Справа № 1001/1989/2012-ц
Провадження № 6/355/104/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

про відмову у тимчасовому
обмеженні у праві виїзду за межі
України

06 жовтня 2014 року Баришівський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого судді Лисюк
О.Д.

секретаря
Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання відділу Державної
виконавчої служби Баришівського
районного управління юстиції
Київської області про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_1 за межі
України,-

В С Т А Н О В И В :

До Баришівського районного суду
Київської області надійшло подання
відділу ДВС Баришівського РУЮ
Київської області про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_1,  за межі
України.

В обґрунтування поданого клопотання
зазначено, що на виконанні у ВДВС
Баришівського РУЮ знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №1001/1989/2012
№2/355/119/2013 виданого 10.01.2013 року
Баришівським районним судом Київської
області про стягнення із ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітньої дочки, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4
частини усіх видів доходів, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи із 19.12.2012 року і до повноліття
дитини.

Однак, від виконання даного рішення,
боржник ОСОБА_1 злісно ухиляється.

ВДВС Баришівського РУЮ Київської
області просить суд винести ухвалу,
якою встановити тимчасове обмеження у
праві виїзду громадянина України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в
ІНФОРМАЦІЯ_3  за межі України.

Розглянувши подане клопотання, суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні даного подання, виходячи з
наступних міркувань.

Стаття 377-1 Цивільно-процесуального
кодексу України закріплює порядок
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Так відповідно до частини першої
зазначеної статті питання про
тимчасове обмеження боржника –
фізичної особи або керівника –
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України» підставою
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон є ухилення
громадянина від зобов’язань
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов’язань. Тимчасове
затримання або вилучення паспорту у
таких випадках здійснюється судом,
органами прокуратури, органами
внутрішніх справ, служби безпеки,
державної прикордонної служби України,
військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Згідно з роз’ясненням Міністерства
Юстиції України та Адміністрації
Державної прикордонної служби України
від 27.05.2008р. №25-32/463, наявність в особи
невиконаних зобов’язань, покладених
на неї судовим рішенням є підставою для
обмеження у праві виїзду за межі
України, питання такого обмеження
вирішується у судовому порядку.

Стаття 5 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлює, що державний
виконавець зобов’язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче
провадження» закріплює заходи
примусового виконання рішень. Згідно
цієї статті, заходами примусового
виконання рішення є:

- звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

- звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

- вилучення в боржника і передача
стягувача певних предметів, зазначених
у рішенні;

- інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, вирішення питання, щодо
обмеження особи в праві виїзду за межі
України може бути останнім етапом
примусового виконання судового
рішення, якщо державний виконавець
застосував усі заходи примусу.

Звернувшись до суду із поданням про
тимчасове обмеження в праві виїзду
ОСОБА_1 за межі України, державним
виконавцем не зазначено підстав та
доказів того, що боржник має намір
виїхати за межі України, тобто
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Також у поданні
відсутні документи, які б свідчили про
здійснення відповідних виконавчих дій
щодо сплати боржником суми
заборгованості.

Окрім того, суд звертає свою увагу на ту
обставину, що тимчасове обмеження
виїзду за кордон здійснюється на
підставі рішення суду і тільки у разі,
якщо особа має паспорт для виїзду за
кордон. У разі, якщо особа не має
паспорту для виїзду за кордон, їй може
бути тимчасово відмовлено у видачі
паспорту. Вказане рішення, відповідно
до п. 23 Правил оформлення і видачі
паспортів громадянина України для
виїзду за кордон і проїзних документів
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 24
березня 2004 року, приймається за
наявності в територіальному органі або
підрозділі Державного департаменту у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб і МЗС
інформації про існування підстав
зазначених у п. 22 цих Правил.

В обґрунтування свого клопотання,
державним виконавцем зазначено, що
відомості про отримання закордонного
паспорту громадянином України ОСОБА_1
відсутні.

Таким чином суд вважає, що подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Баришівського районного управління
юстиції, є безпідставними.

Керуючись ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,

Ухвалив:

В задоволенні подання відділу
державної виконавчої служби
Баришівського районного управління
юстиції Київської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5,
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня її отримання копії
ухвали.

Суддя Баришівського

районного суду

ОСОБА_4