У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 листопада
2014 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - постійно діючий
міжрегіональний третейський суд при
асоціації «Українська Третейська
організація підприємств та фінансових
установ» про скасування рішення
третейського суду та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у здійсненні права власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 07 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, у якому просила
скасувати рішення третейського суду
від 27 лютого 2007 року

В обґрунтування своїх вимог посилалась
на те, що вона є єдиним спадкоємцем
після смерті батька ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На час смерті батьку на праві
власності належали житловий будинок
АДРЕСА_2 та земельна ділянка,
розташована по АДРЕСА_1, загальною
площею 0,1239 га, цільове призначення якої
«для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд», на підставі державного акта
на право власності від 06 грудня 2006 року
серії ЯБ № 122450.

Згідно з заповітом від 30 грудня 2003 року,
який був посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за № 6858, все своє майно ОСОБА_6 заповів
їй.

В установлений законом строк вона
звернулася до 2-ї Дніпропетровської
держнотконтори з заявою про прийняття
спадщини, однак у зв'язку з тим, що не
мала оригіналів правовстановлюючих
документів нотаріус надав запити до
Дніпропетровського МБТІ та до
земельних ресурсів м. Генічеська
Херсонської області для їх отримання.

У зв'язку з тим, що земельні ресурси м.
Генічеська Херсонської області
дублікатів державних актів на померлих
не видають, вона звернулась до
Генічеського райсуду Херсонської
області з позовною заявою про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за заповітом.
Генічеський райсуд ухвалив рішення,
яким визнав за нею право власності на
згадану вище земельну ділянку.

У травні 2009 року вона дізналась про
наявність рішення Постійно діючого
міжрегіонального третейського суду
при Асоціації «Українська третейська
організація підприємств та фінансових
установ» від 27 лютого 2007 року, яким
визнано дійсним договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_2 та
земельної ділянки, що знаходиться по
АДРЕСА_1, укладений 18 січня 2007 року між
ОСОБА_5 й ОСОБА_6, та визнано за ОСОБА_5
право власності на них.

Враховуючи наведене, просила
задовольнити позов.

У вересні 2011 року ОСОБА_5 подав
зустрічний позов про усунення перешкод
у здійсненні права власності шляхом
реєстрації в КП «Дніпропетровське
МБТІ» права власності на житловий
будинок АДРЕСА_2, обґрунтовуючи тим, що
рішенням Постійно діючого
міжрегіонального третейського суду
при Асоціації «Українська третейська
організація підприємств та фінансових
установ» від 27 лютого 2007 року визнано
дійсним договір купівлі-продажу
будинку АДРЕСА_1, укладений між ним та
ОСОБА_6 й визнано за ним право власності
на це нерухоме майно, проте він не може
його зареєструвати в органах, що
здійснюють таку реєстрацію.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням Бабушкінського
районного суду м.
Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 07 липня 2014 року, первісний
позов ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано рішення Постійно діючого
міжрегіонального третейського суду
при Асоціації «Українська третейська
організація підприємств та фінансових
установ» від 27 лютого 2007 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна та
земельної ділянки, визнання права
власності.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення про задоволення його позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
виходив з того, що договір
купівлі-продажу нерухомого майна та
земельної ділянки від 18 січня 2007 року,
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладений у
простій письмовій формі й не породжує
для сторін цивільних прав та
обов'язків, на досягнення яких було
спрямовано їх волевиявлення при його
укладенні.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5, суди виходили з того, що
рішення Постійно діючого
міжрегіонального третейського суду
при Асоціації «Українська третейська
організація підприємств та фінансових
установ» від 27 лютого 2007 року ухвалено
з порушенням вимог п.7 ст. 6 та ст. 27
Закону України «Про третейські суди» (у
редакції Закону України від 15 березня
2006 року), оскільки справа, по якій воно
приймалось, не підвідомча
третейському суду.

При цьому, зазначили, що згідно з п.2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України №1076-VI «Про
внесення змін до деяких» рішень
третейських судів» від 05 березня 2009
року, що набрав чинності з 31 березня 2009
року, не підлягають примусовому
виконанню рішення третейських судів,
прийняті до набрання чинності Законом
і не виконані на день набрання ним
чинності, у справах, які не підвідомчі
третейським судам. Рішення третейських
судів у справах, які відповідно до
цього Закону не підвідомчі третейським
судам, у тому числі у спорах щодо
нерухомого майна, прийняті до набрання
чинності Законом і не виконані до 31
березня 2009 року (зокрема, не здійснено
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно), не є підставою для
проведення державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди
попередніх інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
задоволення первісного позову ОСОБА_4
та про відсутність підстав для
задоволення зустрічного позову ОСОБА_5

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від
07 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова