У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,

Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Українська
міжбанківська валютна біржа» до
Скрипської Наталії Олександрівни,
третя особа - Відкрите акціонерне
товариство «Європейський банк
розвитку та заощаджень», про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
представника Приватного акціонерного
товариства «Українська міжбанківська
валютна біржа» - Паращука Олександра
Олександровича на рішення
апеляційного суду м. Києва від 03 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2008 року Закрите акціонерне
товариство «Українська міжбанківська
валютна біржа» (далі - ЗАТ «Українська
міжбанківська валютна біржа»)
(правонаступник - Приватне акціонерне
товариство «Українська міжбанківська
валютна біржа») (далі - ПрАТ «Українська
міжбанківська валютна біржа»)
звернулося до суду з позовом до
Скрипської Н.О., третя особа - Відкрите
акціонерне товариство «Європейський
банк розвитку та заощаджень» (далі - ВАТ
«Європейський банк розвитку та
заощаджень»), про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що 27 червня 2007 року між
ним та ВАТ «Європейський банк розвитку
та заощаджень» укладено два договори
застави майнових прав на грошові кошти,
розміщені на його депозитних рахунках.
Відповідно до вказаних договорів
позивач передав банку в заставу
майнові права на суму 145 167 грн 87 коп. і 1
298 372,21 доларів США та відсотки, що
нараховувалися на депозит, у
забезпечення виконання зобов'язань
Скрипської Н.О. перед банком за
договором про відкриття кредитної
лінії від 27 червня 2007 року № 040/002-07.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
кредитних зобов'язань, 13
лютого 2008 року ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень» здійснило
договірне списання грошових коштів з
депозитних рахунків ПрАТ «Українська
міжбанківська валютна біржа», як
майнового поручителя Скрипської Н.О., у
сумі 1 335 213,94 доларів США та 3 180 грн 31 коп.
у рахунок погашення заборгованості
відповідача.

10 жовтня 2008 року позивач звернувся до
Скрипської Н.О. з вимогою сплатити
вказані грошові суми.

Оскільки відповідач відмовляється від
повернення списаних грошових коштів, а
до позивача перейшли права кредитора,
останній, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просив стягнути із
Скрипської Н.О. суму заборгованості у
розмірі 10 648 440 грн 49 коп., 3% річних у сумі
939 975 грн 54 коп.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 01 листопада 2012 року позов
ПрАТ «Українська міжбанківська
валютна біржа» задоволено.

Стягнуто із Скрипської Н.О. на користь
ПрАТ «Українська міжбанківська
валютна біржа» заборгованість у сумі 10
602 108 грн 57 коп. Вирішено питання про
стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
03 квітня 2014 року рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 01 листопада
2012 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ПрАТ «Українська міжбанківська
валютна біржа» до Скрипської Н.О., третя
особа - ВАТ «Європейський банк розвитку
та заощаджень», про стягнення
заборгованості відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПрАТ
«Українська міжбанківська валютна
біржа» - Паращук О.О. порушує питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судами встановлено, що 27 червня 2007 року
між Київською філією ВАТ «Європейський
банк розвитку та заощаджень» та
Скрипською Н.О. укладено договір про
відкриття кредитної лінії № 040/002-07,
згідно з умовами якого банк відкриває
позичальнику відкличну, поновлювальну
кредитну лінію на загальну суму 1 450 000
доларів США на термін до 01 листопада 2009
року включно зі сплатою 13 % річних.
Кредит наданий позичальнику на поточні
проблеми.

За умовами вказаного договору видача
кредитних коштів здійснюється у період
з 27 червня до 31 жовтня 2007 року, на
підставі окремих письмових заяв
позичальника, зі згоди банка
безготівковими перерахуваннями, за
реквізитами, наданими позичальником,
або шляхом видачі готівки через касу
банку. Позичальник зобов'язався
здійснювати погашення кредитних
коштів щомісячно пропорційно
починаючи з листопада 2008 року, виходячи
із суми основної заборгованості на
перше число кожного місяця,
розподіленої на кількість місяців до
дати погашення - до 01 листопада 2009 року
включно.

Відповідно до п. 5.1 договору про
відкриття кредитної лінії
забезпеченням виконання зобов'язань
позичальника за даним договором є
застава майнових прав на грошові кошти,
що розміщені в банку на підставі
договору від 28 листопада 2003 року № 14D-03
та депозитного договору від 28
листопада 2003 року № 15D-03.

Згідно з заявою про видачу готівки від
27 червня 2007 року № 8685 Скрипській Н.О.
видано готівкою грошові кошти у сумі 1
450 000 доларів США.

27 червня 2007 року між Київською філією
ВАТ «Європейський банк розвитку та
заощаджень» та ЗАТ «Українська
міжбанківська валютна біржа» укладено
договір застави майнових прав на
грошові кошти № 040/002-07/01, згідно з
умовами якого заставодавець (позивач)
передає заставодержателю у заставу
належні йому майнові права на грошові
кошти у сумі 1 145 167 грн 87 коп. та
проценти, які будуть нараховані на суму
депозиту, які виникли у заставодавця на
підставі депозитного договору від 28
листопада 2003 року № 14D-03, в якості
забезпечення виконання зобов'язань
Скрипської Н.О., яка є боржником
відносно заставодержателя, що
виникають із договору про відкриття
кредитної лінії від 27 червня 2007 року №
040/002-07.

Того ж дня між Київською філією ВАТ
«Європейський банк розвитку та
заощаджень» та ЗАТ «Українська
міжбанківська валютна біржа» укладено
договір застави майнових прав на
грошові кошти № 040/002-07/01, згідно з
умовами якого заставодавець (позивач)
передає заставодержателю у заставу
належні йому майнові права на грошові
кошти у сумі 1 298 372,21 доларів США та
проценти, які будуть нараховані на суму
депозиту, які виникли у заставодавця на
підставі депозитного договору від 28
листопада 2003 року № 15D-03, в якості
забезпечення виконання зобов'язань
Скрипської Н.О., яка є боржником
відносно заставодержателя, що
випливають із договору про відкриття
кредитної лінії від 27 червня 2007 року №
040/002-07.

Згідно з п. 7.2 договорів застави
заставодержатель має право у разі
невиконання боржником будь-якого із
зобов'язань, забезпечених заставою, у
визначений у кредитному договорі строк
(несвоєчасне повернення суми кредиту,
несвоєчасна сплата процентів, пені,
штрафу) звернути стягнення на
заставлені майнові права відповідно до
цього договору та чинного
законодавства України.

За умовами п. 8 договорів застави після
набуття заставодержателем права
звернути стягнення на майнові права та
повідомлення про це заставодавця у
встановленому законом порядку
заставодавець цим договором уступає
заставодержателю вимоги, що випливають
із заставлених майнових прав, що
зазначені у п. 1 договору на суму
заборгованості боржника.

При цьому сторони не укладають
окремого договору уступки права
вимоги. Після уступки права вимоги
заставодержатель має право
застосувати договірне списання коштів
заставодавця, майнові права на які
відступлені, з рахунків заставодавця №
5608, № 5608, МФО 320779, відкритих у
заставодержателя. Списані
заставодержателем кошти направляються
виключно на погашення зобов'язань
боржника за кредитним договором після
проведення списання заставодержатель.

У зв'язку з простроченням сплати
відсотків за користування кредитними
коштами 13 лютого 2008 року ВАТ
«Європейський банк розвитку та
заощаджень» здійснено договірне
списання грошових коштів з депозитних
рахунків позивача у загальній сумі 1 335
213, 94 доларів США в рахунок погашення
кредиту згідно з договором застави від
27 червня 2007 року № 040/002-07/02, а також
у сумі 3 180 грн 31 коп., як погашення пені
за несвоєчасну сплату відсотків за
кредитом згідно з договором застави
від 27 червня 2007 року № 040/002-07/01.

Згідно з меморіальними ордерами від 13
лютого 2008 року списані з депозитних
рахунків позивача грошові кошти
зараховані в рахунок погашення
кредитної заборгованості Скрипської
Н.О. перед ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач на підставі договорів застави
майнових прав на грошові кошти виконав
обов'язок боржника перед банком, а тому
у зобов'язанні відбулася зміна
кредитора, і до нового кредитора
перейшло право вимоги за договором про
відкриття кредитної лінії без
необхідності укладення додаткового
правочину щодо заміни кредитора у
зобов'язанні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що між поручителем та
банком не вчинено правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні, а також
первісний кредитор у зобов'язанні не
передав новому кредитору документи,
які засвідчують права, що передаються,
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення. При цьому суд апеляційної
інстанції вважав, що позивачем
заявлено вимоги про відшкодування
збитків, пов'язаних із виконанням
зобов'язань боржника (в порядку
регресу), а не вимоги про стягнення
заборгованості за кредитом (в якості
вимог нового кредитора). Також суд
вважав, що біржа за своїм статусом не є
банківською установою, а тому не може
бути кредитором, оскільки набуває лише
права на відшкодування за рахунок
боржника збитків, які обумовлені цим
виконанням.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися
неможна.

Підстави виникнення цивільних прав та
обов'язків передбачено ст. 11 ЦК України,
зокрема: цивільні права та обов'язки
можуть виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства (ч. 3 вказаної
статті).

Відповідно до ст. 512 ЦК України
визначено підстави заміни кредитора у
зобов'язанні. Кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок: передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги);
правонаступництва; виконання обов'язку
боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем);
виконання обов'язку боржника третьою
особою (ч. 1 вказаної статті).

З огляду на викладене вбачається, що ЦК
України розрізняє як окремі підстави
заміни кредитора у зобов'язанні:
відступлення права вимоги (цесія) та
перехід прав кредитора до поручителя
або заставодавця (майнового
поручителя) внаслідок виконання ними
обов'язку боржника (суброгація).
Підставою для заміни кредитора при
цесії визначено правочин щодо
відступлення права вимоги, а підставою
заміни кредитора внаслідок суброгації
- виконання обов'язку боржника
поручителем або заставодавцем
(майновим поручителем).

При цьому положення ст. 517 ЦК України не
пов'язують перехід прав кредитора до
поручителя або заставодавця (майнового
поручителя) з виконанням первісним
кредитором обов'язку щодо передачі
новому кредиторові документів, які
засвідчують права, що передаються, та
інформації, яка є важливою для їх
здійснення.

Отже, висновок суду апеляційної
інстанції про те, що у позові слід
відмовити у зв'язку з тим, що між
майновим поручителем та банком не
вчинено правочин щодо заміни кредитора
у зобов'язанні, а первісний кредитор у
зобов'язанні не передав новому
кредитору документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка є важливою для їх здійснення, - є
помилковим.

Разом з тим висновки суду апеляційної
інстанції про те, що біржа, яка не є
банківською установою, не може бути
новим кредитором у цьому зобов'язанні,
не відповідають ст. 514 ЦК України, за
змістом якої до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих права,
оскільки організаційна форма нового
кредитора не впливає на перехід права
у зобов'язанні та реалізація прав
нового кредитора не пов'язана із
здійсненням діяльності, яка потребує
відповідної ліцензії.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до
поручителя, який виконав зобов'язання,
забезпечене порукою, переходять усі
права кредитора у цьому зобов'язанні, в
тому числі й ті, що забезпечували його
виконання.

Оскільки майновий поручитель
відповідає перед заставодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави, суд першої
інстанції, встановивши, що майновий
поручитель ПрАТ «Українська
міжбанківська валютна біржа», виконало
зобов'язання позичальника перед
кредитором в межах вартості предмета
застави, з урахуванням положень ст. ст.
512, 514 ЦК України дійшов правильного
висновку про те, що до позивача
перейшли право вимоги до Скрипської
Н.О. в межах суми, стягнутої на
погашення кредиту за договорами
застави майнових прав на грошові кошти.

Цей висновок суду першої інстанції
узгоджується і з положеннями ст. ст.
572, 576, 589 ЦК України, ст. ст. 4, 27, 49 Закону
України «Про заставу».

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції на
підставі наявних у справі доказів
обґрунтував свої висновки та правильно
вважав, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин ухвалене у справі
судом апеляційної інстанції рішення
підлягає скасуванню як таке, що
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
із залишенням у силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
Приватного акціонерного товариства
«Українська міжбанківська валютна
біржа» - Паращука Олександра
Олександровича задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
03 квітня 2014 року скасувати, залишити в
силі рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 01 листопада 2012 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.О. Кузнєцов

Судді:
Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

Д.О. Остапчук