Справа № 621/3660/14-ц Провадження №
У Х В А Л А

Іменем України

22.12.2014 року Суддя Зміївського
районного суду Харківської області
Нестерцова Н.В., розглянувши заяву
комунального підприємства “Зміїв –
сервіс” Зміївської районної ради про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості за комунальні послуги з
вивезення побутових відходів,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2014 року комунальне підприємство
“Зміїв – сервіс” Зміївської районної
ради звернулося до суду з заявою про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості за комунальні послуги з
вивезення побутових відходів у розмірі
1688,79 грн.

Ознайомившись з матеріалами справи,
прихожу до висновку про необхідність
відмови у прийнятті заяви про видачу
судового наказу.

Відповідно до пункту 13 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14
“Про практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження”, якщо
заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані житлово –
комунальні, телекомунікаційні послуги,
послуги телебачення та радіомовлення
(п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України), судовий наказ
може бути видано за наявності
відповідних договорів про надання
таких послуг, інших письмових доказів,
що підтверджують фактичне надання та
отримання цих послуг.

Згідно з пунктом 9 вказаної постанови
відсутність документів, що
підтверджують наявність
суб’єктивного права у заявника,
документів, що підтверджують порушення
суб’єктивного права, або документів,
що підтверджують виникнення права
вимоги, вказує на наявність спору про
право.

Із поданих матеріалів вбачається, що
сума заборгованості за комунальні
послуги з вивезення побутових
відходів, яку заявник просить стягнути
на підставі судового наказу,
ґрунтується не на письмовому договорі,
а на розрахунку заборгованості за
комунальні послуги.

Таким чином, вимога, з якою заявник
звернувся до суду для видачі судового
наказу, не ґрунтується на письмовому
договорі, з чого слідує спір про право,
що є підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України,
суддя повертає заяву про видачу
судового наказу, у разі якщо із заяви і
поданих документів вбачається спір про
право.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону
України “Про судовий збір” сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі відмови у відкритті
провадження у справі.

При подачі заяви заявником було
сплачено судовий збір у розмірі 121,80
грн., які необхідно повернути.

Керуючись п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України, п.3 ч.1
ст.7 Закону України “Про судовий збір”,

УХВАЛИВ:

Відмовити
комунальному підприємству “Зміїв –
сервіс” Зміївської районної ради у
прийнятті заяви про   видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за
комунальні послуги з вивезення
побутових відходів.

Повернути комунальному підприємству
“Зміїв – сервіс” Зміївської районної
ради суму сплаченого судового збору у
розмірі 121 (сто двадцять одну) грн. 80
коп., за реквізитами: отримувач УДКСУ у
Зміївському районі Харківської
області, код отримувача 37754227, р/р
0227, банк отримувача: ГУ ДКСУ у
Харківській області, МФО 851011,
відповідно до платіжного доручення №795
від 20.05.2014 року.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює
повторне звернення з такою самою
заявою. Заявник у цьому випадку має
право звернутися з такими самими
вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Харківської області
через Зміївський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
сторонами.

Суддя: