Ухвала

іменем україни

19 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_3 на рішення та
дії державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Юхименко Оксани Сергіївни за
касаційною скаргою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Юхименко Оксани
Сергіївни на ухвалу Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 28
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 22 липня 2014
року,

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаною скаргою, посилаючись на
те, що на виконанні у відділі
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
знаходиться виконавчий лист, виданий
Ленінським районним судом м. Запоріжжя,
про звернення стягнення не предмет
іпотеки. Постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Юхименко О.С. від 9
квітня 2013 року відкрито виконавче
провадження. Вважав, що дії державного
виконавця щодо відкриття виконавчого
провадження незаконними, а постанову
неправомірною.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 28 травня

2014 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 22 липня 2014 року, скаргу задоволено.

Визнано незаконними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Юхименко О.С. щодо
винесено постанови про відкриття
виконавчого провадження

№ 37511698 від 9 квітня 2013 року; визнано
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №37511698 від 9 квітня 2013
року неправомірною.

У касаційній скарзі державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Юхименко О.С просить
скасувати постановлені в справі ухвали
та відмовити

ОСОБА_3 у задоволення поданої скарги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд
касаційної інстанції скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої або апеляційної інстанції,
якщо було порушено порядок,
встановлений для його вирішення.

Визнаючи дії державного виконавця
щодо відкриття виконавчого
провадження неправомірними, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив із
неправомірності дій державного
виконавця щодо відкриття виконавчого
провадження.

Проте даний висновок не ґрунтується на
законі.

Положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Приписами ч. 1 ст. 385 ЦПК України
визначено, що скаргу може бути подано
до суду у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

Установлено, що постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Юхименко О.С. від 9
квітня 2013 року відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 19 лютого 2013 року про
стягнення звернення на предмет
іпотеки, який на праві приватної
власності належить ОСОБА_3

Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_3 зазначав,
що у порушення

ст. 31 Закону України «Про виконавче
провадження» постанову про відкриття
виконавчого провадження він не
отримував.

Заперечуючи проти скарги, відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
посилався на те, що про оспорювану
постанову ОСОБА_3 було відомо 22 квітня
2013 року, що підтверджено повідомленням
про вручення поштового відправлення та
скаргою останнього від 22 січня 2014 року
на дії державного виконавця, в додатках
якої міститься оспорювана постанова
(справа № 2-170/11 провадження № 4-с/334/19/14
Ленінський районний суд м. Запоріжжя).

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог
ст. 212, 214 ЦПК України на вказане уваги не
звернув, у своїй ухвалі не вказав, якими
доказами даний факт спростовується та
залишив поза увагою, що боржник
звернувся до суду поза встановлений
законом 10-ти денний строк - 18 березня 2014
року.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про
виконавче провадження» на відділ
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
покладається виконання рішень, за
якими сума зобов'язання становить
десять та більше мільйонів гривень або
еквівалентну суму в іноземній валюті.

З обставин справи вбачається, що до
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
подано виконавчий лист, виданий 12
березня 2013 року Ленінським районним
судом м. Запоріжжя, про звернення
стягнення на предмет іпотеки, в рахунок
погашення заборгованості, яка
становить 25 780 724,03 грн.

Таким чином дії державного виконавця
щодо відкриття виконавчого
провадження відповідали вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження».

Крім того, суд не врахував роз'яснення,
викладені в постанові пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», що справи
за скаргами на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
посадової особи державної виконавчої
служби розглядаються судом за
загальними правилами ЦПК України з
особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК
України, за участю державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби, рішення,
дії або бездіяльність якої
оскаржуються. До участі у справі як
заінтересованої особи залучається
інша сторона виконавчого провадження,
оскільки судовим рішенням може бути
вирішено питання про її права чи
інтереси.

У порушення вимог статей 212, 214 ЦПК
України суд у повній мірі не
визначився з характером спірних
правовідносин; не врахував, що справу
розглянуто за відсутності
заінтересованої особи, стягувача за
виконавчим листом - акціонерного
комерційного банку соціального
розвитку «Укрсоцбанк».

З урахуванням наведеного, постановлені
в справі ухвали не можуть залишатись в
силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1
ст. 342 ЦПК України, підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Юхименко Оксани Сергіївни
задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 28 травня

2014 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 22 липня

2014 року скасувати, справу направити
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Умнова І.М.
Фаловська