Провадження № 2/641/2639/2014
Справа № 641/6274/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року

Комінтернівський районний суд
м.Харкова у складі:

головуючого - судді Григор*єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові позовну заяву
ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Харківської міської
ради, третя особа: Управління Служб у
Справах дітей Харківської міської ради
про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з
позовною заявою до Харківської міської
ради, третя особа - Управління служби у
справах дітей ХМР про визнання права
власності на квартиру за набувальною
давністю.

В обґрунтування позовних вимог
зазначили, що позивач ОСОБА_3 з 1974 року
по 1980 рік працювала на Харкіському
заводі ізоляційних та азбоцементних
матеріалів. Під час роботи на
зазначеному підприємстві вона була
визнана такою, що потребує поліпшення
житлових умов, бо разом з матір'ю,
чоловіком та дітьми мешкала в
комунальній (неізольованій) квартирі
№7, займаючи одну кімнату площею 13,1
кв.м. у будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_3
перебувала на обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов
за місцем роботи. Підприємство мало
власний житловий фонд. Ніякі документи,
що підтверджують перебування ОСОБА_3 на
зазначеному обліку вона не отримувала,
але усно їй було повідомлено про те, що
відповідне рішення адміністрації та
профспілкового комітету існує.
Оскільки житлові умови родини ОСОБА_3
були дуже скрутні, адміністрація
Харківського заводу ізоляційних та
азбоцементних матеріалів, а саме
директор заводу ОСОБА_16, запропонував
ОСОБА_3 з частиною родини заселитися в
дві кімнати трикімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_2 до підходу її черги на
надання житла. Зазначений будинок
знаходився на балансі Харківського
заводу ізоляційних та азбоцементних
матеріалів, працівником якого була
ОСОБА_3 У зазначеній квартирі ОСОБА_3
оселилась із своїм чоловіком ОСОБА_7,
донькою ОСОБА_8, 1965 р.н., сином ОСОБА_9 1972
р.н. та сином ОСОБА_1, 1975 р.н. В кімнаті,
площею 13,1 кв.м. залишилась проживати її
мати ОСОБА_11 В 1981 році шлюб між ОСОБА_3
та ОСОБА_7 був розірваний, внаслідок
чого останній виселився зі спірної
квартири. В 1994 році сусід позивачів,
який займав третю кімнату у спірній
квартирі - помер. ОСОБА_3 повідомила про
це адміністрацію Житлово-комунального
відділу Харківського заводу
ізоляційних та азбоцементних
матеріалів. Проти заселення її сім`ї у
вільну квартиру адміністрація не
заперечувала. ОСОБА_3 повідомили в
усній формі, що спірна квартира буде
закріплена за нею, коли підійде черга
на надання житла. З 1976 року, як
адміністрації підприємства, так і всім
працівникам Житлово-комунального
відділу Харківського заводу
ізоляційних та азбоцементних
матеріалів було відомо, що родина
ОСОБА_3 проживає у спірній квартирі.
Коли в 1994 році родина ОСОБА_3 зайняла і
третю кімнату спірної квартири, про це
також було відомо і адміністрації
заводу і адміністрації ЖКВ заводу, а
також всім мешканцям житлового будинку
АДРЕСА_2. Діти ОСОБА_3 навчались у
середній школі, яка розташована поруч
із будинком АДРЕСА_2, на медичному
обліку перебували за адресою спірної
квартири. Виклик дільничних лікарів
також здійснювався на цю адресу. Всі
члени родини залишались
зареєстрованими в кімнаті матері
ОСОБА_3 - ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1.
Згодом діти ОСОБА_3 - донька ОСОБА_8 та
син ОСОБА_9 переселились жити за
адресою: АДРЕСА_1. На теперішній час в
спірній квартирі проживають: ОСОБА_3, її
син ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_1 та
донька ОСОБА_2, 2001 року народження.
ОСОБА_2, 2001 року народження навчається у
ЗОШ №102, яка розташована за адресою: м.
Харків, вул. Киргизька, 3 і перебуває на
медичному обліку в дитячій поліклініці
№1 Комінтернівського району, в
медичній картці зазначена адреса:
АДРЕСА_2. В обмінній картці, згідно якої
перебувала на обліку ОСОБА_4 під час
вагітності, зазначена адреса:АДРЕСА_2. З
2002 року будинок АДРЕСА_2 перебував на
балансі КВЖРЄП Комінтернівського
району м. Харкова. В 2007 році вказаний
будинок був переданий на баланс КП
«Жилкомсервіс». За весь час проживання
позивачів у спірній квартирі вони не
отримували жодного припису від
балансоутримувачів, стосовного того,
що вони проживають у спірній квартирі
без реєстрації та належних документів
на право заселення у квартиру.
Підприємство, яке мало вирішити
житлове питання родини ОСОБА_3 на
теперішній час не існує. Протоколи
сумісних засідань адміністрації та
профспілкового комітету не підлягають
тривалому зберіганню та не передаються
до архівних установ при реорганізації
підприємства. Тому ніяких документів
на підтвердження перебування на
квартирному обліку за місцем роботи
позивачі не мають. З 1997 року по 2007 рік
ОСОБА_1 хворів на відкриту форму
туберкульозу, перебував на
диспансерному обліку. Спірна квартира
розташована на 1-му поверсі 2-х
поверхового будинку. Квартира
складається з трьох житлових кімнат
(житлова площа - 42,3 кв.м), загальна площа
квартири 57,9 кв.м. Балкону у квартирі не
має. Договори на користування
електричною енергією, послугами
кабельного телебачення,
водопостачання, теплової енергією
укладені на ім'я позивачів. Оплату за
вказані послуги проводять позивачі. З
посиланням на норми ст. 344 ЦК України
вважають, що володіють спірним
житловим приміщенням добросовісно,
відкрито та безперервно, отже мають
законне право на визнання за ними права
власності за набувальною давністю.

Просять визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 в рівних частинах право
власності на квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 57,9 кв.м. за
набувальною давністю

Позивачі, їх представники в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, надали пояснення
аналогічні викладеним у позовній заяві
та просили задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі.

Представник Харківської міської
ради Тризна Є.В. у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав. Надав
заперечення проти позову, в якіх
зазначив, що вважає позовні вимоги
необґрунтованими, безпідставними та
такими, що задоволенню не підлягають. З
посиланням на ст. 344 ЦК України, ст. 309 ЦК
України, Закон України « Про
приватизацію державного житлового
фонду», вважає, що набуття права
власності на квартиру
багатоквартирного або одноквартирного
будинку, який є об'єктом комунальної
власності, здійснюється шляхом
приватизації. Також, зазначив, що
позивачами не надано жодного доказу на
підтвердження факту відмови органу
приватизації щодо передачі у власність
квартири АДРЕСА_2. Просив відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Представник Управління служби у
справах дітей Харківської міської ради
Коломійцев С.О. у судове засідання не
з'явився, надав заяву в якій підтримав
позовні вимоги та з проханням
розглянути справу у відсутності
представника третьої особи та прийняти
рішення в інтересах дитини.

Вислухавши пояснення позивачів, їх
представників, представника
відповідача дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Згідно довідки з місця проживання
про склад сім`ї та прописку, виданої КП
«Жилкомсервіс» від 19.03.2013 р. за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_17, ОСОБА_3,
ОСОБА_1 та ОСОБА_9.Зазначена квартира
складається з 2-х кімнат жилою площею 31,3
кв.м.

08.11.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був
укладений шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1.

Від цього шлюбу мають дитину
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_5, про що надано
свідоцтво про народження НОМЕР_2.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Ознаки добросовісної поведінки
особи, яка заволоділа чужим майном,
містяться в ст.ст. 12, 388 ЦК України.
Частина 5 статті 12 ЦК встановлює
презумпцію добросовісності поведінки
особи. Відповідно до ст. 388 ЦК України
володіння вважається добросовісним,
коли особа на момент заволодіння не
знала і не могла знати про те,що
володіння нею майном є незаконним.

Так, з копії трудової книжки ОСОБА_3
вбачається, що з 02.09.1974 р. 20.12.1980 р. вона
працювала на Харківському заводі
ізоляційних та асбоцементніх
матеріалів на різних посадах.

Згідно довідки виданої директором
Харківської ЗОШ 1-3 ступенів №68, ОСОБА_1
навчався з 1 по 5 клас у даній школі, що
розташована за адресою: м. Харків,
вул.Зернова,12, тобто у
Комінтернівському районі м. Харкова.

Згідно копій квитанцій за період з
вересень по листопад 2012 року, оплата
комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_2
проводилась платником ОСОБА_3

Договір про користування
електричною енергією за адресою:
АДРЕСА_2 укладений у 2009 році між
енергопостачальником та ОСОБА_1.

Договір про надання послуг
кабельного телебачення абоненту за
адресою: АДРЕСА_2 укладений між
телекомпанією та ОСОБА_1 у 2003 році.

В наданих копіях медичних
документів, а саме: ОСОБА_1, про
відвідування лікувального закладу у 2002
році, обмінної картки ОСОБА_4, виданої
родильним відділенням у 2001 році та
медичної картки ОСОБА_2, зазначена
адреса проживання: АДРЕСА_2.

З довідки виданої директором школи,
вбачається, що ОСОБА_2 навчається в 6-б
класі Харківської ЗОШ 1-3 ступенів №102
ХМР Харківської області, що
розташована за адресою: м. Харків, вул.
Киргизька, 3, що відноситься до
Комінтернівського району м. Харкова.

Згідно технічного паспорту виданого
Харківським МБТІ на квартиру АДРЕСА_2
від 11 лютого 2013 року в графі власник
зазначена ОСОБА_3. Відомості щодо
попередніх власників відсутні.

Виходячи з вищевикладеного, суд
вважає, що позивачі добросовісно
заволоділи і тривалий час
користувались спірною квартирою

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ст. 334 ЦК України
обставинами, які мають значення для
справи, і які відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК
України повинен довести позивач, це
законний об'єкт володіння,
добросовісність володіння,
відкритість володіння, давність
володіння та його безперевність, тобто
строк.

Так, судом встановлено, що в діях
позивачів існує добросовісність
володіння саме на момент передачі
спірної квартири, оскільки фактичне
володіння вважається правомірним, якщо
інше не випливає з закону або не
встановлено рішенням суду, відкритість
володіння спірної квартири,
відсутність інших власників спірного
майна та та строк володіння спірною
квартирою не менше десяти років.

Неприватизовані квартири
відчужуються на користь громадян у
відповідності до Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Разом із тим, представником
відповідача не надано відповідних
доказів знаходження спірної квартири у
державному житловому фонді, власності
територіальної громади тощо, та
безпідставно вказано, про необхідність
отримання позивачами доказів факту
відмови органу приватизації щодо
передачі у власність квартири АДРЕСА_2.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1)чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувались
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані ( пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Таким чином, факти зазначені в
позовній заяві знайшли підтвердження
в судовому засіданні та не були
спростовані належними і допустими
доказами з боку відповідача, а тому
позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 179,209,212,214-215
ЦПК України, ст.ст.12, 334, 388 ЦК України,
суд,

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Харківської міської ради, третя особа:
Управління Служб у Справах дітей
Харківської міської ради про визнання
права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 в рівних частинах право
власності на квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 57,9 кв. м.

Стягнути з відповідача на користь
позивачів судовий збір в розмірі 243, 60
грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а
особами,які не були присутні при
проголошенні рішення - у 10-денний строк
з дня отримання копії рішення.

Суддя: Б. П. Григор'єв