Справа № 346/3889/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2192/2014
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів
Ковалюка Я.Ю.,Шишка А.І.

секретаря Капущак С.В.

з участю апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності на спадкове
майно, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Коломийського
міськрайонного суду від 15 серпня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року з позовом до суду
звернувся ОСОБА_2, щоб ухвалити рішення,
яким визнати за ним право власності на ?
частини житлового будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував
тим, що є спадкоємцем за заповітом ?
частки після смерті бабці ОСОБА_6, яка
була головою колгоспного двору і
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім нього,
спадкоємцем за заповітом є брат ОСОБА_5

На час ліквідації колгоспних дворів в
господарстві проживали ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_2 і кожному
належить по 1/5 частині житлового
будинку з господарськими спорудами.

Тому його частка у домоволодінні разом
із спадковою по заповіту становить ?
частину.

Отримати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом не може через
відсутність правовстановлюючих
документів на майно, тому просить
визнати право власності на свою частку
в судовому порядку.

Заочним рішенням Коломийського
міськрайонного суду від 15 серпня 2014
року позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
змінити його частку у спадковому майні.

Вважає рішення незаконним, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, порушено норми матеріального
права. При ухваленні рішення суд
помилково врахував, що син померлої
ОСОБА_3 на час відкриття спадщини був
пенсіонером і має право на обов'язкову
частку у спадщині, тому його частка
повинна бути збільшена.

Вислухавши доповідача, апелянта,
який вимоги скарги підтримав,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що син
померлої, відповідач ОСОБА_3 є
пенсіонером, має право на обов'язкову
частку у спадщині, тому вона становить
3/10 частини, а за позивачем ОСОБА_2 слід
визнати право власності на ? частки.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 120
ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на
час виникнення правовідносин) майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК
УРСР (у редакції, що була чинною на час
виникнення правовідносин) розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
в пункті 6 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 1995 року N 20
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», спори щодо майна
колишнього колгоспного двору, яке було
придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулювали
власність цього двору, а саме: а) право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні. Такими, що втратили це право,
вважаються працездатні члени двору,
які не менше трьох років підряд до цієї
дати не брали участі своєю працею і
коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба); б) розмір
частки члена двору визначається
виходячи з рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх та
непрацездатних. Частку працездатного
члена двору може бути зменшено або
відмовлено у її виділенні при
недовгочасному його перебуванні у
складі двору або незначній участі
працею чи коштами в господарстві двору.
Особам, які вибули з членів двору, але
не втратили права на частку в його
майні, вона визначається виходячи з
того майна двору, яке було на час їх
вибуття і яке збереглося.

Судом встановлено, що станом на 01 липня
1990 року та станом на 23 квітня 1991 року
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами в с. Черемхів по
вул. Українській, 55 Коломийського
району Івано-Франківської області
належав до суспільної групи -
колгоспний двір, головою якого була
ОСОБА_6 Крім неї, у господарстві були
зареєстровані її син ОСОБА_3, онучка
ОСОБА_7 та онуки ОСОБА_5,
ОСОБА_2.(а.с. 12).

Згідно заповіту, посвідченого
секретарем сільської ради голова двору
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, усе
своє майно заповіла онукам ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 в рівних частинах (а.с. 13).

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 18 грудня 2013 року визначено
ОСОБА_2 додатковий строк - 90 днів для
подання заяви в нотаріальну контору
для прийняття спадщини, яка відкрилась
після смерті ОСОБА_6

У зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів, що
підтверджують право власності
померлої ОСОБА_6 на нерухоме майно,
ОСОБА_2 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на ?
частину спадкового майна (а.с. 16).

Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців є рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Позивач ОСОБА_2, звертаючись до
суду з позовом просив про визначення
йому тільки ? частки як спадкоємцю за
заповітом після смерті бабусі,
зазначивши, що його батько, а померлої
син ОСОБА_3 є пенсіонером, тому має
право на 3/10 частини, а тому суд,
виходячи з вимог законодавства, що
стосуються спадкування та доводів
заявлених позовних вимог поділив 1/5
частину домоволодіння померлої між
онуками по заповіту та сином як
пенсіонером.

Однак суд першої інстанції при
постановленні рішення повинен був
встановити, що батько позивача ОСОБА_5,
який має 1/5 частину майна колгоспного
двору не має права на обов'язкову
частку після смерті матері, оскільки на
час відкриття спадщини не досяг
пенсійного віку.

Відповідно до змісту п. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК
України, яка на підставі ч. 1 ст. 8 ЦК
України підлягає застосуванню до
спірних відносин, непрацездатними
особами є особи, які досягли пенсійного
віку, встановленого законом.

Статтею 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції 2010 року для
чоловіків визначено пенсійний вік 60
років.

Спадкодавець ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, тому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
на момент її смерті не досяг 60 років.

У зв'язку з цим колегія суддів
приходить до переконання, що частки
усіх спадкоємців повинні бути
визначені правильно, тому рішення
підлягає скасуванню з правильним
визначенням частки апелянта.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Заочне рішення Коломийського
міськрайонного суду від 15 серпня 2014
року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання права власності на
спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності по 3/10
частини нерухомого майна - житлового
будинку, Сараю «Б», стайні «В»,
вбиральні «Г», стайні «Ж», сараю «З»,
криимці «1», що знаходяться в АДРЕСА_1
вартістю 19 236,60 гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Р.Й. Матківський

Судді
Я.Ю. Ковалюк

А.І. Шишко