Ухвала

іменем україни

12 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А, Журавель
В.І.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа - Одинадцята
київська державна нотаріальна контора,
про визнання довіреності та договору
купівлі-продажу недійсними, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного
суду м. Києва від 16 липня 2014 року,

встановила:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що він є власником
квартири АДРЕСА_1, де зареєстрований та
постійно проживає. У період з 2006 по 2010
роки проживав у цивільному шлюбі з
ОСОБА_8, та на прохання останньої уклав
з ОСОБА_6 фіктивний шлюб, оскільки
ОСОБА_6 мала намір отримати шенгенську
візу та виїхати до Польщі. Влітку 2010
року у квартирі тимчасово не проживав у
зв'язку з хворобою матері, в серпні
цього ж року приїхав до квартири і від
сусідів дізнався, що квартира продана,
а ОСОБА_8 зникла. Наприкінці жовтня 2010
року виявив зникнення свого паспорта
громадянина України, про що подав заяву
до Оболонського РУ ГУ МВС України. На
початку листопада 2010 року отримав
рахунок за сплату житлово-комунальних
послуг та дізнався, що власником
квартири є ОСОБА_5 Квартира продана на
підставі договору купівлі-продажу від
22 травня 2010 троку між ОСОБА_6, яка діяла
на підставі довіреності від 19 лютого 2010
року, виданої від імені ОСОБА_4,
посвідченої державним нотаріусом
Одинадцятої київської державної
нотаріальної контори Потаповим М.Ю.,
зареєстрованої у реєстрі за реєстровим
№ 4-321, та ОСОБА_5

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 27 лютого 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсною
довіреність від 19 лютого 2010 року,
видану від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_6,
посвідчену державним нотаріусом
Одинадцятої київської державної
нотаріальної контори Потаповим М.Ю.,
зареєстровану в реєстрі за реєстровим
№ 4-321. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 22 травня 2010 року між ОСОБА_4 в
особі повіреної ОСОБА_6 та ОСОБА_5,
посвідчений державним нотаріусом
Одинадцятої київської державної
нотаріальної контори Потаповим М.Ю.,
зареєстрований в реєстрі за реєстровим
№ 4-172. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва 16
липня 2014 року рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 27 лютого 2014
року скасовано. Ухвалено нове рішення
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_4.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_7 просив скасувати рішення
апеляційного суду м. Києва 16 липня 2014
року, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду м. Києва 16 липня 2014
року, оскільки воно законне та
обґрунтоване, так як висновком
судово-почеркознавчої експертизи від 28
листопада 2013 року № 11770/11771/13-32,
висновком комісійної
судово-почеркознавчої експертизи від 27
травня 2014 року № 2555/2556/14-32 встановлено,
що підписи в оспорюваній довіреності
від 19 лютого 2010 року, а також в реєстрі
нотаріальних дій Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори за 2010 рік виконані самим ОСОБА_4
Письмовий доказ - висновок експерта
відділу криміналістичних досліджень
НДЕКЦ при ГУ МВС України в м. Києві від 31
січня 2012 року № 8/тдд оцінений судом
апеляційної інстанції у
співвідношенні до інших доказів, в т.ч.
висновків судових експертиз, та на
думку колегії суддів апеляційного суду
їх не спростовує.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального та матеріального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
16 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Ю.Г.Іваненко

Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель