УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,
Журавель В.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оргтехбуд» про
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 5 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з зазначеним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що 12 січня 2006 року між ним та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Оргтехбуд» (далі -
ТОВ «Оргтехбуд») укладений договір на
дольову участь у будівництві об'єкта
нерухомості, за яким відповідач
зобов'язався передати у власність
двокімнатну квартиру № 41 загальною
проектною площею 65,60 м2 на 8 поверсі
багатоповерхового будинку за адресою:
АДРЕСА_1. Зі свого боку позивач виконав
умови договору повністю та належним
чином сплатив відповідачу вартість
зазначеної квартири, однак відповідач
своїх зобов'язань за договором не
виконав, не передав позивачу за актом
приймання-передачі визначену у
договорі квартиру.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 21 червня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визнано за
ним право власності на двокімнатну
квартиру № 41 загальною площею 62,0 м2 ,
житловою площею 33,2 м2 на 8 поверсі
17-поверхового житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_2. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 5 травня
2014 року рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова
від 21 червня 2013 року скасовано, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просив
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Перевіривши доводи, викладені у
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Так, судами встановлено, що 12 січня 2006
року між ТОВ Оргтехбуд» та ОСОБА_6 був
укладений договір на дольову участь у
будівництві багатоквартирного
житлового будинку № 12.01/4-1.

Згідно з договором на дольову участь у
будівництві позивач приймав участь у
будівництві багатоквартирного
житлового будинку у формі часткового
фінансування будівництва шляхом
внесення коштів у розмірі та на умовах,
визначених договором. Часткове
фінансування будівництва було
здійснено позивачем у повному обсязі в
національній валюті України, у сумі,
еквівалентній 47 888 дол. США.

Забудовник згідно з п. п. 3.1.1-3.1.4
договору зобов'язався виконати
будівництво самостійно або через
підрядників, здати будинок в
експлуатацію, провести його реєстрацію
в органах БТІ, передати позивачу за
актом приймання-передачі двокімнатну
квартиру № 41, розташовану на 8 поверсі
17-поверхового житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Запланований строк закінчення
будівництва та здачі об'єкта - IV квартал
2008 року (п. 4.1 договору).

Згідно з п. 4.5 договору право власності
на квартиру переходить до позивача з
моменту її державної реєстрації.
Оформлення права власності на квартиру
та її державна реєстрація здійснюються
забудовником.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав, квартиру за актом
приймання-передачі не передав, право
власності на квартиру за позивачем не
зареєстрував.

Таким чином, відповідно до вимог ст. ст.
177, 190, 331 ЦК України, Закону України «Про
інвестиційну діяльність» та
враховуючи те, що об'єкт інвестування, а
саме: житловий будинок по АДРЕСА_2, у
тому числі квартира № 41, є об'єктами
завершеного будівництва, зданими в
експлуатацію, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позовні вимоги слід
задовольнити.

Колегія суддів апеляційного суду,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позову,
виходила з того, що висновки суду
першої інстанції суперечать зібраним у
справі доказам, оскільки позивач
звернувся з вказаним позовом у травні
2013 року та був обізнаний, що 9 листопада
2012 року між ОСОБА_7 та ТОВ «Оргтехбуд» в
особі керуючого санацією Шкулова М.В.,
який діяв на підставі ухвали про
санацію боржника Господарського суду
Харківської області від 24 лютого 2011
року, був укладений договір № 09/11
купівлі-продажу майнових прав, за яким
ОСОБА_7 придбала майнові права на об'єкт
нерухомості, а саме спірну двокімнатну
квартиру № 41, загальною площею 62,0 м2 ,
житловою площею 33,2 м2 на 8 поверсі
17-поверхового будинку за адресою:
АДРЕСА_2, тобто на спірну квартиру.

На час розгляду справи судом першої
інстанції фактичним власником
майнових прав та володільцем спірної
квартири була ОСОБА_7, яку суд першої
інстанції до участі у справі не
залучив, у зв'язку з чим були порушені
її законні права та інтереси як
власника майнових прав.

Крім того, ухвалою Господарського суду
Харківської області від 8 вересня 2010
року порушено провадження у справі про
банкрутство ТОВ «Оргтехбуд» та
відповідно до вимог Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі -
Закон) введено мораторій на
задоволення вимог його кредиторів. При
цьому в офіційному виданні Верховної
Ради України - газеті «Голос України»
від 02 листопада 2010 року № 205 було
опубліковано оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
боржника.

Також судом апеляційної інстанції
взято до уваги, що підставою виникнення
права у позивача на спірне майно є
укладений з відповідачем договір від 10
січня 2006 року № 10.01/16-1 про дольову
участь у будівництві. А оскільки в
провадженні Господарського суду
Харківської області справа № Б-39/112-10
про банкрутство ТОВ «Оргтехбуд»
порушена раніше, ніж об'єкт права був
зданий в експлуатацію, майнові права на
спірну квартиру в будинку по АДРЕСА_1,
як об'єкт права, увійшли до
ліквідаційної маси боржника, що
відображено в плані санації боржника
та затверджено відповідною ухвалою
суду, яку не було скасовано у
встановленому законодавством порядку.
Вказане не враховано судом першої
інстанції при ухваленні рішення.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема,
правочинів.

Згідно зі ст. 658 ЦК України право
продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару. При цьому, якщо
продавець товару не є його власником,
покупець набуває право власності лише
у випадку, якщо власник не має права
вимагати його повернення.

Проте зазначеним вимогам рішення судів
не відповідають.

Так, судом апеляційної інстанції
належним чином не встановлено, чи ТОВ
«Оргтехбуд» на момент укладення
договору купівлі-продажу від 9
листопада 2012 року було власником
майнових прав на спірну квартиру № 41,
розташовану на 8-му поверсі 17-ти
поверхового житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та чи
мало право розпорядження нею.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону вбачається, що
кредитор - це юридична або фізична
особа, яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, а
грошове зобов'язання - це зобов'язання
боржника заплатити кредитору певну
грошову суму, відповідно до
цивільно-правового договору та на
інших підставах, передбачених
цивільним законодавством.

При проведенні та затвердженні плану
санації не було встановлено на
підставі доказів, які вимоги щодо
грошових зобов'язань боржника мав до
нього позивач.

Крім того, в плані санації мають
міститися умови про задоволення вимог
кредиторів лише у спосіб, передбачений
законом. А при затвердженні плану
санації повинна бути надана оцінка
всім істотним умовам, передбаченим
ст. 18 Закону, а саме: відповідність
закону заходів відновлення
платоспроможності боржника.

Відповідно до п. 4.1 договору майнові
права на об'єкт нерухомості за цим
договором передаються продавцем
покупцю шляхом підписання акта
прийому-передачі майнових прав на
об'єкт нерухомості.

Апеляційний суд на вищезазначене уваги
не звернув, у порушення вимог ст. 303 ЦПК
України належним чином не перевірив
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Разом з тим судом першої інстанції не
взято до уваги, що на час розгляду
справи судом першої інстанції
фактичним власником майнових прав та
володільцем спірної квартири була
ОСОБА_7, яку суд першої інстанції до
участі у справі не залучив, у зв'язку з
чим були порушені її законні права та
інтереси як власника майнових прав.

Таким чином, судом допущено порушення
норм процесуального права, що
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування рішення і
передачі справи на новий розгляд.

Оскільки зазначені порушення було
допущено судом першої інстанції та не
усунуто судом апеляційної інстанції,
справу необхідно передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 21 червня 2013 року та
рішення апеляційного суду Харківської
області від 5 травня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуй

Головуючий Н.А. Горелкіна Судді: Є.П.
Євграфова В.І. Журавель І.М.
Завгородня Ю. Г. Іваненко