Справа № 466/3787/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5596/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
відповідача ОСОБА_2, її представника -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 25 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи:
Третя Львівська державна нотаріальна
контора, відділ державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно, про
визнання недійсним свідоцтва на право
спадкування, скасування
реєстраційного посвідчення, виданого
на ім»я ОСОБА_2, визнання права
власності в порядку спадкування одної
другої частини жилого приміщення,-

в с т а
н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, в якому просила визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане
відповідачеві ОСОБА_2 27.12.2011 року
державним нотаріусом Третьої
Львівської державної нотаріальної
контори Станкевич В.М., про
успадкування відповідачем після
смерті свого брата ОСОБА_6., який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, скасувати реєстрацію права
власності відповідача на вказану
частку квартири, вчинену 15.03.2012 року
Обласним комунальним підприємством
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» (далі - ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО»), та визнати за нею право
власності на цю частину квартири в
порядку спадкування після смерті її
колишнього чоловіка.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала
тим, що квартиру вона отримала за
місцем праці, зареєструвала у ній свого
чоловіка ОСОБА_6., і в подальшому вони
приватизували квартиру на двох. 04.07.2002
року шлюб між ними було розірвано,
однак, після розірвання шлюбу чоловік
проживав разом з нею у громадянському
шлюбі аж до смерті, вона його доглядала,
а тому вважає, що саме вона має право на
успадкування спірної частки квартири,
а не відповідач. Зазначає, що
відповідач шляхом обману заволоділа
правовстановлюючими документами і
неправомірно оформила на себе
спадщину.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 25.06.2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2,
просить його скасувати з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи і ухвалити нове
рішення, яким її позов задовольнити.
Апелянт не погоджується з висновками
суду про недоведеність нею факту
спільного ведення з покійним ОСОБА_6.
господарства та проживання однією
сім»єю, оскільки цей факт підтверджено,
на її думку, показаннями допитаних в
судовому засіданні свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, а факт спільного проживання, -
довідкою ЖЕК «Електрон», відповідно до
якої ОСОБА_6. був зареєстрований та
проживав до дня смерті у спірній
квартирі разом з нею. Крім цього,
апелянт зазначає, що ОСОБА_6 приховав
від неї перед укладенням шлюбу важку
хворобу, у зв»язку з чим вона подала до
суду позов про визнання шлюбу
недійсним.

В судове засідання позивач та треті
особи не з»явились, хоча про час та
місце розгляду справи були повідомлені
у встановленому процесуальним законом
порядку (а.с.164-166), про причини своєї
неявки суд не повідомили, позивач
просила відтермінувати розгляд цієї
справи до вирішення іншої справи за її
позовом про визнання шлюбу недійсним, а
тому за відсутності причин неявки
позивача, які можна було б визнати
поважними, та відсутності клопотань
про відкладення розгляду справи від
третіх осіб, розгляд справи проведено
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України
у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони відповідача ОСОБА_2 в
заперечення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є
1/2 частина однокімнатної квартири
АДРЕСА_1 загальною площею 38,2 кв.м., яка
належала ОСОБА_6. на праві власності
(а.с.5).

Власником іншої половини квартири є
позивач ОСОБА_4 (а.с.5).

ОСОБА_4 та ОСОБА_6. перебували в
зареєстрованому шлюбі з 27.04.1996 року до
04.07.2002 року (а.с.10). Вказану квартиру вони
набули у власність 27.09.1996 року в
результаті її приватизації.

ОСОБА_6. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9) і до дня
своєї смерті проживав і був
зареєстрований у вказаній вище
квартирі (а.с.6 спадкової справи).

27.12.2011 року державним нотаріусом
Третьої Львівської державної
нотаріальної контори Станкевич В.М. на
підставі заяви відповідача ОСОБА_2 від
20.02.2009 року видано свідоцтво про право
на спадщину за законом, згідно з яким
відповідач ОСОБА_2 успадкувала після
смерті свого брата ОСОБА_6. 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 (а.с.1, 30 спадкової
справи).

На підставі вказаного свідоцтва, 15.03.2012
року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було
зареєстровано право власності
відповідача ОСОБА_2 на спірну частину
квартири (а.с.7).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
безпідставності та недоведеності
заявлених нею вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки на момент відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_6. позивач не була
його дружиною, а тому свідоцтво про
право на спадщину видане нотаріусом
відповідачеві ОСОБА_2 на підставі
поданої нею в межах визначеного
законом шестимісячного строку заяви
про прийняття спадщини, як
спадкоємцеві другої черги, оскільки
спадкоємців першої черги не було, що
відповідає вимогам ст.ст.1258, 1262, 1268-1270,
1296,1297 ЦК України, і підстав визнавати
його недійсним немає.

Правильним є також висновок суду
першої інстанції про безпідставність
заявлених позивачем вимог щодо
визнання за нею права власності на 1/2
частину квартири в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_6., оскільки рішення
про встановлення факту проживання її
та покійного ОСОБА_6., однією сім»єю як
чоловіка та жінки не було, і такої
вимоги вона у даній справі не заявляла,
а окрім того, проживання однією сім»єю
жінки та чоловіка без шлюбу не є
підставою для виникнення права на
спадкування за законом, як спадкоємців
першої черги на підставі ст.1261 ЦК
України.

Згідно зі ст.1264 ЦК України, особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім»єю не менше п»яти років до часу
відкриття спадщини, відносяться до
спадкоємців четвертої черги, а тому в
силу вимог ст.1258 цього Кодексу
одержують право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, а таких
обставин у даній справі не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин та фактичні обставини
справи, давши належну правову оцінку
доказам, які сторони надали в
обгрунтування своїх вимог та
заперечень, не допустив порушень норм
матеріального та/чи процесуального
права, які б були підставою для зміни чи
скасування оскаржуваного рішення,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 25 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.