У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
ЧУЖІ Ю.Г.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю представника апелянта
Царенко Ю.І. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Ужгороді
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «ПІ ВІ»
до ОСОБА_2 і Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті» про
визнання недійсними окремих частин
правочину, за апеляційною скаргою ТОВ
«ПОРШЕ Мобіліті» на рішення
Свалявського районного суду від 21
липня 2014 р., -

в с т а н о в и л а :

ТОВ «ПІ ВІ» 16.05.2014 звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 і ТОВ «ПОРШЕ
Мобіліті» про визнання недійсними
окремих частин правочину. Мотивувало
тим, що 05.10.2012 ТОВ «ПІ ВІ» уклало із ТОВ
«ПОРШЕ Мобіліті» кредитний договір №
50006235, на підставі якого отримало від
відповідача на строк 60 місяців кредит у
розмірі 50841,87 дол. США, що на момент
отримання було еквівалентно 414615,45 грн.
Виконання зобов'язань позичальника за
договором було забезпечено порукою
ОСОБА_2 Згідно з графіком погашення
кредиту щомісячний платіж на його
погашення був визначений у розмірі 8788,97
грн. Попри такі умови договору,
відповідач останнім часом почав
надавати рахунки на щомісячне
погашення кредиту із зазначенням
платежу в розмірі 15753,26 грн, збільшення
суми платежу пояснює зміною курсу
іноземної валюти. Такі дії відповідача
незаконні, позаяк умови кредитного
договору, що визначають сплату кредиту
з визначенням платежів на основі зміни
курсу долара США, суперечать
положенням ст. 11 ч. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів», які
забороняють надання споживчих
кредитів в іноземній валюті, а
визначення щомісячного платежу за
кредитом з урахуванням курсу іноземної
валюти є фактично прихованим валютним
кредитом, що необґрунтовано збільшує
фінансове навантаження на позивача.
Виконуючи зі свого боку умови договору
належним чином, позивач сплачує
відповідачу кредит платежами,
визначеними графіком у розмірі 8788,97 грн
на місяць. Посилання в договорі на курс
іноземної валюти при визначенні
щомісячного платежу неправомірні, а
тому повинні бути визнані недійсними.
Посилаючись на ці обставини та
збільшивши позовні вимоги, позивач
остаточно просив:

визнати недійсними окремі частини
кредитного договору від 05.10.2012 № 50006235, а
саме такі положення:

- «сума кредиту: еквівалент суми
кредиту в дол. США: 50841,87 дол. США»;

- «усі платежі за кредитним
договором повинні бути сплачені в
гривнях і підлягають розрахунку за
відповідним обмінним курсом, що
застосовуватиметься до еквіваленту
суми кредиту в дол. США, визначеному
вище, відповідно до статті 1.3. Загальних
умов кредитування»;

визнати недійсними окремі частини
Загальних умов кредитування (додаток
до кредитного договору від 05.10.2012 №
50006235), а саме такі положення:

- в ст. 1.1. «в кредитному договорі
сторони встановлюють еквівалент суми
кредиту у іноземній валюті, прийнятній
для сторін»;

- ст. 1.3., ст. 1.3.1., ст. 1.3.2., ст. 1.3.3.
Загальних умов кредитування - в повній
редакції;

- в ст. 2.4. «проценти нараховуються
на еквівалент суми кредиту в іноземній
валюті, яка залишається неповернутою,
відповідно до графіку погашення
кредиту»;

визнати недійсними у графіку погашення
кредиту (додаток до кредитного
договору від 05.10.2012 № 50006235) всі суми
платежу за розрахунковий період,
визначені в еквіваленті у доларах США,
та п. «платежі повинні бути сплачені на
підставі рахунка компанії в гривнях (за
відповідним обмінним курсом, що
застосовуватиметься до еквівалентів в
іноземній валюті, визначених вище,
відповідно до пункту 1.3. Загальних умов
кредитування) банківським переказом на
банківський рахунок компанії»;

визнати недійсними нараховані суми
щомісячного платежу за кредит по
кредитному договору від 05.10.2012 № 50006235,
визначені за обмінним курсом долара
США, що перевищують суму, визначену
сторонами в графіку - 8788,97 грн;

визнати недійсними п. 1.10.2. договору про
внесення змін (додаткова угода № 1 до
кредитного договору від 05.10.2012 № 50006235,
укладена 12.11.2013) та графік погашення
кредиту (додаток до кредитного
договору від 05.10.2012 № 50006235), сформований
у доларах США.

Рішенням Свалявського районного суду
від 21.07.2014 позов задоволено частково:

визнано недійсними частини кредитного
договору № 50006235, укладеного 05.10.2012 між
ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті», ТОВ «ПІ ВІ»,
поручителем ОСОБА_2 про надання
споживчого кредиту: після слів «усі
платежі за кредитним договором повинні
бути сплачені в гривнях» визнано
недійсними «і підлягають за
відповідним обмінним курсом, що
застосовується до еквіваленту суми
кредиту в доларах США, визначеному вище
відповідно до статті 1.3. Загальних умов
кредитування»;

визнано недійсними п.п. 1.3., 1.3.1., 1.3.2., п.
2.4. Загальних умов кредитування та п.
1.10.2. договору про внесення змін до
кредитного договору від 05.10.2012 № 50006235.

В решті позову відмовлено. Стягнуто з
ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» на користь ТОВ «ПІ
ВІ» 243,60 грн сплаченого судового збору.

Відповідач ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті»
рішення суду оскаржило, вказує на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права. Так, жодних вимог
до відповідача ОСОБА_2 позивач не
пред'явив, ця особа за обставинами
справи не може бути відповідачем, а її
безпідставне зазначення у заяві та
посилання на начебто порушення прав
споживача без фактичної вказівки на
такі, призвело до розгляду справи
Свалявським районним судом, який не мав
для цього процесуальних підстав,
оскільки спір між юридичними особами,
що має місце, підвідомчий
господарському суду. Крім того,
необґрунтованими є твердження
позивача про невідповідність окремих
частин правочину вимогам закону,
оскільки зобов'язання було виражене і
виконувалося в гривні, а визначення
еквіваленту грошового зобов'язання в
іноземній валюті допускається законом.
Апелянт просить рішення суду
скасувати, у позові - відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта Царенко Ю.І., яка
скаргу підтримала, розглянувши справу
за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за
відсутності інших учасників процесу,
обговоривши доводи апеляції,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до такого.

Встановлено, що ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті»
(Компанія), ТОВ «ПІ ВІ» (Позичальник) і
ОСОБА_2 (Поручитель) уклали 05.10.2012
кредитний договір № 50006235, який
складається з тексту договору (а.с. 4),
Загальних умов кредитування (а.с. 5-12) і
графіка погашення кредиту (а.с. 13-16). За
умовами договору, Компанія надала
Позичальнику на строк 60 місяців кредит
у сумі 414615,45 грн, що за валютним курсом
8,155 грн/1 дол. США є еквівалентом 50841,87
дол. США, зі сплатою за користування
коштами 9,9% річних, а також зі сплатою 2,5%
від суми кредиту разової комісії.
Кредит було надано з метою придбання
автомобіля марки VW, модель Touareg NF, кузов
НОМЕР_1, об'єм двигуна 2967 куб. см, рік
випуску 2012. Сторони передбачили, що всі
платежі за договором повинні бути
сплачені в гривнях і підлягають
розрахунку за відповідним обмінним
курсом, що застосовуватиметься до
еквіваленту суми кредиту в доларах США,
визначеному вище, відповідно до ст. 1.3.
Загальних умов кредитування. Інші
умови договору, а також умови поруки
визначені Загальними умовами
кредитування, крім того, у Преамбулі
Загальних умов кредитування сторонами
договору зазначені Компанія та
Позичальник. 12.11.2013 ТОВ «ПОРШЕ
Мобіліті» і ТОВ «ПІ ВІ» уклали договір
про внесення змін (додаткову угоду № 1)
до кредитного договору № 50006235 від
05.10.2012, яким оформили надання
Позичальнику додаткового кредиту в
розмірі 111205,44 грн (еквівалент 13545,12 дол.
США), а також внесли зміни до Загальних
умов кредитування, додаткова угода
підписана і Поручителем (а.с. 85-91).

За змістом положень ст. 510 ч. 1, ст. 1054 ч.ч.
1, 2 ЦК України (тут і далі нормативні
акти в редакції на день укладення
договору), сторонами у зобов'язанні є
боржник і кредитор; сторонами
кредитного договору є кредитодавець і
позичальник. Порука є видом
забезпечення виконання зобов'язання; у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя;
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ст.ст. 541,
543, 546-548, 553, ст. 554 ч.ч. 1, 2 ЦК України). Саме
кредитодавець і позичальник як сторони
договору проявляють відповідне
волевиявлення, узгоджують його умови,
виконують зобов'язання (ст. 203 ч.ч. 1, 3,
ст.ст. 526, 527, 628, 638-642 ЦК України), тоді як
поручитель лише поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Позивачем є особа, яка вважає, що її
цивільне право порушене і яка
пред'явила вимогу про захист
порушеного права, відповідачем є особа,
яку відповідно до принципу
диспозитивності цивільного процесу
визначає позивач і яка, виходячи із
заявленої тим правової позиції,
порушує (не визнає, оспорює, заперечує)
його право та має відповідати за
позовом, у результаті задоволення
якого за рахунок вчинення відповідних
дій (утримання від таких), зміни
правовідносин тощо поновлюються права
позивача (ст. 26 ч. 1, ст. 30 ЦПК України).

Таким чином, спір щодо дійсності
окремих частин правочину виник між
сторонами цього правочину -
позичальником і кредитодавцем, які є
юридичними особами. Зазначення
фізичної особи - поручителя ОСОБА_2 у
числі відповідачів не відповідає
обставинам справи, змісту позовної
заяви та не ґрунтується на законі.
Оскільки позичальник і поручитель у
зобов'язанні, що виникло, є солідарними
боржниками перед кредитодавцем і
виступають на одному боці у
відповідних правовідносинах,
визначення поручителя відповідачем за
позовом, що пред'явлений, неприпустиме.
Як випливає зі змісту позовної заяви,
суті спору, позивач не пред'являв
жодних вимог до поручителя як до
відповідача за позовом, не вказував на
порушення поручителем його прав, не
визначав способи усунення відповідних
порушень тощо, у справі немає жодних
даних про наявність підстав для
визначення поручителя відповідачем і
суд такі вимоги не вирішував. Посилання
позивача на норми Закону України «Про
захист прав споживачів» не можуть
братися до уваги, оскільки відповідно
до п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживачем
є фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника, тоді як
позичальником, а також покупцем і
власником придбаного за кредитні кошти
автомобіля (а.с. 65-84) є юридична особа -
ТОВ «ПІ ВІ».

За встановлених обставин, зазначення
ОСОБА_2 у позовній заяві, вказівка на
поручителя як на відповідача в справі,
як і на те, що придбаний автомобіль
знаходиться в користуванні у
поручителя, не має ніякого матеріально-
та процесуально-правового значення та
не впливає на суть спору, що має місце
лише між юридичними особами.

Відповідно до ст. 2, ст. 15 ч. 1 п.п. 1, 3 ЦПК
України, суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних та інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

ГПК України передбачено, що
підприємства, інші юридичні особи
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів (ст. 1);
господарським судам підвідомчі справи
у спорах, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів (ст. 12 ч. 1 п. 1).

Відтак, спір між ТОВ «ПІ ВІ» і ТОВ
«ПОРШЕ Мобіліті», що виник з кредитного
договору від 05.10.2012 № 50006235, належить
вирішувати в порядку господарського
судочинства, тому на підставі ст. 205 ч. 1
п. 1, ст. 310 ч. 1 ЦПК України апеляцію,
відповідні доводи якої заслуговують на
увагу, слід задовольнити частково,
рішення суду - скасувати, провадження в
справі - закрити.

Керуючись ст. 205 ч. 1 п. 1, ст. 307 ч. 1 п. 4, ст.
310 ч. 1, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ
Мобіліті» задовольнити частково,
рішення Свалявського районного суду
від 21 липня 2014 р. скасувати, провадження
в справі закрити, оскільки вона не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Роз'яснити, що розгляд таких справ
віднесено до юрисдикції
господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскар жена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді