АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

05 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик О.Ф.,
Панченка М.М.

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 19 квітня 2013
року

в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 19.04.2013 року
позов задоволено, стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Кредитпромбанк» заборгованість за
кредитним договором № 373007-СС від 29.11.2007
у розмірі 4847946 грн. 02 коп. та судовий
збір в сумі 3219 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 04.09.2014 року заяву ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться
питання про скасування рішення суду.
Зазначає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необґрунтованим та ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального. Посилається на те, в
оскаржуваному рішенні судом не
досліджено та не встановлено дату
виникнення заборгованості, суму
сплачених коштів в рахунок погашення
заборгованості від самого боржника, а
також по кожному окремому поручителю
окремо; судом не дано належну оцінку
співмірності суми заборгованості
поряд із штрафними санкціями, зокрема,
пенею. Оскаржуване рішення ухвалено
без участі та належного повідомлення
скаржника, судом не було забезпечено
принципи рівності та змагальності
учасників судового процесу, що
позбавлено відповідача права подавати
клопотання та докази. Вказує, що судом
безпідставно не було застосовано
наслідки спливу позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі та є підставою для відмови у
позові згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримала з підстав наведених
в ній.

Представник ПАТ «Кредитпромбанк»
просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій
частині,колегія суддів прийшла до
висновку про відмову у задоволенні
апеляційної скарги виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
Україниапеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позов в частині
стягнення заборгованості, суд виходив
з того, що відповідачі порушили взяті
на себе зобов'язання, визначені
кредитним договором та договорами
поруки, щодо вчасного повернення
кредиту та сплати відсотків за його
користування, що призвело до
виникнення заборгованості, яка
підлягає стягненню з відповідачів в
солідарному порядку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції і
вважає їх правильними.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Тобто, отримуючи кредит позичальник
зобов'язується повернути суму кредиту,
а також сплатити проценти в розмірі та
на умовах, передбаченими кредитним
договором.

Як убачається із матеріалів справи та
встановлено судом, 29.11.2007 року між ВАТ
«Кредиторомбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Кредитпромбанк»та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
373007-ССвідповідно до умов якого позивач
надав відповідачці кредит у розмірі
2525000 гри. з кінцевим терміном
поверненням до 29.11.2027 року включно зі
сплатою 13,60% річних за користування
кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за вказаним кредитним
договором, між ВАТ
«Кредитпромбанк»,правонаступником
якого є ПАТ Кредитпромбанк», та ОСОБА_1,
ОСОБА_3 було укладено договори поруки
№3730П3007-СС № 1; № 3730П3007-СС №2 відповідно.
За умовами укладених договорів поруки,
останні прийняли на себе зобов'язання
перед позивачем відповідати в повному
обсязі по зобов'язаннях ОСОБА_2, які
виникають з кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Банком здійснено надання кредитних
коштів ОСОБА_2 готівкою у визначеній
кредитним договором сумі.

Згідно до додаткових угод №1 від 05.08.2008
до кредитного договору та договорів
поруки № 1, № 2, укладених між позивачем
та ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 було
збільшено процентну ставку за
користування кредитом до 19%.

Направлена позивачем вимога
дострокового виконання зобов'язання
відповідачами за кредитним договором
та договором поруки була залишена без
задоволення.

У порушення положень статті 1054 ЦПК
України та умов укладеного договору,
свої зобов'язання щодо сплати кредиту
та процентів у встановлені строки
позичальник не виконував, в наслідок
чого утворилась заборгованість, яка
станом на 05.10.2012 рік складає 4 847 946 грн.
02 коп., з яких: 2500678 грн. 39 коп.- сума
заборгованості за кредитним договором;
1757327 грн. 31 коп. - сума заборгованості за
відсотками; 589940 грн. 32 коп. - загальна
сума пені за несвоєчасне погашення
кредиту і сплати відсотків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитом як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
вказано договором поруки.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 19.04.2013 позовні вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання
недійсними договорів поруки, залишено
без розгляду.

Розрахунок поданий ПАТ
«Кредитпромбанк» відповідачами не
спростований, не зазначено у чому
полягає його неправильність або
помилковість, свого розрахунку не
подано, тому суд підставно стягнув
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Кредитпромбанк»
заборгованість за кредитним договором
у зазначеному розмірі, виходячи з умов
договору та положень ст.525,526,530,554, 625 ЦК
України.

Згідно п. 3.2.4 кредитного договору
передбачено, що банк має право вимагати
дострокового повернення суми виданого
кредиту, сплати нарахованих процентів
за користування ним, відшкодування
збитків, заподіяних банку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
позичальником умов цього договору.

Ураховуючи, що відповідно до умов
договору поруки відповідачі є
солідарними боржниками та виходячи з
положень ст.554 ЦК України, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що у позивача виникло право
на стягнення заборгованості,
дострокового повернення всієї суми
кредиту, процентів за користування ним
та штрафних санкцій і такі кошти
правильно стягнуті з відповідачів
солідарно.

Частиною 4 ст. 267. визначено, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Буд-яких заяв
про застосування позовної давності
матеріали справи не містять, судом
першої інстанції відповідне питання не
вирішувалось, тому твердження апелянта
про неправомірне не застосування
наслідків спливу позовної давності
судом першої інстанції є
безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає,що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне Рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 19 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :
Судді :

Справа № 2608/17739/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 12954
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
П‘ятничук І.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.