Головуючий у першій інстанції
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Журавльова О.Г.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів на утримання малолітньої
дитини та за прострочення сплати
аліментів на утримання непрацездатної
дружини за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
подану через представника ОСОБА_4, на
рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 12 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3
на її користь неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 8592,10 гривень, та
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів на утримання непрацездатної
дружини в сумі 6017,70 гривень, а також
судові витрати.

Позивачка посилалася на те, що з 17.08.2011
року вона перебувала з відповідачем у
шлюбі, який було розірвано рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 20 травня 2013 року. Від шлюбу мають
доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, котра
проживає з нею.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 10 грудня 2012 року
стягуються з відповідача на її користь
на утримання малолітньої доньки
аліменти у розмірі 300 грн. щомісяця,
починаючи з 19 листопада 2012 року та
стягуються з відповідача на її користь
на її утримання до досягнення донькою
3-х років кошти у розмірі 300 грн.
щомісяця, починаючи з 19 листопада 2012
року.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 20 травня 2013 року змінено
розмір аліментів на її користь на
утримання малолітньої доньки з 300 грн.
щомісяця на 400 грн. щомісяця.

Добровільно відповідач рішення судів
не виконує, тому 07.02.2013 року позивачка
звернулась до Першого Приморського
відділу ДВС Одеського міського
управління юстиції з заявою про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню рішення суду за
виконавчими листами від 06.02.2013 року,
виданих Біляївським районним судом
Одеської області у справі № 1506/5895/2012 та
в подальшому і рішення Приморського
районного суду м. Одеси.

Відповідач сплачував аліменти не
регулярно та не в повному обсязі, в
зв»язку з чим утворилася
заборгованість зі сплати аліментів.

Всього сума пені за несвоєчасну сплату
аліментів на утримання малолітньої
дитини з листопада 2012 року по червень
2014 року становить 8592,10 гривень та сума
пені за несвоєчасну сплату аліментів
на утримання непрацездатної дружини до
досягнення дитиною 3-х років складає з
листопада 2012 року по червень 2014 року -
6017,70 гривень.

Рішенням Приморського районного
суду м.Одеси від 12 листопада 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 неустойку за прострочення
сплати аліментів на утримання
малолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 7174,56 гривень, а
також неустойку (пеню) за прострочення
сплати аліментів на утримання
непрацездатної дружини в розмірі 4790,50
гривень, та судовий збір в розмірі 243,60
гривень, а всього 12208,66 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, через
представника ОСОБА_4, просить рішення
суду скасувати, тому що воно ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Позивачка рішення суду не оскаржує.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов»язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки / пені/ у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що рішенням
Біляївського районного суду Одеської
області від 10 грудня 2012 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на
утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 по
300 грн. щомісячно, починаючи з 19
листопада 20112 року до її повноліття, та
на утримання матері дитини до
досягнення дитиною трьох років по 300
грн. щомісячно.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 20 травня 2013 року збільшено
розмір аліментів, які стягуються на
утримання доньки до 400 грн. в місяць.

Першим Приморським відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчих листів, виданих на підставі
вказаних судових рішень.

Згідно розрахунку державного
виконавця першого Приморського
відділу ДВС від 23.06.2014 року розмір
заборгованості по аліментам ОСОБА_3 на
користь позивачки станом на 01.06.2014 року
складає: за виконавчим листом № 522/3097/13ц
- 3570 грн., а розмір заборгованості за
виконавчим листом № 1506/5895/2012 - 2370 грн.

При встановлених обставинах та на
підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про стягнення з платника
аліментів неустойки /пені/ при
виникненні заборгованості, яка
підтверджена розрахунками державного
виконавця першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції.

Посилання апеляційної скарги на те, що
ОСОБА_3 не знав про його заборгованість
по аліментам, є безпідставними.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов»язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Матеріалами
справи підтверджено, що платник
аліментів знав, що з нього стягуються
аліменти на утримання малолітньої
дитини та дружини до досягнення
дитиною трьох років. Станом на 01.06.2014
року заборгованість боржника ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 склала 3570 грн. та 2370 грн.,
що підтверджено детальними
розрахунками, зробленими державним
виконавцем першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
на підставі ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження», з зазначенням
розміру несплачених аліментів по
кожному платежу, тобто помісячно / а.с.
12-16/.

Відповідачем також не надано доказів
того, що несплата аліментів та
несвоєчасна сплата була наслідком
тяжкої хвороби, іншої незалежної від
нього обставини. Відсутність таких
доказів у платника аліментів надає
право на неустойку одержувачу
аліментів.

Посилання апеляційної скарги на те, що
судом не надано розрахунків пені, не
може бути підставою для скасування
рішення суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Розрахунок пені за несвоєчасну та не в
повному розмірі сплату аліментів на
утримання дитини та дружини, наданий
позивачкою та зроблений, виходячи з
розміру заборгованості, визначеної
державним виконавцем, виходячи з суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо, з кількості прострочених днів /
а.с. 3-5/.

Відповідачем, відповідно до ст. 60 ЦПК
України, не надано своїх розрахунків
неустойки / пені/.

Крім того, необхідно також зазначити,
що судом стягнута неустойка /пеня/ за
один рік. Тому посилання апеляційної
скарги на те, що судом не враховано
правовий висновок Верховного Суду
України щодо встановлення розміру
неустойки /пені/, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов»язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши їх
загальну суму, на увагу не
заслуговують.

Позивачка рішення суду не оскаржує.

Посилання апеляційної скарги на те, що
при стягненні неустойки судом не
прийнято до уваги матеріальне
становище платника аліментів, є
безпідставним. При розгляді справи в
суді першої інстанції та в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_3 не надав
жодного належного та допустимого
доказу свого скрутного матеріального
становища, яке б не давало йому
можливості сплачувати неустойку.

Відповідач не позбавлений права на
звернення до суду з позовом про
зменшення суми чи звільнення від
сплати при наявності та наданні
доказів.

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих сторонами доказів, які
знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через
представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 12 листопада 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
К.П.
Мартинова

Судді
Ю.І.
Кравець

О.Г.
Журавльов