Справа № 645/6146/14-ц
Провадження № 2/645/2019/14
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 листопада 2014 року
м.
Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в
складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань -
Білобровій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
позовом про стягнення боргу за
договором позики.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що 02 серпня 2011 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір
позики, відповідно до якого позивач
передав відповідачу грошові кошти у
сумі 200000,0 грн. з умовою повернення до 12
серпня 2011 року. Договір укладено у
письмовій формі у вигляді розписки. По
закінченню зазначеного строку
відповідачка борг не повернула. 16 липня
2014 року ОСОБА_3 направлена вимога про
сплату заборгованості. Проте до
теперішнього часу відповідачем не
здійснено жодного платежу по
поверненню грошових коштів. Тому
вимушений звертатися до суду з
вказаним позовом.

Позивач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином. Представник позивача
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності, надав до суду заяву про
слухання справи без його участі, не
заперечує проти ухвалення по справі
заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилася, про час та місце слухання
справи була повідомлена своєчасно та
належним чином, причини неявки суду не
повідомила, заперечень проти позову
або заяви про розгляд справи за її
відсутності не надала. З довідки
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
України в Харківській області
встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не
має зареєстрованого місця проживання ,
а тому у відповідність до положень ч.9
ст.74 ЦПК України його виклик у судове
засідання було здійснено через
оголошення у пресі. З опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомленим про час та
місце розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо даних про права та
взаємовідносини сторін, суд вважає
можливим вирішити справу на підставі
наявних у ній матеріалів та ухвалити
заочне рішення, проти чого не заперечує
позивач, що відповідає положенням ст.
224 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі,фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу, у відповідності до
положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не
здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх
сукупності, вважає позовну заяву такою,
що підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Так, Верховний Суд України на
засіданні Судової палати у цивільних
справах 18 вересня 2013 року розглянув
справу № 6-63 цс 13, предметом якої був
спір про стягнення боргу за договором
позики. При розгляді цієї справи
Верховний Суд України зробив правовий
висновок про те, що письмова форма
договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

За своєю суттю розписка про
отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи
договори позики, суди повинні виявляти
справжню правову природу укладеного
договору, незалежно від найменування
документа, і залежно від установлених
результатів робити відповідні правові
висновки.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менше як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому визначеної
грошової суми або визначеної кількості
речей.

З матеріалів справи вбачається, що на
підтвердження укладення договору
позики позичальник надав
позикодавцеві розписку, відповідно до
якої ОСОБА_3 02.08.2011 року отримала у
ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 200000,0 грн.
з умовою повернення до 12 серпня 2011 року
(а.с. 4).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом встановлено, що по закінченню
зазначеного строку відповідачка борг
не повернула. 16 липня 2014 року ОСОБА_3
направлена вимога про сплату
заборгованості. Однак до теперішнього
часу відповідачем не здійснено жодного
платежу по поверненню грошових коштів.
(а.с. 5).

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно квитанції № 7579.409.1 від 18.07.2014
року позивачем при пред'явленні позову
до суду був сплачений судовий збір у
розмірі 2000,0 грн.

Питання про розподіл судових витрат
суд вирішує відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України. З відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
документально підтверджені витрати по
оплаті судового збору.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 11, 526, 610, 625, 1046-1047, 1049 ЦК
України, ст.ст. 11, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218, 224,
226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики -
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) заборгованість за договором
позики від 02 серпня 2011 року у розмірі
200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 2000 (дві
тисячі) грн. 00 коп.

Відповідачем, який не приймав
участі у розгляді справи, протягом
десяти днів з дня отримання копії
заочного рішення може бути подана
письмова заява про перегляд заочного
рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, які брали участь у
розгляді справи до апеляційного суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги. Іншими
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -