Ухвала

іменем україни

19 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, поділ майна; за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на майно, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Житомирської області від 13 серпня
2014 року,

встановила:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що під час перебування в шлюбі з
відповідачем йому було виділено
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначала, що на вказаній земельній
ділянці вони збудували будинок.
Просила визнати будинок спільною
сумісною власністю подружжя, визнати
за нею право введення в експлуатацію та
подальшої реєстрації, як забудовника,
виділити їй в натурі 1/2 частину
спірного будинку.

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся з
зустрічним позовом до ОСОБА_3 та просив
з урахуванням того, що будівництво
будинку здійснювалось за його особисті
кошти, які він отримав в дар від свого
батька, визнати за ним право особистої
приватної власності на весь житловий
будинок по АДРЕСА_1

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 15 травня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю
подружжя. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4
за кожним право власності на 1/2 частини
вказаного житлового будинку та
здійснено його поділ в натурі, згідно
4-го варіанту висновку судової
будівельно-технічної експертизи від

27 лютого 2012 року: виділено ОСОБА_3
приміщення, що становить 49/100 ідеальної
частки, вартість відокремленої частини
складає 838 071 грн та ОСОБА_4 - 51/100
ідеальної частки, вартість
відокремленої частини складає 873 119 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 17 524
грн, як грошову компенсації внаслідок
зміни належних співвласникам часток.
Зобов'язано сторін провести певні
переобладнання та встановлено порядок
користування земельною ділянкою,
відповідно до 4-го варіанту висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 17 січня 2014 року № 223/13
(додаток № 5).

Зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без
задоволення.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 13 серпня

2014 року рішення суду першої інстанції в
частині задоволення первісного позову
скасовано, у цій частині ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні
житлового будинку спільною сумісною
власністю подружжя та його поділі,
апеляційний суд виходив із того, що
спірний будинок є самочинним
будівництвом, право власності на нього
не оформлено належним чином, тому
неможливе визнання права власності в
судовому порядку та не можливий поділ
будинку в натурі.

Даний висновок відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Установлено, що з 6 лютого 1998 року по 26
лютого 2008 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі. Після
розірвання шлюбу

ОСОБА_3 змінила прізвище на «ОСОБА_3».

Рішенням виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 9 грудня
1999 року ОСОБА_4 надано в постійне
користування земельну ділянку площею
681 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва
індивідуального житлового будинку із
землекористування Житомирського
обласного фонду соціального захисту
інвалідів.

На протязі 2000-2002 року подружжям
здійснено будівництво двоповерхового
будинку, загальною корисною площею 315,2
кв.м.

Відповідно до висновку судової
будівельно технічної експертизи від

30 квітня 2013 року спірний житловий
будинок відноситься до забудови 2000-х
років, будівельною готовністю - 100%.

Положеннями ст. 105 ЦК УРСР визначено, що
громадянин, який збудував або будує
жилий будинок, здійснив або здійснює
його перебудову чи прибудову без
встановленого дозволу, або без належно
затвердженого проекту, або з істотними
відхиленнями від проекту, або з грубим
порушенням основних будівельних норм і
правил, не вправі розпоряджатися цим
будинком чи частиною його (продавати,
дарувати, здавати в найом тощо).

Установлено, що будь-які дозвільні
документи та належно затверджена
проектна документація, дозвіл на
виконання будівельних робіт, наданий
органами архітектурно-будівельного
контролю на будівництво спірного
житлового будинку у ОСОБА_4 відсутні.
Тобто спірний житловий будинок
відноситься до самочинного
будівництва.

Отже висновок апеляційного суду про те,
що спірний будинок не підлягає поділу
та визнанню права власності на його
частку, відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи
судом не були порушені норми
матеріального й процесуального права,
а наведені в скарзі доводи висновок
суду не спростовують, тому суд
касаційної інстанції згідно ч. 1 ст. 337
ЦПК України не знаходить підстав для
задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 13 серпня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Умнова І.М.
Фаловська