У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційні скарги ОСОБА_2 та
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «СНІП» на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 25 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: Галицька районна адміністрація
Львівської міської ради, Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «СНІП», про відшкодування
завданої шкоди та спонукання до
вчинення дій,

в с т а н о в и в :

В січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи:
Галицька районна адміністрація
Львівської міської ради, Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «СНІП» (далі - ОСББ «СНІП»), про
відшкодування завданої шкоди та
спонукання до вчинення дій.

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що будинок АДРЕСА_1
відноситься до історичної забудови. У
вказаному будинку він з ОСОБА_4 є
власниками квартири № 9, відповідач є
власником квартири № 1, яка знаходить в
підвальному приміщенні. Вказував, що в
1998 році відповідач самовільно почав
здійснювати заміну дерев'яного
покриття на залізобетонне над
прибудовою до своє квартири. Через рік
після початку виконання будівельних
робіт, розпорядженням Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради від 02 грудня 1999 року № 1149
було затверджено висновок міжвідомчої
комісії Галицького району про технічну
можливість заміни дерев'яного
перекриття на залізобетонне над
квартирою № 1 у вищевказаному будинку
без влаштування гаража, згідно з
поданими проектними пропозиціями.
Вказаним розпорядженням ОСОБА_3 було
зобов'язано розробити через
спеціалізовану ліцензовану проектну
організацію проектно-кошторисну
документацію на виконання робіт,
погодити її у встановленому
законодавством порядку, звернутись в
інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю
для отримання дозволу на викання робіт.
Після завершення будівельних робіт
звернутись до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
для здачі в експлуатацію. Крім того, під
час проведення самовільної заміни
перекриття відбулося втручання в
несучу конструкцію стіни і фундамент
будинку, здійснювалися динамічні
навантаження, внаслідок чого було
пошкоджено приміщення його жилої
кімнати, а від так порушено його права
як власника квартири № 9 та права як
співвласника конструктивних елементів
будинку № 16. Оскільки відповідач не
виконав покладені на нього
зобов'язання, самовільно здійснював
будівельні роботи, позивач просив
позов задовольнити, відшкодувати
завдану йому шкоду та зобов'язати
ОСОБА_3 привести пошкоджені внаслідок
самочинної заміни перекриття будинку в
первісний стан.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 23 липня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_3 демонтувати самочинно
встановлено залізобетонне перекриття
над квартирою № 1 по АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОСОБА_3 привести пошкоджені
внаслідок самочинної заміни
перекриття, конструктивні елементи
будинку № 16 у первісний стан, який
існував до моменту проведення
самочинної заміни перекриття. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.
Відмовлено в задоволенні решти
позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 25 вересня 2014 року рішення
Галицького районного суду м. Львова від
23 липня 2013 року в частині задоволених
позовних вимог скасовано, ухвалено в
цій частині нове рішення, яким
відмовлено в задоволенні позовних
вимог. В решті рішення Галицького
районного суду м. Львова від 23 липня 2013
року залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_2 та ОСББ
«СНІП» посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просять скасувати рішення
апеляційного суду в частині скасованих
задоволених позовних вимог і в цій
частині залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог і в
цій частині ухвалюючи нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
правильно встановив характер
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційних скаргах,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявників з
висновками суду апеляційної інстанції
та з їх оцінкою.

Доводи касаційних скарг та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та Об'єднанню
співвласників багатоквартирного
будинку «СНІП» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, треті особи: Галицька
районна адміністрація Львівської
міської ради, Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «СНІП», про
відшкодування завданої шкоди та
спонукання до вчинення дій.

Додані до скарги матеріали повернути
заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк