Ухвала

іменем україни

17 листопада 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Немирівського районного суду
Вінницької області 16 липня 2014 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області від 02 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із
зазначеним позовом до ОСОБА_2,
мотивуючи свої вимоги тим, що 04 березня
2011 року за усним договором позики
передала ОСОБА_2 у власність 60 000 грн.
При фактичному одержанні вказаної суми
ОСОБА_2 була надана розписка від 04
березня 2006 року, згідно якої відповідач
зобов'язувався повернути кошти до
вересня 2011 року, однак, на момент
звернення до суду борг не повернув. У
зв'язку із зазначеним та враховуючи
уточненні позовні вимоги позивачка
просила стягнути з відповідача на свою
користь борг за вказаним договором
позики у розмірі 60 000 грн, 5 508,49 грн
процентної ставки за користування
коштами та 2 235,78 грн втрат від інфляції.

Рішенням Немирівського районного суду
Вінницької області 16 липня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області від 02 вересня 2014 року, позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 борг за договором
позики в сумі 60 000 грн, 5 508,49 грн - 3%
річних за прострочення боргу, 2 235,78 грн.
- збитків від інфляції, а всього
стягнуто 67 744,27 грн. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, керуючись
положеннями ст.ст. 611, 625, 1049 ЦК України,
дійшов обґрунтованого висновку щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача суму боргу за договором
позики з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення зобов'язання, а також три
відсотки річних від простроченої суми.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ