Cправа № 563/1165/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014 року
м.Корець

Корецький районний суд
Рівненської області

в особі: головуючого судді -
Загородько Н.А..

при секретарі - Туровичу М.І.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Корець цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики та
процентів у зв"язку із невиконанням
грошового зобов"язання,-

в с т а н о в
и в :

Позивач звернулась до суду з
відповідним позовом. В обгрунтуванні
позовних вимог покликається на те, що
10.12.2008 року між нею та ОСОБА_3 був
укладений договір позики, предметом
якого було передання відповідачу
грошових коштів в розмірі 21 000 доларів
США, окрім цього в жовтні 2013 році нею
передано відповідачу ще 4 000 доларів
США. Всього нею було передано по
договору позики 25 000 доларів США.
Вказані кошти ОСОБА_3 позичив у неї для
придбання автомобіля «Пежо» і
автонавантажувача.

Оскільки, відповідач не виконує умови
договору позики, просить стягнути суму
заборгованості, проценти за
користування позикою та судові
витрати.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позов підтримали та
пояснили, що з відповідачем по справі
позивач перебуває в шлюбі. У 2008 та у 2013
році ОСОБА_1 надала відповідачу кошти.
На підтвердження даного боргу
відповідачем було написано розписку за
якою він має повернути кошти в сумі 25 000
доларів США. В усній формі
зобов"язувався повертати кошти по
одній тисячі доларів в місяць.
Добровільно відповідач повернути
кошти відмовляється, тому подано позов
до суду.

Відповідач та його представник позов
не визнали, пояснили, що розписки були
написані ОСОБА_3 внаслідок
психологічного тиску зі сторони
позивача, крім того строк виконання
зобов"язання не настав. Позов не
підлягає до задоволення.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона
знає добре сторін по справі. Зі слів
позивача їй відомо про те, що вона
надала в борг своєму чоловіку гроші і
він написав розписку.
Вислухавши учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи,
надані докази, давши їм оцінку в
сукупності, суд вважає позовну заяву
такою, що не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Згідно письмової розписки ОСОБА_3
зобов"язується повернути ОСОБА_1 кошти
в сумі 25000 доларів США які вона йому
дала на придбання автомобіля "Пежо" та
автонавантажувача, з яких 21 000 доларів
дала в 2008 році, а 4000 доларів в 2013 році.
Дані кошти зобов"язується повернути на
протязі 25 місяців починяючи з 01.05.2014
року.

Згідно заяви завіреної приватним
нотаріусом, ОСОБА_3 підтвердив свій
борг перед ОСОБА_1 в розмірі 25 000 доларів
і зобов"язується їх повернути до 28.05.2016
року.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або інші речі,
визначені родовими ознаками у такій
самій кількості, такого самого роду та
такої самої якості, що були передані
йому позикодавцем) у строк та в порядку
встановленому договором.

Частина 2 ст. 1050 ЦК України
передбачає, що в разі якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повертати отриману позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась не сплаченою та
сплати процентів.

Якщо в зобов'язанні встановлено
строк (термін) його виконання , то воно
підлягає виконанню в цей строк (термін).

В даному випадку в договорі не
зазначений обов"язок позичальника
повертати отриману суму частинами. З
пояснень позивача вбачається, що
ОСОБА_3 повернув суму в розмірі 9400 грн.,
отже суд виходячи із змісту
вищезазначених статей Цивільного
Кодексу України вважає, що строк
виплати зобов"язання не настав, отже
право позивача не порушене.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 3, 11, 509, 526, 1046, 1049, 1050 ЦК
України та 10, 60, 212-215 ЦПК України

в и р і
ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики та процентів у зв"язку із
невиконанням грошового зобов"язання -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Корецький
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя