяця.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для стягнення
аліментів в частці від доходу
відповідача, а не в твердій грошовій
сумі, оскільки матеріали справи не
містять належних та допустимих доказів
того, що відповідач має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі.

Так, згідно копії трудової книжки
відповідача ОСОБА_5, з останнього місця
роботи - з посади генерального
директора ПП "Модулор-Сервіс" він
звільнений 14 грудня 2012 року відповідно
до наказу № 4 від 14.12.2012 року. Відсутні
доказів того, що на цей час відповідач
працює та отримує прибуток. Той факт, що
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
ОСОБА_5 і на цей час значиться власником
та генеральним директором ПП
'Модулор-Сервіс" висновків суду не
спростовує, факт отримання
відповідачем доходу від
підприємницької діяльності не
підтверджує.

За змістом довідки Західної ОДПІ м.
Харкова ГУ Міндоходів Харківській
області ОСОБА_5 доходів не отримує.

Згідно довідки Управління пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
м.Харкова № 08/3957 від 14.08.2014р. відповідач
ОСОБА_5 з 22 січня 2014 року перебуває на
обліку в УПФУ та одержує пенсію по
інвалідності 2 групи.

Згідно довідки УПФУ в Жовтневому
районі м. Харкова від 14 серпня 2014 року,
ОСОБА_5 отримав пенсію як інвалід
другої групи - у січні 2014 року - 306, 13 грн.,
з лютого 2014 року по серпень 2014 року - по
949, 00 грн. на місяць.

Судом встановлено, не спростовано
позивачем, що відповідач отримує
пенсію по інвалідності, що є стабільним
та єдиним підтвердженим джерелом його
доходу, а тому підстави для стягнення
аліментів в твердій грошовій сумі
відсутні.

При визначенні розміру аліментів суд, у
відповідності до ст. 182 СК України
правильно врахував в тому числі і стан
здоров*я відповідача, якому згідно
довідки до акту МСЕК від 21 січня 2014 року
серії 10 ААБ номер 684929 встановлена друга
група інвалідності за загальним
захворюванням на строк до 01 лютого 2015
року та протипоказана важка фізична
праця.

Згідно виписки з історії хвороби
інституту неврології, психіатрії та
наркології НАМИ України ОСОБА_5
страждає на розсіяний склероз,
вторинно - прогредиєнтиним типом течії,
з нижнім парапапезом,
мозжечково-атактичним синдромом,
сфинктерними порушеннями.

За таких обставин, розмір аліментів
визначений судом із урахуванням вимог
закону, принципу розумності і
справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була поставлена,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

Відповідно до договору про навчання,
підготовку, перепідготовку, підвищення
кваліфікації або про надання
додаткових освітніх послуг № ХА-14-16-49
від 12 серпня 2014 року, укладеного між
ОСОБА_3 та Харківським національним
університетом міського господарства
ім. О.М. Бекетова університет надає
освітню послугу студенту ОСОБА_4 за
рахунок коштів замовника. Вартість
освітньої послуги за навчальний рік
становить 7040 грн.

Відповідно до квитанції № 12382037 від 14
серпня 2014 року ОСОБА_4 через ОСОБА_3
сплачено на рахунок Університету 3520, 00
грн. за навчання.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач не довела, що навчання ОСОБА_4
на платній основі в Харківському
національному університеті міського
господарства ім. О.М. Бекетова
викликано його особливими здібностями,
направлено на їх розвиток.

Зазначені витрати судова колегія не
вважає додатковими витратами, які
викликані особливими обставинами, в
розумінні ст. 185 СК України. Позивач не
заперечує, що понесла такі витрати на
власний розсуд, добровільно. Крім того,
позивач не спростувала підтверджені
доказами доводи відповідача про те, що
кошти на навчання були перераховані
ним на розрахунковий рахунок сина
добровільно протягом березня-травня 2014
року.

Правильним є висновок суду першої
інстанції також і в частині визначення
періоду стягнення аліментів з моменту
звернення до суду з позовом до
повноліття дитини, а не до закінчення
навчання дитиною у вищому навчальному
закладі, як про це просить позивач,
оскільки відповідно до п. 15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
застосування судами окремих норм
сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року
- стягнення аліментів на дочку, сина,
які досягли повноліття, з підстав,
передбачених ст.ст. 198, 199 СК України
здійснюється у судовому порядку за
новою позовною заявою.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 13 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -