Справа № 629/4380/14-ц
Номер провадження 2/629/1376/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.12.2014 року Лозівський
міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого - судді Дегтярчук
М.О, при секретарі - Габор В.В., за участю
адвоката - ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області в місті Лозова Харківської
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 прос стягнення боргу за
Позивачка звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за договором позики, посилаючись на
те,що 13 січня 2014 року між нею та ОСОБА_3
був укладений договір позики на суму
повернути борг 1 лютого 2014 року в
повному обсязі. Однак,до теперішнього
часу борг в повному обсязі не
повернуто. В зв»язку з вищевикладеним,
позивачка змушена звернутися до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
ОСОБА_3 на свою користь 5000грн
Представники позивача -ОСОБА_4 та
адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні на
задоволенні позовних вимог наполягали
та прохали їх задовольнити в повному
обсязі. ОСОБА_4 пояснила,що
відповідачці було надано в борг кошти
в сумі тридцять вісім тисяч гривень.
Згодом частину коштів в розмірі
тридцять три тисячі гривень вона
віддала, а п»ять тисяч боргу
залишилося. Як їм пояснювала
ОСОБА_3,після того як її співмешканець
повернеться з заробітків, вона поверне
борг. ОСОБА_2 неодноразово зверталася
до відповідачки, щоб та повернула
борг,проте борг залишився.
Відповідачка в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення даного
позову. Пояснила,що в січні 2014 року її
неофіційно було прийнято на роботу
продавцем в кафе -магазин «
ІНФОРМАЦІЯ_4», який належить ОСОБА_5
Приступивши до роботи, на проханням
ОСОБА_4, вона написала розписку,що є
відповідальною за товар на суму
тридцять вісім тисяч. В квітні 2014
року,під час передачі зміни, їй було
повідомлено про велику нестачу, після
цього на роботу вона більше не вийшла.
Також зазначила,що вона є матір»ю
одиночкою, її дохід складає 640гривень
на місяць,що є соціальними виплатами,
тому вона ніяк не могла брати в борг
Статтями 10,57,60,179 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір,що передбачено ст.61 ЦПК
Доказування не може ґрунтуватися на
Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Судом встановлені такі факти та
відповідні правовідносини.

Матеріалами справи встановлено,
що 13 січня 2014 року ОСОБА_2 надала ОСОБА_3
у позику грошові кошти в розмірі
38000грн., що підтверджується договором
позики від 13.01.2014 року,який підписаний
сторонам (а.с.9). У визначений договором
термін боржник гроші позивачу в
повному обсязі не повернув. Від
вирішення цього питання ухиляється та
переховується від ОСОБА_2

В судовому засіданні відповідачка
наполягала на тому,що перебувала з
позивачкою в трудових
правовідносинах,тобто була прийнята
нею на роботу в кафе-магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_4». Прийняла товар на суму
тридцять вісім тисяч гривень,про що
підписала власноручно складений
договір займу вказаної суми.
Проробивши чотири місяці, в неї
виникла нестача,після чого вона
покинула робоче місце. ОСОБА_3
пояснила,що вказаний договір склала
власноручно,підписала його від свого
імені без жодного
тиску,добровільно,свідомо.Крім
того,відповідачка пояснила,що в
трудовій книжці їй запис про прийняття
на роботу ніхто не робив, а вона не
наполягала; з наказом про прийом на
роботу ознайомлена не була,заробітну
плату отримувала без зарплатної
відомості,тобто ніде за неї не
розписувалася. Такий стан речей
вважала нормальним,бо потребувала
роботи.

В судовому засіданні
відповідачка пояснила,що свідомо
підписала договір позики,де вказала,що
вона взяла в борг у ОСОБА_2 тридцять
вісім тисяч гривень з умовою повернути
його до 01 лютого 2014 року. Наслідки
вказаної угоди вона розуміла. До
правоохоронних органів з приводу
порушення її прав як робітника або
фізичної особи не зверталася ні після
складання та підписання вказаної угоди
займу,ні після утворення нестачі.
Також вона пояснила,що до влаштування
на роботу в кафе -магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_4»,вона вже мала досвід
роботи продавця - працювала в мережі
«Кулінічі» на протязі п»яти років,про
що має запис в трудовій книжці.
Заробітну платню там вона отримувала
по відомості нарахованої заробітної
плати.

На прохання суду надати будь-які
докази,які можуть підтвердити її
твердження або спростувати доводи
позивача, ОСОБА_3 не змогла і
повідомила,що їх не має,підтвердити
свої слова нічим не може. Наразі вона
перебуває в скрутному матеріальному
становищі: одна виховує сина,має дохід
640грн на місяць,тобто соціальну
допомогу,не працює, в центрі зайнятості
на обліку не перебуває,але шукає
роботу з травня 2014 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. В
даному випадку ОСОБА_2 13 січня 2014року
передала у борг гроші ОСОБА_3 з умовою
їх повернення до 01 лютого 2014 року.
Тобто, з 13 січня 2014 року договір позики
між сторонами є укладеним та ніким з
сторін не відміненим. Але виконаний він
тільки з боку позивача, відповідач же
ухиляється від виконання умов цього
договору:згідно розписки,наданої
представником позивача в судовому
засіданні,відповідачкою повернуто
тридцять три тисячі гривень,решта
боргу залишилася (а.с.51).

Стаття 1047 ч.2 ЦК України передбачає
форму договору позики, а саме: на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідач своєчасно не повернув
грошові кошти в повному обсязі, а отже
порушив грошове зобов'язання та не
виконав умови договору позики.

За таких обставин, суд вважає за
необхідним стягнути з відповідачки
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу у
розмірі 5000,00грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання як розподілити між сторонами
судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 625 ч. 1, 1046-1049 ЦК України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки с. Панютине, Лозівського
району Харківської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка
мешкає за адресою:АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м.Лозова
Харківської області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2,яка мешкає за адресою:
АДРЕСА_2 суму боргу в розмірі 5000,00(п»ять
тисяч)гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
М.О.Дегтярчук