Ухвала

іменем україни

17 листопада 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Шишацького районного суду
Полтавської області від 25 червня 2014
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Полтавської області
від 09 вересня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої
вимоги тим, що між позивачем та
відповідачем 17 лютого 2006 року було
укладено кредитний договір б/н, за
умовами якого позивач отримав кредит у
розмірі 4 000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом. У
зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем умов кредитного договору,
станом на 31 березня 2014 року утворилася
заборгованість у розмірі 13 854,04 грн, яку
позивач просив стягнути з відповідача
на свою користь.

Рішенням Шишацького районного суду
Полтавської області від 25 червня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 09 вересня 2014
року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приват
Банк» просить ухвалені у справі судові
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
виходячи із положень ст. 257, 261 ЦК
України, дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволені
позову, оскільки, позивачем пропущено
без поважних причин строк позовної
давності для звернення до суду із
зазначеним вище позовом, про
застосування якого заявила сторона у
спорі.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ