Справа №586/1214/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Швець І. Є.Номер провадження
22-ц/788/2277/14 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ільченко О. Ю.

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Середино-Будського
районного суду Сумської області від 20
листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення аліментів на утримання
дитини,

в с т а
н о в и л а :

Рішенням Середино-Будського районного
суду Сумської області від 20 листопада
2014 року на часткове задоволення
вказаного позову стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним
повноліття, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи стягнення
з 31 жовтня 2014 року та аліменти
сплачувати ОСОБА_6

Допущено негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів в межах
суми платежу за один місяць.

Відмовлено в частині позову щодо
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 10 червня 2013
року.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення її вимог
в повному обсязі.

Вказує, що факт вжиття нею необхідних
заходів щодо одержання аліментів
підтверджується відповідною письмовою
запискою та показаннями свідка ОСОБА_8,
що помилково не врахував суд першої
інстанції при ухваленні рішення у
справі.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_9 підтримав доводи
апеляційної скарги, а представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_10 заперечував проти них,
вважав рішення суду першої інстанції
законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, сторони з 22 липня 1995
року по 30 травня 2013 року перебували у
зареєстрованому шлюбі; мають сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 5, 6).

Згідно з довідкою № 50/3 син ОСОБА_11 є
інвалідом, у зв'язку з цим позивачка
отримувала з 01 червня 2010 року по 16
жовтня 2014 року соціальну допомогу на
дитину-інваліда, яка у жовтні 2014 року
складала 489 грн. 80 коп. (а. с. 32, 34).

Позивачка проживає разом із сином
ОСОБА_5, який знаходиться на її
утриманні, а відповідач та син сторін
Денис проживають окремо від них (а. с. 7,
31).

Колишнє подружжя з квітня 2012 року
проживають окремо, що визнається ними
самими (а. с. 6).

Відповідач з 06 лютого 2006 року по
теперішній час працює водієм
автогаражу в ДП «Середино-Будське
лісове господарство», а позивачка
працює страховим агентом у ВАТ «НАСК
«Оранта» (а. с. 33, 57-58).

За таких умов, правильно встановивши
фактичні обставини справи, суд дійшов
до обгрунтованого висновку про
наявність обов'язку відповідача щодо
утримання неповнолітнього ОСОБА_5 та
про необхідність стягнення з ОСОБА_4 на
користь позивачки аліментів у частці
від його заробітку.

Таке рішення, у тому числі й щодо
розміру присуджених аліментів,
узгоджується з положеннями статей 180,
182, 183 СК України, відповідає інтересам
дитини та принципам розумності і
справедливості.

Щодо визначення часу, з якого мають
присуджуватися аліменти на дитину, то
суд також вірно визначив його
починаючи від дня пред'явлення позову,
тобто з 31 жовтня 2014 року.

Так, відповідно до ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішення суду від дня пред'явлення
позову.

Аліменти за минулий час можуть бути
присуджені, якщо позивач подасть суду
докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Втім, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК
України позивачка не надала належних
та допустимих доказів на підтвердження
вжиття нею заходів щодо одержання
аліментів та ухилення відповідача від
їх сплати на її вимогу.

Письмова записка ж, яка не містить її
дати та авторства (а. с. 18) і на яку
вказує позивачка в апеляційній скарзі,
не є, в силу ст. ст. 57, 58, 59 ЦПК України,
належним та допустимим доказом.

Посилання позивачки на показання
ОСОБА_8, допитаного як свідка в судовому
засіданні 20 листопада 2014 року, теж не
свідчать про наявність обставин, про
які йде мова в ч. 2 ст. 191 СК України, бо,
зокрема, підтверджують бажання
відповідача в добровільному порядку
після отримання заробітної плати
надати грошові кошти на утримання сина
ОСОБА_5.

За таких умов, повно і всебічно
з'ясувавши обставини справи, права і
обов'язки сторін, перевіривши їхні
доводи та заперечення, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не містять
обставин, які були б підставою для
зміни чи скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Середино-Будського районного
суду Сумської області від 20 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -