АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 193/922/14-ц
Провадження 22ц/774/2173/К/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Михайлів Л.В.,
Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2, яка діє за довіреністю в
інтересах ОСОБА_3, на рішення
Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 08
вересня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Степове», третя
особа - Відділ Держземагенства у
Софіївському районі Дніпропетровської
області, про розірвання договору
оренди землі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Степове» (далі - ТОВ
«Степове») та просила суд розірвати
договір оренди земельної ділянки від
01.02.2013 року, зобов'язати відповідача
повернути позивачу земельну ділянку,
стягнути з ТОВ «Степове» на користь
ОСОБА_3 орендну плату за 2013 рік у сумі
8110,19 грн. та пеню за період з 01.01.2014 року
по 01.04.2014 року у сумі 73 грн., судові
витрати та орендну плату за
користування земельною ділянкою
позивача у 2014 році до моменту її
фактичного повернення.

Неодноразово уточнивши позовні
вимоги, в останній їх редакції позивач
ОСОБА_3 просила суд розірвати договір
оренди земельної ділянки від 03.05.2012
року та стягнути з відповідача на її
користь судовий збір у сумі 362,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_3 зазначила, що вона є власником
земельної ділянки площею 8,710 га., що
розташованої на території
Першотравенської сільської ради
Софіївського району Дніпропетровської
області.

01 лютого 2013 року між позивачем
ОСОБА_3 та відповідачем ТОВ «Степове»
було укладено договір оренди земельної
ділянки строком на 5 років, згідно
пункту 4.1 якого орендна плата за
користування земельною ділянкою
площею 8,710 га становила 5% від державної
оцінки земельної ділянки, що складає
8110,19 грн., яку відповідач зобов'язався
сплачувати позивачеві до 31 грудня
кожного року протягом всього строку
оренди. У зв'язку з тим, що відповідач у
встановлений строк не сплатив їй
орендну плату за 2013 рік, уточнивши
позовні вимоги, в останній їх редакції
ОСОБА_3 просила суд розірвати договір
оренди земельної ділянки від 03.05.2012
року та стягнути з відповідача на її
користь судові витрати у розмірі 362 грн.
40 коп.

Рішенням Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 08
вересня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Зокрема, апелянт посилається на те, що
суд першої інстанції при ухваленні
рішення не взяв до уваги, що позов
ОСОБА_3 містить вимоги про розірвання
договору оренди земельної ділянки у
зв'язку зі систематичною затримкою
відповідачем виплати орендної плати, а
не її систематичною несплатою, тому
судом безпідставно застосовано п. «д»
статті 141 Земельного кодексу України.

Крім того, апелянт ОСОБА_2 зауважила, що
договір оренди земельної ділянки може
бути розірваний достроково, оскільки
сам відповідач не заперечує затримку
у 4-5 місяців у виплаті орендної плати
позивачу, що є істотним порушенням
Закону України «Про орендну землі» і
істотних умов договору оренди.

На думку апелянта, суд при вирішенні
спору по суті, не врахував положення
ст. 41 Конституції України, ст.1
Протоколу Першого до Конвенції про
захист прав та свобод людини від
20.03.1952р., а також рішення Європейського
суду з прав людини щодо непорушності
права приватної власності,
безпідставно зазначив у рішенні, що
«невиплата орендної плати
відповідачем була затримана лише на
незначний період», оскільки поняття
«незначний період» відсутнє в
цивільному законодавстві, затримка
орендної плати протягом 4-5 місяців, на
яку позивач розраховувала, завдала
ОСОБА_3 істотної шкоди.

Крім того, представник позивача
зазначила, що судом першої інстанції
неправомірно було відхилено її
клопотання про витребування у
відповідача статутних документів, не
з'ясовано всі обставини по справі, які
мають суттєве значення для її
вирішення та допущено порушення норм
процесуального права, а саме: у
судовому засіданні 08 вересня 2014 року
судом не було оголошено про заміну
секретаря судового засідання та
сторонам не було роз'яснено право
відводу секретарю, в рішенні не надано
оцінки показанням опитаного свідка,
невидано вступну та резолютивну
частини рішення, невчасно видано його
повний текст, позбавлено права
ознайомитись із журналом судового
засідання від 08 вересня 2014 року та не
викладено у рішенні пояснення
представника третьої особи.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача ТОВ «Степове»
просить її відхилити, а рішення суду, як
законне та обґрунтоване, на його думку,
залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки площею 8,710
га., розташованої на території
Першотравенської сільської ради
Софіївського району Дніпропетровської
області.

01 лютого 2013 року між позивачем ОСОБА_3
та відповідачем ТОВ «Степове» було
укладено договір оренди земельної
ділянки строком на 5 років.

Пунктом 4 зазначеного договору оренди
передбачено, що орендна плата складає у
грошовому виразі 5% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
станом на 01 січня кожного року, за який
нараховується орендна плата, що
відповідає 8110,19 грн. за 2012 рік.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3
посилалася на неналежне виконання
відповідачем ТОВ «Степове» обов'язків,
передбачених умовами договору оренди
земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що невиплата орендної
плати носила нерегулярний характер,
доказів систематичного порушення
виплати орендної плати позивачем не
надано, у зв'язку з чим відсутні правові
підстави для розірвання договору
оренди земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ст.1 Закону України «Про оренду
землі» оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Статтею 2 зазначеного Закону
передбачено, що відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 цього Закону
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Статею 21 цього Закону встановлено, що
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір та умови орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди.

Право орендодавця вимагати від
орендаря своєчасного внесення
орендної плати передбачено ст. 24
Закону.

Загальні підстави для розірвання
договору передбачені статтею 651 ЦК
України та включають положення про те,
що договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Підстави припинення договору оренди
землі передбачені статтею 31 Закону
України «Про оренду землі», зокрема
згідно ч.3 цієї статті на вимогу однієї
із сторін договір оренди землі може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.

Припинення договору оренди землі
шляхом його розірвання врегульовано
положеннями ст.32 Закону України "Про
оренду землі".

Відповідно до ч. 1 цієї статті Закону на
вимогу однієї із сторін договір оренди
землі може бути достроково розірваний
за рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, а також на підставах,
визначених ЗК України та іншими
законами України.

Перелік обов'язків орендаря,
встановлений ст. 25 Закону «Про оренду
землі», невиконання яких може бути
підставою для дострокового розірвання
договору за рішенням суду, є вичерпним
та не включає в себе обов'язок
своєчасної сплати орендної плати.

Пунктом 9.4 договору оренди встановлено
обов'язки орендаря земельної ділянки.

При цьому згідно п. 12.4 договору
сторони домовились про те, що дія
договору припиняється шляхом його
розірвання за: взаємною згодою сторін
за певної умови, а також за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін
внаслідок невиконання іншою стороною
обов'язків, передбачених чинним
Договором, та внаслідок випадкового
знищення, пошкодження орендованої
земельної ділянки, яке істотно
перешкоджає її використанню, а також з
інших підстав, визначених законом.

Підстави припинення права
користування земельною ділянкою
передбачені статтею 141 Земельного
кодексу України, зокрема, відповідно до
п. "д" ч. 1 цієї статті, такою підставою є
систематична несплата орендної плати.

Згідно правового висновку Верховного
Суду України, викладеного у постанові
від 12 грудня 2012 року по справі № 146цс12,
договір оренди землі можливо розірвати
лише в разі систематичної несплати
орендної плати.

Встановивши, що затримка виплати
орендної плати, яка має здійснюватись
один раз на рік до 31 грудня кожного року
дії договору оренди, затримана
відповідачем за 2013 рік, тобто
одноразово, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні вимог про
розірвання договору з підстав
систематичної несплати орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи,
пунктом 4 договору оренди земельної
ділянки, укладеного 01.02.2013 року між
позивачем та відповідачем,
передбачено, що орендна плата складає у
грошовому виразі 5% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
станом на 01 січня кожного року, за який
нараховується орендна плата, що
відповідає 8110,19 грн. за 2013 рік.

Згідно відомостей № 1 від 29 червня 2013
року, № 6 та 7 від 18 липня 2013 року позивач
ОСОБА_3 в рахунок орендної плати за
земельну ділянку отримувала
натуральний розрахунок.

Відповідно до довідки ТОВ «Степове» №
39 від 14 серпня 2014 року позивачу ОСОБА_3
за 2013 рік згідно договору оренди
земельної ділянки станом на 14.08.2014р.
нараховано орендної плати 8110,19 грн.,
утримано прибутковий податок 1216,53грн.
та видно 6893,66 грн., залишок орендної
плати - 0грн.(а.с.67).

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову ОСОБА_3 про розірвання договору
оренди земельної ділянки з підстав
затримки відповідачем виплати
орендної плати за 2013 рік.

Доводи апеляційної скарги
представника позивача про те, що позов
ОСОБА_3 містить вимоги щодо розірвання
договору оренди земельної ділянки у
зв'язку із систематичною затримкою
відповідачем виплати орендної плати, а
не її систематичною несплатою, та
безпідставне застосування судом п. «д»
статті 141 Земельного кодексу України,
не беруться до уваги колегією суддів з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Невиконання відповідачем обов'язку зі
сплати орендної плати у строк,
визначений умовами договору, і є
несплатою орендної плати, у зв'язку з
чим суд першої інстанції правильно
застосував до спірних правовідносин
положення ст.141 п. «д» Земельного
кодексу України.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що договір оренди земельної ділянки
може бути розірваний достроково,
оскільки сам відповідач не заперечує
затримку у 4-5 місяців у виплаті
орендної плати позивачу, що є істотним
порушенням Закону України «Про орендну
землі» і істотних умов договору оренди,
не можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки разове порушення умов
договору у цій частині не є істотним і
не може бути підставою для розірвання
договору у зв'язку із систематичним
порушенням його умов.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд при вирішенні спору по суті, не
врахував положення ст. 41 Конституції
України, ст.1 Протоколу Першого до
Конвенції про захист прав та свобод
людини від 20.03.1952р., а також рішення
Європейського суду з прав людини щодо
непорушності права приватної
власності, не можуть бути взятими до
уваги колегією суддів, оскільки ці
законодавчі акти гарантують права не
тільки осіб, яким належить право
власності на майно, але й осіб, яким на
визначених законом підставах належить
право володіння цим майном.

Також не можуть бути підставою для
скасування законного та
обґрунтованого рішення посилання в
апеляційній скарзі на те, що суд
безпідставно зазначив у рішенні, що
«невиплата орендної плати
відповідачем була затримана лише на
незначний період», оскільки поняття
«незначний період» відсутнє в
цивільному законодавстві, затримка
орендної плати протягом 4-5 місяців, на
яку позивач розраховувала, завдала
позивачу істотної шкоди, так як
сторони погодили сплату відповідачем
орендної плати не щомісячно, а раз на
рік, тому для правильного вирішення
даної справи правове значення має не
тривалість затримки розрахунку в часі
протягом року, за який має бути
здійснено розрахунок, а
систематичність затримки розрахунку
протягом дії договору з огляду на те, що
такі розрахунки мають проводитись один
раз на рік.

Посилання представника позивача на
незазначення в рішенні суду та
ненадання оцінки поясненням
допитаного судом свідка також не
можуть бути підставою для скасування
законного та обґрунтованого рішення
суду, оскільки відомості щодо
наявності між позивачем і відповідачем
орендних відносин до 2013 року та
затримки орендної плати протягом
останніх трьох років відомі свідку зі
слів позивача, не мають вирішального
значення для даної справи, оскільки
оспорюваний договір оренди земельної
ділянки укладений сторонами 01.02.2013
року.

Також не заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги стосовно
відхилення клопотання про
витребування установчих документів
відповідача з метою з'ясування
повноважень ТОВ «Степове» на укладання
договору оренди земельної ділянки,
оскільки підстави заявленого
позивачем позову не пов'язані із
запереченнями повноважень
відповідача на укладання договору
оренди земельної ділянки, сам позов
пред'явлено до ТОВ «Степове» та під
час розгляду справи клопотань з
приводу неналежності відповідача
сторонами не було заявлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що в судовому засіданні не було
проведено заміну секретаря судового
засідання та не роз'яснено сторонам
право на відвід секретарю, не можуть
бути підставою для скасування
законного та обґрунтованого рішення
суду, оскільки не призвели до
неправильного вирішення спору по суті.
Крім того, як пояснила в засіданні
колегії суддів представник позивача
ОСОБА_2, станом на момент ухвалення
рішення 08.09.2014 року у неї не було
відводів секретарю судового засідання
Мішурі Т.Л.

Інші порушення норм процесуального
права, на які посилається представник
позивача в апеляційній скарзі, не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, оскільки вони не призвели
до неправильного вирішення справи та,
відповідно до вимог ч.3 ст.309 ЦПК
України, не можуть бути
підставою для скасування
правильного по суті рішення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду на підставі
ст.308 ЦПК України залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє за
довіреністю в інтересах ОСОБА_3,
відхилити.

Рішення Софіївського районного
суду Дніпропетровської області від 08
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: