Справа № 191/2526/14-ц
Провадження № 2/191/1152/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року м.
Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого -судді Бондаренко
Г.В.

при секретарі - Лободі Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовом Публічного
Акціонерного Товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 - про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 17.04.2008 року ОСОБА_2 17.04.2008 року
отримала кредит у розмірі 8100,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 22.80 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Публічне Акціонерне Товариство
Комерційний Банк "ПриватБанк" є
правонаступником прав та обов'язків
Закритого Акціонерного Товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв'язку
з чим на підставі рішення загальних
зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено
найменування Позивача з Закритого
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на Публічне
Акціонерне Товариство Комерційний
Банк "ПриватБанк", про що зазначено у
п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк", який
додасться до позовної заяви. 17.07.2009 року
проведено державну реєстрацію
вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ
8006727).

Щодо зміни кредитного ліміту Банк
керується п. 3.2, п. 3.3 умов та правил
надання банківських послуг, де
зазначено, що клієнт дає свою згоду, що
кредитний ліміт встановлюється за
рішенням банку, і клієнт дає право
банку в будь-який момент змінити
(зменшити або збільшити) кредитний
ліміт.

Підписання даного договору є
прямою і безумовною згодою
позичальника щодо прийняття будь-якого
розміру кредитного ліміту
встановленого банком, відповідно до п.
3.3 умов та правил надання банківських
послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з «Умовами та
правилами надання банківських послуг»,
«Правилами користування платіжною
карткою» та «Тарифами Банку», які
викладені на банківському сайті
http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та
банком договір, що підтверджується
підписом у заяві. Копії умов та правил
надання банківських послуг та правил
користування платіжною карткою
додаються до позовної заяви.

При укладанні договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно
цієї статті ЦК договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Банк нараховує відсотки за
користування кредитом в розмірі,
встановленому «Тарифами Банку», які
викладені на банківському сайті
http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360
календарних днів на рік, що
підтверджується п. 5.5 «Правил
користування платіжною карткою».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання
за договором та угодою виконав в
повному обсязі, а саме надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому договором.

Власник карти зобов'язаний слідкувати
за витратами коштів в межах платіжного
ліміту з метою запобігання виникнення
овердрафту, згідно п. 6.7 умов та правил
надання банківських послуг.

Відповідно до п.8.6 умов та правил
надання банківських послуг, - при
порушенні позичальником строків
платежів по якомусь з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми
позову.

Відповідач не надавав своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, що має
відображення у розрахунку
заборгованості за договором. Таким
чином, у порушення умов кредитного
договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК
України, відповідач зобов'язання за
вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), тобто ухиляючись
від сплати заборгованості за кредитом,
відповідач порушує зобов'язання за
даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена
недопустимість односторонньої відмови
від зобов'язання.

Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

На даний час відповідач продовжує
ухилятись від виконання зобов'язання і
заборгованість за договором не
погашає, що є порушенням законних прав
ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє на протязі 12 місяців з
моменту підписання. Якщо на протязі
цього строку жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на тий самий
строк.

Не виконуючи належним чином
зобов'язання за вказаним договором
відповідач порушив зазначені вище
норми законодавства та умови
кредитного договору. У зв'язку з чим
просить суд стягнути з відповідача на
користь ПАТ КБ "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»,
заборгованість у розмірі 26441,85 грн., за
кредитним договором № б/н від 17.04.2008
року, яка складається з наступного: 7589.96
грн. - заборгованість за кредитом; 11077.82
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 6038.74 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; штрафи: 500.00
грн, (фіксована частина); 1235.33 грн. -
(процентна складова), а також судові
витрати у розмірі 264,42 грн.

У судовому засіданні представник
позивача Пришляк В.О., позовні вимоги
підтримала у повному обсязі на
підставах, викладених в позові, та
пояснила суду, що строк дії картки, яку
отримала відповідачка скінчився 1
березня 2012 року, оскільки це була
картка « приорітетна», тому вважає, що
позивач не пропустив строк звернення
до суду і просила відмовити в
застосуванні строку позовної давності
до вимог позивача. Порядок відкриття
рахунків фізичним та юридичним особам
врегульований інструкцією
Національного банку України і саме
цією інструкцією передбачений строк
дії договорів між банками та їх
клієнтами та порядок відкриття та
закриття рахунків. Відсутність заяви
відповідача про закриття рахунку та
наявність заборгованості за договором
№ SAMDN2383 дає підстави для відмови в
задоволенні заяви відповідача про
застосування строку позовної давності
та ухвалення рішення про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
заборгованості.

На думку позивача, оскільки відповідач
не повідомила про своє бажання
припинити дію договору або розірвати
договір, не повідомляла про зміну своїх
особистих даних, то договір
продовжував діяти саме до 1 березня 2012
року, як це зазначено в довідці, наданий
позивачем суду ( а.с.42).

Відповідач у судовому засідання
позовні вимоги не визнала просила
застосувати строки позовної давності.
Пояснила суду, що дійсно вона
підписувала заяву на отримання
кредитної карти, одночасно з
отриманням картки для отримання
заробітної плати. Вона користувалася
зазначеною кредитною карткою, але на
цей час картка втрачена, тому
встановити по кредитній картці строк
її дії не представляється можливим.
Вважає, що строк дії картки обмежений
двома роками, що відповідає Умовам та
правилам надання банківських послуг , а
саме пункту 9.12., в якому зазначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання, якщо протягом
зазначеного строку жодна зі сторін не
заявить іншій стороні про припинення
договору, то він автоматично
лонгується на такий строк. Таким чином,
на думку відповідача строк дії
договору про надання кредитного ліміту
скінчився 17.04.2010 року. Крім того,
зазначила, що позивач самостійно
змінював розмір відсоткової ставки.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

17.04.2008 року між Закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого
на даний час є ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 укладений договір № б/н від
17.04.2008 року, за умовами якого відповідач
отримала кредит у розмірі 8100,00 грн.
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 22,80%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідач, підписавши 17 квітня 2008
року заяву позичальника, підтвердив
свою згоду на те, що ця заява разом з
умовами надання банківських послуг,
правилами користування платіжною
карткою та тарифами банку складає між
ним і ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про
надання банківських послуг.

Згідно з п. 9.12 Умов надання банківських
послуг договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично вважається пролонгованим
на такий же строк.

Відповідно до п. п. 3.1.1., 3.1.3 Правил
користування платіжною карткою строк
дії картки вказаний на лицьовій
стороні картки (місяць та рік). Картка
дійсна до останнього календарного дня
зазначеного місяця. По закінченню
строку дії відповідна картка
продовжується банком на новий строк
(шляхом надання клієнту картки з новим
строком дії), за умови наявності
грошових коштів на картрахунку та при
дотриманні інших умов продовження
рахунку. Встановлений строк погашення
кредиту в повному обсязі, що відповідає
останньому дню місяця дії картки (а.с.
13).

Відповідач останній платіж для
погашення заборгованості здійснила 21
грудня 2009 року (а.с.5-6,43-51).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 530, 612 ЦК України
передбачено, що зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону. Боржник
вважається таким, що прострочив
зобов'язання, якщо він не приступив до
його виконання або не виконав у строк,
встановлений договором або законом.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
повідомила суд, що карта, яка була
видана відповідачу, мала термін до
березня 2012 року, тобто пролонгувався
кредитний договір по березень 2013 року
(а.с. 53). При цьому позивачем не надано
суду доказів того, що по закінченні
строку дії картки на картковому
рахунку були грошові кошти для оплати
послуг із виконання розрахункових
операцій за картрахунком, за наявності
яких банк вправі був пролонгувати
строк дії картки, а відповідачу
видавалась картка з новим строком дії,
як це передбачено п. 3.1.3 Правил
користування платіжною карткою(а.с.13).

У статтях 10 та 60 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом було створено всі умови для
дотримання засад змагальності сторін,
закріплених в ст. 10 ЦПК України.

Відповідач в судовому засіданні
пояснила, що вона не отримувала картку
з новим строком дії.

Таким чином, судом встановлено, що за
умовами кредитного договору
відповідач мав виконати свій обов'язок
з погашення кредиту в повному обсязі не
пізніше останнього дня місяця дії
картки.

Посилання позивача на те, що строк дії
картки НОМЕР_1, яка видана за договором
від 17.04.2008 року врегульований
Інструкцією Національного Банку
України суд до уваги не приймає і надає
їм критичну оцінку на таких підставах:

В тексті позовної заяви та в додаткових
письмових поясненнях позивач
посилався на норми Цивільного кодексу
України та Умови та правила надання
банківських послуг. В усних поясненнях,
які представник позивача надавала суду
в ході судового розгляду , вона
зазначила, що термін дії картки до 1
березня 2012 року визначений саме
Інструкцією НБУ № 492, однак точні
реквізити нормативного акту суду не
повідомила.

Судом встановлено, що постановою
Національного Банку України від 12.11.2003
року № 492 затверджена Інструкція про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах.

Однак, суд приймає до уваги те, що в
заяві від імені відповідачки ОСОБА_2 (
а.с.8) та в Умовах та правилах надання
банківських послуг ( а.с.9-14) відсутні
посилання на те, що правовідносини між
сторонами врегульовані Інструкцією
Національного Банку України.

Суд приходить до висновку, що строк дії
договору відноситься до суттєвих умов
договору і повинен бути чітко
визначений або самим договором, або
заявою сторони про приєднання до
договору.

Посилання на нормативно- правовий акт ,
як на підставу визначення строку дії
цивільно- правового договору - є
неправомірним і таким, що порушує права
сторони у договорі.

Отже, при вирішенні спору за позовом
ПАТ КБ « Приватбанк» до ОСОБА_2 суд
виходить із принципу юридичної
визначеності і враховує положення, які
містяться в заяві відповідачки від
17.04.2008 року та в пункті 9.12. Умов та
правил надання банківських послуг (
а.с.13).

Таким чином, суд вважає встановленим,
що кредитна картка НОМЕР_1 діяла до
17.04.2010 року, а останній платіж по картці
був здійснений відповідачкою 21.01.2009
року ( а.с.46).

За приписами ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Договору про збільшення позовної
давності, визначеної законом, між
сторонами укладено не було.

Норми ст. 256 ЦК України визначають, що
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється у три роки (ст. 257 ЦК
України). Для вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) встановлена
спеціальна позовна давність -1 рік (ч. 2
ст. 258 ЦК України).

За висновками Верховного Суду України
про застосування ст. 257 ЦК України до
правовідносин, у яких використовуються
платіжні картки як спосіб
надання/отримання кредитних коштів,
викладеними у постанові від 19 березня
2014 року по справі № 6-14цс14 - за таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі зі
спливом останнього дня місяця дії
картки, а не закінченням строку дії
договору.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 267 ЦК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Оскільки суд прийшов до висновку про
те, що строк дії картки НОМЕР_1
скінчився 17.04.2010 року , а останній
платіж з погашення кредиту відповідач
здійснив 21 січня 2009 року, то перебіг
позовної давності сплинув 17 квітня 2013
року, проте з позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду лише 04
червня 2014 року.

Крім того, ніяких заходів щодо
повернення кредиту позивач своєчасно,
протягом 3-х років, не приймав,
ініціативи по стягненню
заборгованості не проявляв. У
встановлений законом строк своїм
правом по примусовому стягненню з
відповідача заборгованості не
скористався.

При зверненні до суду позивач не
зазначав про причини пропуску строку
звернення до суду та питання щодо його
поновлення не ставив, вважаючи, що
договір є діючим з огляду на п. 9.12 Умов
надання банківських послуг, відповідно
до якого якщо протягом цього строку
жодна зі сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично вважається
пролонгованим на такий же строк.

Однак, такі доводи ПАТ КБ «ПриватБанк»
щодо неодноразової пролонгації
договору не відповідають умовам
укладеного з відповідачем договору та
положенням законодавства.

Верховним Судом України у постанові
від 24 вересня 2014 року по справі № 6-103цс14
під час розгляду спору щодо
неналежного виконання позичальником
зобов'язання за кредитним договором з
використанням платіжних карток,
зроблено висновок, що пролонгація
договору передбачає продовження
строку дії договору після виконання
сторонами його умов і переукладання
договору на тих самих умовах, на яких
він був укладений.

В даному випадку боржник своїх
зобов'язань за договором від 17.04. 2008
року не виконав, а банк не надав доказів
того, що після закінчення строку дії
договору ОСОБА_2, видавались грошові
кошти і нова платіжна картка. Тому
підстав для автоматичної пролонгації
договору не вбачається.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Отже, позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості по процентам
за користування кредитом та штрафу як
додаткові вимоги також не підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в
розмірі 26441,85 грн. за кредитним
договором від 17 квітня 2008 року
задоволенню не підлягають, так як
позивачем без поважних причин
пропущено строк позовної давності.

Також слід відмовити ПАТ КБ
«ПриватБанк» в стягненні з відповідача
судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 294
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В :

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовити у
повному обсязі

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Синельниківський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. В. Бондаренко