У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 25 грудня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за договором
підряду та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про визнання договору підряду
розірваним, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 17 жовтня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року фізична
особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом, у якому
просив стягнути з ОСОБА_5
заборгованість за договором підряду в
сумі 24616,40 грн, пеню в розмірі 1422,51 грн та
3% річних від суми боргу у розмірі 285,28
грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що 30 березня 2012 року
між ним та ОСОБА_5 було укладено договір
підряду № 303/1 на озеленення
території.

За погодженням з ОСОБА_5 ним було
складено кошторис із визначенням
обсягу та вартості робіт, який
підписаний обома сторонами.

Загальна вартість робіт та матеріалів
була визначена в розмірі 15
3980,73 грн.

Роботи виконувались поетапно, про що
ними складались відповідні акти № № 22,
32, 34, 40, згідно з якими їх вартість
склала 110 398,40 грн.

Проте за результатами виконання
частини робіт відповідачем не було
підписано акти виконаних робіт № 37 та
№ 54 на загальну суму 27 818 грн.

Через несплату ОСОБА_5 вартості
матеріалів роботи за договором не були
виконані в повному обсязі.

Всього за договором підряду було
виконано обсяг робіт загальною
вартістю 138216,40 грн, відповідачем в
рахунок оплати робіт та матеріалів
сплачено кошти в сумі 113600,00 грн, решта
заборгованості за договором підряду,
що склала 24616,40 грн, не була оплачена.

Оскільки відповідачем було порушено
умови договору щодо прийняття
виконаних робіт та їх оплати,
відповідно до п.7.2 договору за
прострочення платежів нараховано пеню
за період з 25 квітня 2013 року до 01 жовтня
2013 року в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми боргу за кожен день
прострочення в сумі 1 422,51 грн та 3%
річних від простроченої суми в розмірі
285,28 грн.

Враховуючи наведене, просив
задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_5 подала зустрічний позов до ФОП
ОСОБА_4 про визнання укладеного між
ними договору підряду від 30 березня 2014
року № 303/1 на озеленення
території розірваним на підставі ч.1 ст.
651, ч. 1 ст. 653 ЦК України.

Посилалась на те, що виконавцем - ФОП
ОСОБА_4 у порушення договірних умов до
початку виконання робіт з озеленення у
визначений договором строк не було
виготовлено план озеленення території,
а нею не проведено оплату його
узгодженої вартості та не сплачено
аванс у розмірі 50 % вартості
робіт та 100 % вартості матеріалів,
згідно з узгодженого кошторису, тому
відповідно до п.4.4 договору виконавець
звільняється від зобов'язань та
договір вважається розірваним. Вважає,
що згідно вимог договір є розірваним і
зобов'язання сторін припинилися.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 28 травня .2014 року у
задоволенні первинного позову ФОП
ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано договір підряду від 30 березня
2014 року № 303/1 на озеленення території,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
розірваним.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 17 жовтня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким
первинний позов ФОП ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4
заборгованість в сумі 17568,40 грн, пеню в
розмірі 1 062,75 грн та 3% річних від суми
боргу в розмірі 285,28 грн, всього 18 916,43
грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
місцевого суду, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні первинного
позову ФОП ОСОБА_4 та задовольняючи
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6, суд
першої інстанції виходив з того, що ФОП
ОСОБА_4 до початку виконання робіт не
виконав умов договору підряду щодо
виготовлення плану озеленення
території, його погодження, оплати,
тому договір вважається розірваним і
виконавець звільнений від виконання
зобов'язань.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення первинного позову та про
відмову у задоволенні зустрічних
позовних вимог, апеляційний суд
виходив з того, що за укладеним між
сторонами договором підряду були
проведені певні роботи з озеленення і
благоустрою території, обсяги і
вартість яких зазначено у актах, які
погоджені і підписані ними.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду.

Доводи скарги про те, що відсутність
плану озеленення території,
узгодженого і підписаного замовником,
є порушенням умов договору підряду і
підставою для його розірвання, не
заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_5
допустила ФОП ОСОБА_4 до виконання
робіт, визначених згаданим вище
договором, та частково оплатила їх.

Докази про відмову замовника від
узгодження плану в матеріалах справи
відсутні.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суд
апеляційної інстанції з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшов висновку про
відмову в задоволенні зустрічних
позовних вимог та про задоволення
первинного позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та
керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 17 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова