У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 29 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 04 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з указаним позовом, в якому
просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти
на своє утримання під час вагітності у
розмірі ј частини від доходу
відповідача за період з 13 червня 2012
року по 11 січня 2013 року.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що з грудня 2011 року
перебував у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем, вони
мешкали однією сім'єю, але в
зареєстрованому шлюбі не перебували. У
квітні 2012 року позивач ОСОБА_2
завагітніла, а з 13 червня 2012 року їхні
відносини припинилися. ІНФОРМАЦІЯ_2
позивач народила дитину - сина ОСОБА_4.
Оскільки в період вагітності
відповідач не надавав їй належної
допомоги, просила позовні вимоги
задовольнити.

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 29 квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 04 червня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду із ухваленням нового
рішення про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що сторони у
зареєстрованому шлюбі не перебували.

11 січня 2013 року позивач народила дитину
- сина ОСОБА_4, батьком якого є ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний факт встановлено
рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 січня 2014 року, яке залишене без
змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 25 березня 2014
року, та з відповідача на користь
ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання
неповнолітньої дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу
України жінка та чоловік, які не
перебувають у шлюбі між собою, мають
право на утримання в разі проживання з
нею, ним їхньої дитини, відповідно до
частин другої - четвертої статті 84 та
статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного
кодексу України право на утримання
вагітна дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від
того, чи вона працює, та незалежно від
її матеріального становища, за умови,
що чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

З урахуванням вказаних норм
матеріального права, жінка, яка не
перебуває у шлюбі з батьком дитини, не
має права на стягнення аліментів за час
вагітності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно виходив з того, що під час
вагітності право на утримання має лише
дружина, однак сторони не перебували у
шлюбі.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення судів попередніх інстанцій
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для їх зміни або скасування не
встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки
суд касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 29 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 04 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Г.І. Мостова

Судді:

В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук