Справа № 750/9279/14 Провадження №
22-ц/795/2612/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Супрун О. П. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі:

головуючого - суддіГубар
В.С.,суддів:Кузюри Л.В., Харечко Л.К.при
секретарі:Поклад Д.В.за участю:ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова від 26 листопада 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третя особа - Деснянська районна у м.
Чернігові рада як орган опіки і
піклування, про визначення місця
проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
зареєстрованим місцем проживання його
матері ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.
Апелянт посилається на незаконність,
необґрунтованість, необ'єктивність та
несправедливість рішення суду,
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, необ'єктивну оцінку і
неповне дослідження доказів по справі,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 26 листопада 2014 року
ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що позивач звернувся до суду з
позовом в порядку ч.1 ст.161 СК України,
ст.6 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні». Апелянт не
погоджується з тим, що ОСОБА_7 проживає
разом з матір'ю за спільною згодою
сторін, оскільки після розлучення
ОСОБА_5 забрала сина, отримує аліменти
на його утримання та обмежує
позивачеві спілкування з ним, що
підтверджується витягом з рішення
виконавчого комітету Деснянської
районної ради у м. Чернігові від 22
червня 2009 року та письмовими дозволами
ОСОБА_5 від 16 червня 2012 року та від 31
листопада 2013 року.

Апелянт зазначає, що він вдруге
одружився, від шлюбу має дитину,
фактично він проживає у будинку
батьків дружини, а в однокімнатній
квартирі АДРЕСА_2 проживає його мати.
Зазначає, що за зареєстрованим місцем
проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1
знаходяться речі ОСОБА_7, мається все
необхідне для його розвитку, навчання
та відпочинку.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_5 просить залишити без
задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_6
та залишити без змін законне та
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_5, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до наступних висновків.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції
виходив з того, що після розірвання
сторонами шлюбу дитина за спільною
згодою батьків проживає разом із
матір'ю ОСОБА_5, а тому право позивача
щодо визначення місця проживання його
дитини ніким не порушується та не
оспорюється, оскільки відсутній спір
про місце проживання ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З таким висновком суду
першої інстанції погоджується
апеляційний суд, враховуючи наступне.

Судом по справі встановлено, що з 14
липня 2001 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, який 15 травня 2007
року розірвано, про що в книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за №445
(а.с.3,4), від шлюбу мають малолітнього
сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Деснянської районної у м.
Чернігові раді № 172 від 22 червня 2009 року
«Про пропозиції комісії з питань
захисту прав дітей та служби у справах
дітей» за згодою сторін порядок участі
батька ОСОБА_6 у вихованні малолітнього
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначений
наступний: у середу з 18-00 до 20-00 год. та у
суботу з 9-00 до 19-00 год. з дотриманням
режиму харчування дитини (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 26 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 15 квітня 2014 року, зменшено
розмір аліментів, що стягуються з
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_5
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, до 1/6 частини усіх
доходів заробітку (доходу) щомісячно,
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
до досягнення дитиною повноліття
(а.с.32-33).

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 07 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 24 квітня 2014 року,
відмовлено ОСОБА_6 в задоволенні позову
до ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_7
про визнання сина ОСОБА_7 таким, що
втратив право користування належним
позивачеві житловим приміщенням
(а.с.10-11,12). Зазначені судові рішення, які
набрали законної сили, підтверджують
право користування ОСОБА_7 спірною
квартирою по АДРЕСА_2 та є
преюдиціальними при вирішенні цього
спору.

Згідно зі ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 161 СК
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України», вирішуючи спори між батьками,
які проживають окремо (в тому числі в
одній квартирі), про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд,
виходячи із рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей,
повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Відповідно до принципів 6, 7 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як вбачається з матеріалів справи,
висновком виконавчого комітету
Деснянської районної у м. Чернігові
ради №216 від 24.11.2014 року щодо визначення
місця проживання малолітнього ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4, встановлено, що дитина
проживає у АДРЕСА_1, а зареєстрована з
батьком ОСОБА_6 по АДРЕСА_2. Після
розірвання шлюбу між батьками дитина
залишилася проживати з матір'ю.
Деснянська районна у м. Чернігові рада
як орган опіки і піклування вважає, що
підстави для звернення ОСОБА_6 до суду з
позовом про визначення місця
проживання дитини відсутні (а.с.41).

Згідно довідки вуличного комітету
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради №33 від 11.11.2014 року ОСОБА_6 проживає
по АДРЕСА_3 без реєстрації, а
зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.28).

У трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 та у
однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 є умови
для проживання малолітньої дитини
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у кожному з
помешкань є необхідне для проживання
та всебічного розвитку хлопчика, що
підтверджується актами обстеження
житлового побутових умов від 05.11.2014
року та 11.11.2014 року, затверджених
начальником служби у справах дітей
Деснянської районної у місті Чернігові
ради (а.с.42,43).

Згідно ч.1 ст.161 СК України місце
проживання дитини, яка досягла років,
визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я тощо, в якому вона проживає,
якщо інше місце проживання не
встановлено за згодою між дитиною та
батьками (усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна. У разі спору місце
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років
визначається органом опіки та
піклування або судом.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1
ст.15 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Сукупність зібраних по справі доказів
свідчить про те, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
після розлучення батьків проживає
разом із матір'ю, про що стверджує
позивач та не заперечує відповідач,
тобто права ОСОБА_6 не порушені та не
оспорюються ОСОБА_5, з якою проживає
малолітня дитина ОСОБА_7, про що
вмотивовано зазначено в рішенні суду
першої інстанції.

Зважаючи на сукупність обставин цієї
конкретної справи та згідно до ст.ст. 3,
4, 6 Конвенції про права дитини від 20
листопада 1989 року де визначено, що у
всіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини, і
держави-учасниці зобов»язані
забезпечити такий захист і піклування ,
які необхідні для її благополуччя,
беручи до уваги й обов»язки її батьків.
Стаття 16 Конвенції вказує, що дитина не
може бути об»єктом втручання у
здійснення її права на недоторканість
житла, та має право на захист закону від
такого втручання або (навіть)
посягання, а значить спірне житлове
приміщення, де дитина зареєстрована, є
недоторканим і житлове право ОСОБА_7
підлягає судовому захисту.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції за відсутності спору між
батьками щодо місця проживання ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ґрунтовно відмовив в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, а
тому апеляційну скаргу слід відхилити,
а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 26 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: