Дата документу 10.11.2014
Справа № 2-4532/11
Провадження № 2/334/9/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Лисенко
Л.І.,

при секретарі - Піка А.А.,

з участю прокурора - Красуля Н.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Запоріжжі цивільну
справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах і в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, третя
особа: Відділ по Ленінському району
служби (управління) у справах дітей
Запорізької міської ради про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням та вселення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до відповідачів про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням та вселення, зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його мати, ОСОБА_6,
після її смерті залишилася квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_2. Він ,
як спадкоємець першої черги належним
чином прийняв спадщину і зареєстрував
своє право власності на вищезазначену
квартиру, що підтверджується витягом
про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно № 28606079 від 06.01.2011 року.

За життя його мати , ОСОБА_6 надала
згоду на проживання та реєстрацію в
зазначеній квартирі своїй онуки ОСОБА_7
з її двома неповнолітніми дітьми, так
як квартира була вільна. Сама вона
мешкала з другим сином за адресою:
АДРЕСА_1.

З моменту реєстрації свого права
власності на зазначене житло, він не в
змозі вселитися в квартиру, а також
користуватися і розпоряджатися нею на
свій розсуд. Відпо- відачі не
допускають його до квартири, не надають
ключі від дверей, мешкають в квартирі,
що само по собі унеможливлює
розпорядження нею на власний розсуд.

Відповідачі не є членами його сім'ї в
житлових правовідносинах, хоч ОСОБА_7
дійсно є його дочкою. Вселяти у власну
квартиру інших осіб в тому числі і тих,
які мають кровну спорідненість, як
членів сім'ї - це право, передбачене ст.65
ЖУ України, а не обов'язок власника
житла. Вселення відповідача ОСОБА_7 з
дітьми попереднім власником і
наявність права на проживання при
попередньому власникові, не надає
права відповідачу на наявність цих
прав при зміні власника.

Крім того, після реєстрації шлюбу, вже
під час розгляду справи, відповідачка
ОСОБА_7 вселила у спірну квартиру свого
чоловіка ОСОБА_5

Позивач просить суд усунути перешкоди
в користуванні власністю - квартирою
АДРЕСА_2 шляхом виселення ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 з квартири АДРЕСА_2, зняти
їх з реєстраційного обліку, вселити
його, ОСОБА_1, в квартиру вселити
АДРЕСА_2.

Відповідачі позов не визнали,
пояснивши суду, що позивач по справі,
ОСОБА_1 є

рідним батьком ОСОБА_7, а діти - рідними
онуками, вона є членом його сім'ї,
припинення сімейних відносин з
власником будинку або квартири не
позбавляє права, навіть колишніх
членів сім'ї користуватися займаним
житлом. Бабуся мешкала разом з нею у
спірній квартирі до самої своєї смерті.
Іншого житла у неї та її дітей немає.
Ніяких перешкод у користуванні і
вселенні в квартиру позивачу вони не
чинять, згодні проживати з ним в одній
квартирі, оскільки вона двохкімнатна ,
кожний буде мати окрему кімнату.

Представник третьої особи Відділу по
Ленінському району служби (управління)
у справах дітей Запорізької міської
ради проти задоволення позову
заперечує, пояснивши, що відповідно до
Закону України «Про охорону
дитинства», Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей» діти, члени сім'ї
власника житлового приміщення, мають
право користуватися займаним житловим
приміщенням.

Прокурор проти задоволення позову
заперечує.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, оцінивши
всі представлені докази в сукупності,
суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в вересні 2004 року
відповідачка зі своєю сім"єю
поселилася до бабусі ОСОБА_6 , що
підтверджується довідкою ЖБК
"Трансформаторщик-9" (а.с. ).

27.12.2007 року ОСОБА_9 разом з дітьми була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.93, копія картки реєстрації особи).
Власник житла-її бабуся ОСОБА_10 дала
згоду на проживання та реєстрацію
відповідачки у своїй квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 померла, заповіту
вона не залишила. Після її смерті в
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини звернувся син
померлої , та батько відповідачки -
ОСОБА_11

22.12.2010 року ОСОБА_11 отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті матері ОСОБА_10 на квартиру
АДРЕСА_2 Ці обставини викладені в
рішенні суду від 11.03.2014 року, яке
набрало законної сили, тому на підставі
ст.61 ч.3 ЦПК України не доказуються.

В ст.405 ЦК України зазначено, що члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Як роз'яснює Пленум ВСС України від
07.02.2014 року члени сім'ї власника житла,
які проживають разом із ним, мають
право користування цим житлом
відповідно до закону (особистий
сервітут, частина перша статті 405 ЦК).
Суди повинні мати на увазі, що таким
законом не може бути ЖК УРСР, а
застосуванню підлягають норми,
передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням
зазначеного суди повинні виходити з
того, що стосовно права членів сім'ї
власника житлового приміщення на
користування ним підлягають
застосуванню положення статті 405 ЦК.

Згідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Ст.1218 ЦК України передбачає, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Спадкодавець ОСОБА_10 надала житло для
постійного проживання своїй онуці
ОСОБА_7. та правнукам, зареєструвала їх
в квартирі, проживала разом із ними
понад 3 роки. Спадкоємець ОСОБА_11
отримав не тільки спадщину, а і
обов"язок надати житло відповідачам.

Неповнолітні діти ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2004 року, а ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з моменту народження
проживають у спірній квартирі, іншого
житла не мають.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 213, 224 ЦПК України, ст.391, 405
ЦК України, ст.64 ЖК України, Законом
України «Про охорону дитинства»,
Законом України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей» суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах і в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, третя
особа: Сектор громадянства, імміграції
та реєстрації фізичних осіб, Відділ по
Ленінському району служби (управління)
у справах дітей Запорізької міської
ради про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням та
вселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів.

Суддя:
Лисенко Л. І.