інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/1811/14 Категорія: 39 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю: позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представників відповідача - ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
який діє в інтересах малолітнього
ОСОБА_6 про визнання заповіту
недійсним, за апеляційною скаргою
позивача на рішення Луцького
міськрайонного суду від 23 жовтня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 23 жовтня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким його позов
задовольнити.

Колегія суддів заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь в справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, приходить
до висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції свої висновки
мотивував тим, що відсутність рішення
виконавчого комітету Боратинської
сільської ради Луцького району про
покладення обов'язків по вчиненню
нотаріальних дій на секретаря
виконавчого комітету сільської ради
ОСОБА_1 не є підставою для визнання
недійсним посвідченого нею 17.05.2010 року
заповіту, оскільки таке рішення було
прийнято Боратинською сільською радою,
яка утворила виконавчий комітет і якій
він є підзвітним і підконтрольним
відповідно до ч. 8 ст. 51 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», а тому передбачені законом
підстави для задоволення позову
відсутні.

Такі висновки суду узгоджуються з
нормами матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що
17.05.2010 року ОСОБА_7 склала заповіт, за
яким все своє майно, де б воно не було і
з чого б воно не складалось, і все те, що
їй буде належати на день смерті і на що
вона, згідно з законом буде мати право,
заповіла своєму внукові ОСОБА_6 (а.с.5).
Даний заповіт був посвідчений цього ж
дня секретарем Боратинської сільської
ради Луцького району ОСОБА_1 та
зареєстрований в реєстрі за № 31.

Рішенням Боратинської сільської ради
Луцького району № 1/5 від 19.04.2006 року
«Про виконавчий комітет сільської
ради» утворено виконавчий комітет
сільської ради у кількості 7 чоловік та
затверджено його склад, до якого
увійшла ОСОБА_1, яка була обрана
секретарем сільської ради згідно
рішення від 19.04.2006 року №1/3 (а.с.87, 94).

Рішенням Боратинської сільської ради
Луцького району від 19.04.2006 року № 1/4
«Про здійснення секретарем сільської
ради повноважень секретаря
виконавчого комітету сільської ради»
вирішено доручити секретарю сільської
ради ОСОБА_1 здійснювати повноваження
секретаря виконавчого комітету
сільської ради відповідно до ч. 4 ст. 50
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (а.с.95).

Рішенням Боратинської сільської ради
Луцького району від 19.04.2006 року № 1/11
«Про покладення обов'язків по вчиненню
нотаріальних дій» вирішено покласти
обов'язки по вчиненню нотаріальних дій
на секретаря сільської ради ОСОБА_1
(а.с.96). Під час дії цього рішення
названого органу місцевого
самоврядування, яке в наступному не
скасовувалось і не визнавалось
недійсним, було посвідчено оспорюваний
заповіт.

Згідно розпорядження №14-р від 26.04.2006
року «Про функціональні обов'язки
працівників Боратинської сільської
ради» до функціональних обов'язків
секретаря сільської ради входить,
зокрема, ведення нотаріальних дій
(а.с.91-93).

Рішення виконкому про покладення на
секретаря сільської ради обов'язків по
вчиненню нотаріальних дій не
приймалось.

Звертаючись до суду з даним позовом
позивач ОСОБА_2 свої вимоги мотивував
тим, що посвідчений секретарем
Боратинської сільської ради Луцького
району ОСОБА_1 заповіт від 17.05.2010 року,
яким ОСОБА_7 заповіла все своє майно
своєму внукові ОСОБА_6, є недійсним з
тих підстав, що виконавчим комітетом
Боратинської сільської ради Луцького
району не приймалося рішення про
покладення на секретаря сільської ради
обов'язків по вчиненню нотаріальних
дій.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу.

У відповідності до ст.1251 ЦК України в
населених пунктах, де немає нотаріусів,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою особою відповідного органу
місцевого самоврядування.

Посвідчення заповітів посадовими
особами органів місцевого
самоврядування визначається Законом
України «Про нотаріат» та Інструкцією
про порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
рад народних депутатів України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 25.08.1994 року №22/5
(надалі - Інструкція), яка була чинною на
час посвідчення оспорюваного заповіту.

Згідно Інструкції (чинній на час
посвідчення оспорюваного правочину) у
населених пунктах, де немає державних
нотаріусів, посадові особи виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
Рад народних депутатів у відповідності
зі ст. 37 Закону України "Про нотаріат"
мають право посвідчувати заповіти.
Нотаріальні дії у виконавчих комітетах
сільських рад вчиняють посадові особи,
на яких за рішенням виконавчого
комітету відповідної ради покладено
вчинення таких дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» сільські, селищні, міські ради
є органами місцевого самоврядування,
що представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Частинами 1 та 2 ст. 11 цього Закону
передбачено, що виконавчими органами
сільських, селищних, міських, районних
у містах (у разі їх створення) рад є їх
виконавчі комітети, відділи,
управління та інші створювані радами
виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних,
міських, районних у містах рад є
підконтрольними і підзвітними
відповідним радам, а з питань
здійснення делегованих їм повноважень
органів виконавчої влади - також
підконтрольними відповідним органам
виконавчої влади.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», до повноважень сільської
ради належить зокрема утворення
виконавчого комітету ради, визначення
його чисельності, затвердження
персонального складу; внесення змін до
складу виконавчого комітету та його
розпуск.

Підпунктом 5 пункту б ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» визначено, що до компетенції
виконкомів належить вчинення
нотаріальних дій з питань, віднесених
законом до їх відання.

Отже, на підставі наведених правових
норм та встановлених обставин в справі,
місцевий суд прийшов до правильного
висновку, що підстави для визнання
заповіту від 17.05.2010 року, посвідченого
секретарем Боратинської сільської
ради Луцького району ОСОБА_1, відсутні,
оскільки виконавчий комітет
створюється сільською радою, є
підзвітний і підконтрольний їй, а
прийняте сільською радою рішення про
покладення обов'язків на секретаря
сільської ради обов'язків по вчиненню
нотаріальних дій не є перевищенням
повноважень ради, хоча Законом прямо
таких повноважень ради і не
передбачено, однак це узгоджується з
положеннями Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» і не
суперечить їм.

В розглядуваному випадку спорюваний
заповіт посвідчений уповноваженою на
таку нотаріальну дію особою, як це
вимагається ст. 1251 ЦК України, а тому
відсутні передбачені законом підстави
для визнання його недійсним
(нікчемним).

В своїх доводах апеляційної скарги
позивач ОСОБА_2 вказує на те, що судове
рішення в даній справі ухвалене з
порушенням норм процесуального права,
оскільки суд при ухваленні рішення не
вирішив питання щодо нікчемності
заповіту.

Проте такі доводи апеляційної скарги
позивача ОСОБА_2 є необґрунтованими з
тих підстав, що позивач у прохальній
частині своєї позовної заяви ставив
питання про визнання заповіту
недійсним як нікчемного (ч. 1 ст. 1257 ЦК
України) і ці вимоги судом так і
вирішені.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача не знайшли свого
підтвердження під час перегляду в
апеляційному порядку оскаржуваного
рішення суду, були предметом розгляду в
суді першої інстанції і висновків суду,
викладених в рішенні, вони не
спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 23 жовтня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: