Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року
м.
Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді - Врони А.О., за участю
секретаря - Константінової К.Г., за
участю позивача - ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору укладеним, розірвання
договору, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

14 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, в якому
просить визнати укладеним договір
позики грошових коштів від 30 січня 2007
року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
розірвати даний договір позики
грошових коштів від 30 січня 2007 року в
односторонньому порядку; зобов'язати
ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 за договором
позики грошових коштів від 30 січня 2007
року грошові кошти у розмірі 1177250,00 грн.
(один мільйон сто сімдесят сім тисяч
двісті п'ятдесят грн. 00 коп.).

Позов мотивовано тим, що 30 січня 2007 року
ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 в усній формі
договір позики, згідно якого, ОСОБА_1
(позикодавець) передав ОСОБА_2
(позичальнику) грошові кошти у сумі 120000
доларів США, при цьому ОСОБА_2 взяв
зобов'язання повернути дані грошові
кошти ОСОБА_1 по першій вимозі
останнього. В момент укладення даного
договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2
вищевказані грошові кошти. Даний
договір позики укладався в присутності
ОСОБА_3. У жовтні 2012 року ОСОБА_1 в усній
формі звернувся до ОСОБА_2 з вимогою
повернення позичених коштів у сумі 120000
доларів США протягом даного
календарного місяця. ОСОБА_2 у жовтні 2012
року повернув ОСОБА_1 29 000 доларів США,
при цьому залишок боргу у розмірі 91 000
доларів США зобов'язався повернути
лише у листопаді 2012 року, що
підтверджується розпискою від 25.10.2012
року. Однак протягом листопада 2012 року
по даний час ОСОБА_2 не повернув
ОСОБА_1 вищевказаний борг. 08 січня 2013
року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2
(отримав 06 лютого 2013 року, згідно
повідомлення УКРПОШТИ) письмову
претензію (вимогу про оплату) з вимогою
повернути вищевказану заборгованість
по договору позики у розмірі 91 000
доларів США протягом 7 днів з дати
отримання претензії. На вказану
претензію в усній формі ОСОБА_2
повідомив ОСОБА_4 про відсутність
фінансової можливості повернути
заборгованість та відсутність бажання
на це. У вказаний строк по даний час
ОСОБА_2 вищезазначену претензію (вимогу
про оплату) ОСОБА_1 не виконав та не
повернув дану заборгованість. Факт
укладення 30 січня 2007 року договору
позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у сумі 120 000
доларів США та факт заборгованості за
даним зобов'язанням ОСОБА_2 перед
ОСОБА_1 у розмірі 91 000 доларів США
підтверджується: постановою про
закриття кримінального провадження СВ
Калінінського РВ ДМУ ГУМВС України в
Донецькій області від 14 січня 2013 року;
постановою про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 за ст. 164-1 КУпАП за фактом не
подачі ним декларації про доходи
отриманих від ОСОБА_1, що винесена ДШ у
Калінінському районі міста Донецька у
лютому 2013 року; свідком ОСОБА_3. 01
березня 2014 року позивач ОСОБА_1 у
відділенні зв'язку Донецька-12 отримав
грошовий переказ у розмірі 400 грн. від
ОСОБА_2 При цьому згідно довідки даного
відділення зв'язку призначення
вказаного платежу є погашення
заборгованості за договором позики
грошових коштів від 30 січня 2007 року.
Аналогічні грошові перекази вказаного
призначення також надійшли до ОСОБА_1 10
та 20 березня 2014 року. Таким чином, даний
факт та перелічені докази свідчать про
визнання ОСОБА_2 договору позики.
Виходячи з викладеного, враховуючи що
договір позики від 30 січня 2007 року
укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усно,
однак дані особи здійснили дії, що
підтверджують його вчинення (передача
грошів у борг, прийняття грошей у борг,
повернення частини боргу, прийняття
частини повернутого боргу), даний
договір може бути визнаний укладеним.
Таким чином, на даний час ОСОБА_2 має
заборгованість перед ОСОБА_1 у розмірі
91 000 доларів США, (за віднімання 1200 грн.
перерахованих ОСОБА_2 та отриманих
ОСОБА_4 протягом березня-квітня 2014 року.
Викладене свідчить про істотне
порушення ОСОБА_2 умов договору,
внаслідок чого ОСОБА_1 завдані
матеріальні збитки та вказаний договір
підлягає розірванню в односторонньому
порядку.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, надав суду пояснення,
що відповідають змісту позову, просив
позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, проте в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву, в якій просив відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному
обсязі, надав суду копії судових
рішень.

З'ясувавши обставини справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, та
дослідивши письмові докази у справі в
підтвердження вказаних обставин, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.640 Цивільного
кодексу України якщо відповідно до
акта цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Згідно з нормами ст.106 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено приписами ст.1047 ЦК
України договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Проте позивачем в підтвердження
укладення договору позики не надано
розписку або інший документ, який
посвідчує отримання відповідачем від
позивача 120000 доларів США. Натомість,
позивач надав суду копію розписки від 25
жовтня 2012 року, яка складена самим
позивачем, і згідно якої позивач
підтверджує, що він отримав від
відповідача протягом жовтня 2012 року
грошові кошти в сумі 29000 доларів США в
рахунок погашення заборгованості
перед ним відповідачем згідно усного
договору позики від 30.01.2007 року. Копія
розписки від 25 жовтня 2012 року окрім
підпису позивача не містить жодних
підписів та застережень, зокрема
відміток, підпису відповідача у справі,
ОСОБА_2

Позивач вказує, що такий договір позики
120000 доларів США було укладено усно, що є
порушення норм ст.1047 ЦК України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
за своєю суттю розписка про отримання в
борг є документом, який видається
боржником кредитору за договором
позики, підтверджуючи як його
укладення, так і умови договору, а також
засвідчуючи отримання боржником від
кредитора певної грошової суми або
речей, як зазначено Верховним Судом
України в своїй правовій позиції, яка
викладена в постанові Верховного Суду
України від 18 вересня 2013 року у справі
№ 6-63 цс 13.

Посиланням позивача на обставини, що
факт укладення договору позики між
сторонами 30 січня 2007 року
підтверджується постановою про
закриття кримінального провадження СВ
Калінінського РВ ДМУ ГУМВС в Донецькій
області від 14 січня 2013 року, постановою
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 за ст.164-1
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, свідком ОСОБА_3, була
надана оцінка в рішенні Калінінського
районного суду м.Донецька від 05 грудня
2013 року, ухвалі Апеляційного суду
Донецької області від 26 грудня 2013 року.
Згідно рішення Калінінського
районного суду м.Донецька від 05 грудня
2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання дійсним договору позики, від 30
січня 2007 року та стягнення
заборгованості за договором позики
було залишено без задоволення. Згідно
ухвали Апеляційного суду Донецької
області від 26 грудня 2013 року рішення
Калінінського районного суду
м.Донецька від 05 грудня 2013 року було
залишено без змін. Вказані судові
рішення набрали законної сили. При
постановленні рішення Калінінського
районного суду м.Донецька від 05 грудня
2013 року та ухвали Апеляційного суду
Донецької області від 26 грудня 2013 року,
суди дійшли висновку про
необґрунтованість таких посилань
позивача, як на обставини, що
підтверджують факт укладення 30 січня
2007 року договору позики сторонами у
справі.

Крім того, позивач звертався до
Калінінського районного суду
м.Донецька із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Калінінського районного суду
м.Донецька від 05 грудня 2013 року,
посилаючись на те, що він отримав від
ОСОБА_2 грошові кошти в загальному
розмірі 800 грн. за договором позики від
30 січня 2007 року, що підтверджується
копіями довідок від 07.03.2014 року №07/5-206,
від 26.03.2014 року №07/05-240, і що підтверджує
добровільне виконання відповідачем
своїх обов'язків за договором позики.
Ухвалою Калінінського районного суду
м.Донецька від 23 квітня 2014 року вказана
заява позивача про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Калінінського районного суду
м.Донецька від 05 грудня 2013 року була
залишена без задоволення, ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 25 червня 2014 року апеляційна скарга
ОСОБА_1 залишена без задоволення,
ухвала Калінінського районного суду
м.Донецька від 23 квітня 2014 року
залишена без змін.

Постанова про закриття кримінального
провадження слідчого СВ Калінінського
РВ ДМУ ГУМВС в Донецькій області від 14
січня 2013 року, постанова про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 за ст.164-1
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, надані позивачем листи
Центру поштового зв'язку №1 Донецької
дирекції Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта» від 07 березня 2014 року №07/5-206,
26 березня 2014 року №07/05-240, 10 квітня 2014
року №07/05-279 не є належними доказами
підтвердження факту укладення 30 січня
2007 року договору позики 120000 доларів США
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Про виклик свідка
ОСОБА_3 позивачем не було заявлено
клопотання в порядку ст.136 ЦПК України,
хоча в судовому засіданні судом
позивачу були роз'яснені його права
відповідно до вимог ЦПК України.

Оскільки у суду відсутні підстави для
визнання укладеним 30 січня 2007 року
договору позики 120000 доларів США між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, то вимоги позивача
про розірвання вказаного договору та
стягнення грошових коштів за вказаним
договором задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, а також
вимоги ч.1 ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, згідно
яких кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, які були роз'яснені судом
позивачу, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору укладеним,
розірвання договору, стягнення коштів -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення в повному обсязі складено
29 грудня 2014 року.

Суддя
А. О. Врона