Номер провадження: 22-ц/785/7720/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І.,
Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 03 липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи КП ЖКС
«Хмельницький», ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в:

05 серпня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа КП
ЖКС «Хмельницький», ОСОБА_4 із вимогою
про стягнення з відповідача майнової
та моральної шкоди внаслідок залиття
квартири, та після уточнення позовних
вимог і заміни відповідача по справі
звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя
особа КП ЖКС «Хмельницький», ОСОБА_4 із
вимогою про стягнення з відповідача
майнової шкоди у розмірі 12721,23 грн.; про
зобов'язання відповідача усунути
причини залиття і відремонтувати в
квартирі АДРЕСА_1 мережі
водопостачання, водовідведення, труб
опалення (АГВ) та не допускати у
подальшому дій, які могли б викликати
повторні залиття; про стягнення з
відповідача моральної шкоди у розмірі
3000 грн., а також стягнути з відповідача
судові витрати на розгляд справи у
розмірі 698,23 грн.,

Після остаточного уточнення позовних
вимог позивач ОСОБА_3 просив суд
стягнути з відповідача майнову шкоду у
розмірі 12378,90 грн., моральну шкоду у
розмірі 3000 грн., а також судові витрати
у розмірі 4163,72 грн.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 03.07.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування майнової шкоди 8563,90 грн.,
на відшкодування моральної шкоди 1000
грн., судові витрати 4163,72 грн., що разом
складає 13727,62 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач по справі ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 03 липня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у повному обсязі в
задоволенні позовної заяви,
посилаючись те, що рішення суду є
незаконним і необґрунтованим, не
відповідає нормам матеріального і
процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначив, що акти від 03 серпня 2009
р., 12 листопада 2009 р., 13 липня 2011 р.
складено з порушенням вимог
законодавства щодо їх форми, висновок
судової будівельно-технічної
експертизи не може вважатися належним
та допустимим доказом у відповідності
статей 58, 59 ЦПК України

Заслухавши суддю - доповідача, сторони,
дослідивши матеріали цивільної справи
та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду зміні в частині стягнення
судових витрат з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
частково, суд першої інстанції виходив
з обґрунтованості вимог та наявності
відповідних доказів про це.

Такий висновок суду відповідає
фактичним обставинам справи та
ґрунтується на законі.

Судом встановлено, що позивач по
справі, проживає в квартирі АДРЕСА_2,
яка належить йому на праві спільної
часткової власності, на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 04 березня 1999 року, зареєстрованого
і записаного у реєстрову книгу за №6-9470.

ОСОБА_4 (ОСОБА_4 після укладання шлюбу) є
власником 1/2 частини двокімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_2, на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 04 березня 1999 року,
зареєстровано і записано у реєстрову
книгу за №6-9470.

Відповідач ОСОБА_2, є власником
квартири АДРЕСА_1, на підставі договору
дарування від 18.02.2011 року, тобто на
момент виникнення спірних
правовідносин саме за ним було
зареєстроване право власності.

Відповідно до довідки від 28.10.2011 року за
№ 2379, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані
та проживають: ОСОБА_4, ОСОБА_3

Актом від 13 липня 2011 року підтверджений
факт заливу квартири АДРЕСА_2,
внаслідок якого приміщення квартири
зазнали пошкоджень.

Акти від 03 серпня 2009 року та 12 листопада
2009 року вказують на те, що такі заливи
були неодноразовими.

Відповідно до кошторису, складеного
Державним НДПДІ
«Ниипроектреконструкція» Одеським
філіалом вартість поточного ремонту
квартири АДРЕСА_2 складала - 12023,0
гривень.

Висновком №СЕ-2-1-49/13 ТОВ «Судова
незалежна експертиза України» від
12.07.2013 року визначено, що сума майнової
шкоди, завданої власнику пошкодженої
квартири склала 8563,90 грн.

Таким чином, ухвалюючи рішення по
справі, суд першої інстанції дійшов
вірного до висновку про те, що вина
відповідача у спричиненні
матеріальної шкоди позивачу доведена,
крім непогодження з актами та
висновками експертизи стороною
відповідача не представлено суду
жодного доказу щодо не завдання шкоди
позивачу, так само не надано жодного
доказу, що за будь-якої технічної або
іншої причини попадання води могло
бути здійснено не з квартири
відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що
акт про залив квартири не відповідає
вимогам закону до уваги не приймається,
оскільки належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України),
складений акт вимогам інформативності
щодо обставин справи відповідає.

Невідповідність акту вимогам додатку
до Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
Наказом Держжитлокомунгоспу України 17
травня 2005 року №76 не дає підстав не
прийнятий його у якості письмового
доказу, оскільки законом не
передбачена обов'язкова процесуальна
форма доказів при розгляді справ про
відшкодування шкоди як підстава у
задоволенні позову.

Більш того, у правовідносинах з
відшкодування майнової шкоди тягар
доказування відсутності вини
покладається на відповідача, вина
останнього презюмується, факт завдання
шкоди та її розмір позивачем доведений,
відтак доводи про ненадання саме
позивачем доказів з цього приводу до
уваги не приймається.

Посилання відповідача, що висновок про
спричинення шкоди майну позивача
внаслідок залиття його квартири з вини
відповідача ґрунтується на
припущеннях та на актах, які складені
із порушенням форми, не може бути
прийнятий до уваги, оскільки
відповідач, не погоджуючись із
розміром завданої шкоди, встановленим
експертним будівельно-технічним
дослідженням, власний розрахунок
спричиненої шкоди не надав,
невідповідність складеного висновку
обставинам справи - суду не довів, тому
апеляційний суд вважає, що висновок
суду першої інстанції щодо розміру
спричиненої позивачу матеріальної
шкоди є обґрунтованим, та таким, що
підтверджений наявними в справі
матеріалами, а доводи апеляційної
скарги в цій частині не знайшли свого
підтвердження.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Також суд першої інстанції дійшов
вірного висновку щодо часткового
задоволення позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди в розмірі 1000
грн.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, судом
прийняті до уваги характер
правовідносин, ступінь вини особи, яка
завдала моральної шкоди та тривалість
страждань, тому з урахуванням
розумності й справедливості суд
першої інстанції правомірно визначив
розмір відшкодування моральної шкоди в
сумі 1000 грн.

Судом першої інстанції також з
відповідача на користь позивача
присуджено до стягнення судові витрати
в розмірі 4163,72 грн, які складаються з:
ІТЗ - 120,0 грн., держмито - 120,23 грн., на
розробку кошторису відновлювальних
робіт - 300,0 грн., судовий збір за
забезпечення доказів (призначення
експертизи) - 107,3 грн., за проведення
судової експертизи - 2500,0 грн., судовий
збір за забезпечення доказів (виклик
свідків) - 107,3 грн., за сповіщення
сторони - 31,2 грн., оголошення в газеті
«Урядовий кур'єр» - 420,0 грн., оголошення
в газеті «Одеські вісті» - 50,0 грн., за
отримання відповіді з КП «ОМБТІ та РОН»
- 158,0 грн., за отримання відомостей з
УДАІ - 249,69 грн.

Проте судова колегія не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК
України, відповідач, зареєстроване
місце проживання (перебування),
місцезнаходження чи місце роботи якого
невідоме, викликається в суд через
оголошення у пресі. З опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи про час і місце
розгляду справи.

Враховуючи той факт, що місце
реєстрації і перебування відповідача
було відомо позивачу та зазначено у
позовній заяві у суду не було підстав
для застосування вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК
України та виклик відповідача шляхом
надання оголошення у пресі.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що витрати позивача в
цій частині не підлягають задоволенню
і не повинні бути покладені на
відповідача, тому рішення суду в
зазначеній частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,314,316,317,319
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 03 липня 2014 року
змінити в частині стягнення судових
витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати в розмірі 3479 грн. 17 коп.,
в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: