АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Мазур І.В. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Андрієнко А.М., Рейнарт І.М.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

за участю: перекладача
ОСОБА_3

позивача
ОСОБА_4

представника позивача
ОСОБА_5

відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_6

представника відповідачів
ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 23 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_10, ОСОБА_6,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_8, третя особа
Орган опіки та піклування
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації, Прокуратура
Святошинського району м. Києва про
визнання права користування жилим
приміщенням та вселення.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись до суду ставила
питання про визнання за нею права
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1, як матір'ю ОСОБА_13 та
вселення її разом з донькою ОСОБА_13, у
спірну квартиру, в силу вимог ст. 64 ЖК
України.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 23 червня 2014 року, позов
було задоволено частково.

Вселено ОСОБА_4 разом з малолітньою
ОСОБА_13, в квартиру АДРЕСА_1. В іншій
частині позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду
представник ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9
подала апеляційну скаргу та ставила
питання про скасування рішення суду та
винесення нового про відмову у
частковому задоволенні позовних вимог.
Вказуючи на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримала у повному
обсязі та просила суд її задовольнити..

Позивач та представник позивача
апеляційну скаргу не визнали,
заперечували проти її задоволення.

Відповідачі по справі ОСОБА_6, ОСОБА_12
апеляційну скаргу підтримали.

Треті особи по справі: Орган опіки та
піклування Святошинської районної у м.
Києві державної адміністрації,
Прокуратура Святошинського району м.
Києва у судове засідання не з'явилися.
Представник служби у справах дітей
просив розглянути справу у їх
відсутність та ухвалити рішення в
інтересах та на користь дитини.

Судова колегія вважає за можливе
розглянути справу у відсутність їх
відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом при розгляді справи
встановлено, що 16.09.2001 року позивач
ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_14 Від шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_13.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 помер.

У спірній квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані відповідачі по справі
ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_8

Рішенням Святошинського райсуду м.
Києва від 16.01.2013 року розпорядження
органу приватизації Святошинської
районної в м. Києві державної
адміністрації №363 від 8.04.2011 року та
видане на його підставі свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1
від 04.2011 року визнано недійсним.

Рішенням Святошинського райсуду м.
Києва від 09.06.2011 року, яке набрало
законної сили, ОСОБА_4( позивачу) було
відмовлено у задоволенні вимог про
визнання за нею право користування
квартирою, цим же рішенням суду було
визнано за малолітньою ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є ОСОБА_14, а
матір'ю є ОСОБА_4, право користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду із позовом
позивач вказувала, що з 2.09.2013 року, та по
даний час незважаючи на набрання
законної сили рішення суду, вони з
донькою не можуть вселитися до спірної
квартири. Оскільки відповідачі по
справі чинять їй перешкоди у вселенні
до квартири у добровільному порядку.
Тому вона разом із донькою ОСОБА_13
тимчасово проживає в Центрі матері та
дитини Дарницького району м. Києва.

Суд першої інстанції враховуючи вік
доньки позивача - ОСОБА_13, та з
урахуванням того, що за малолітньою
ОСОБА_13 визнано право користування
квартирою АДРЕСА_1 у відповідності до
рішення Святошинського райсуду м.
Києва від 9.06.2011 року, прийшов до
висновку, що таке право може бути
реалізованим за умови вселення дитини
лише разом з матір'ю позивачкою ОСОБА_4,
та вважав позовні вимоги в частині
вселення із дитиною в спірну квартиру,
обґрунтованими та доведеними..

Щодо вимог про визнання права
користування жилим приміщенням, то в
силу ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. Проте, відповідачі ОСОБА_10 та
ОСОБА_8 такої згоди не дають, а тому
правових підстав в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 про визнання за
нею право користування житловим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1
немає.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон який їх
регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, апелянти вказували на те, що
судом першої інстанції при
постановленні судового рішення не було
взято до уваги, що ОСОБА_4 ніякого
позову в своїх інтересах не
пред'являла, а відтак суд вийшов за межі
заявлених позовних вимог постановивши
рішення щодо її вселення.

Однак, колегія суддів вважає, що
зазначені доводи апеляційної скарги не
враховують вимог поданої позовної
заяви та не спростовують висновків
суду, так як приймаючи рішення щодо
вселення неповнолітньої до квартири
разом з матір'ю ( ОСОБА_4) суд першої
інстанції вказував на те, що її
вселення до спірної квартири не
свідчить про набуття нею права
користування цим житлом, а
здійснюється лише з урахуванням
захисту прав малолітньої яка за своїм
віком не може самостійно проживати у
квартирі.

Зазначене вище не суперечить нормам
ст. 98 ЖК України а також ст. 154 СК
України.

Крім того рішенням Святошинського
райсуду м. Києва від 09.06.2011 року ОСОБА_4(
позивачу) було відмовлено у
задоволенні вимог про визнання за нею
право користування спірною квартирою,
такі ж самі висновки суду містяться і в
оскаржуваному рішенні суду.

Інші доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7,
ОСОБА_8 - ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 23 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення. Може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Суддя: