Справа №574/833/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Комлєва В. С.Номер
провадження 22-ц/788/2280/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г. , Гагіна М. В.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на рішення Буринського районного суду
Сумської області від 21 листопада 2014
року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання укладеним договору
найму жилого приміщення, -

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Буринського районного суду
Сумської області від 21 листопада 2014
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3.

Вказане рішення суду позивач оскаржив
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги.

В доводах апеляційної скарги зазначає
про відсутність між сторонами угоди
про безоплатне користування спірним
жилим приміщенням, а тому відповідачка,
як колишній член його сім'ї, повинна
вносити плату за користування жилим
приміщенням, що належить позивачу, на
умовах договору найму від 20 червня 2014
року, а та обставина, що відповідачка на
даний час не проживає у спірному жилому
будинку, але відмовляється знятися з
реєстраційного обліку, не звільняє її
від обов'язку сплати за користування
житлом.

Заслухавши пояснення апелянта, його
представника про задоволення
апеляційної скарги, заперечення
представника відповідачки, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони з 11 грудня 1993 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Буринського
районного суду Сумської області від 31
липня 2012 року (а.с.8, 9).

Відповідно до договору дарування від 09
лютого 2001 року позивачу ОСОБА_3 на праві
приватної власності належить житловий
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, Буринського району, Сумської
області (а.с.10).

Згідно з державним актом на право
приватної власності на землю від 22
лютого 2001 року серії СМ № 000280 ОСОБА_3 на
праві приватної власності належить
також земельна ділянка загальною
площею 0,41 га для обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства,
розташована за вищевказаною адресою
(а.с.11).

Як вбачається з довідки виконкому
Червонослобідської сільської ради
Буринського району Сумської області
від 23 квітня 2014 року, в житловому
будинку по АДРЕСА_1, Буринського району
зареєстровані та проживали ОСОБА_3
разом з ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5 (а.с.12).

А за довідкою виконкому цієї ж ради від
14 липня 2014 року у вказаному житловому
будинку зареєструвалась та стала
проживати друга дружина позивача
ОСОБА_6 (а.с.13).

21 липня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання укладеним
договору найму житлового приміщення.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами існувала усна домовленість
про безоплатність користування житлом,
що підтверджується тривалим
проживанням відповідачки у житловому
будинку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо відмови у позові.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користуватися
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих правовідносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.162 ЖК України плата
за користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін.

Плата за комунальні послуги береться
крім квартирної плати за затвердженими
в установленому порядку тарифами.

Встановлено, що спільну угоду щодо
внесення плати за користування житлом
сторони не уклали.

Як вбачається з матеріалів справи та
сторонами не заперечується факт, що
після розірвання шлюбу до липня 2014 року
відповідачка постійно проживала у
спірному жилому будинку та плату за
користування жилим приміщенням не
сплачувала.

Позивач підтвердив в суді апеляційної
інстанції той факт, що відповідачка на
протязі двох років безоплатно
користувалась житлом, а фактично спір
виник у зв'язку з тим, що вона не знялась
з реєстраційного обліку.

Перевіряючи доводи сторін,
встановлено, що спір між сторонами
фактично виник з липня 2014 року, коли
позивач з другою дружиною став
проживати в будинку.

За цих обставин, що підтверджують як
позивач, так і представник
відповідачки, в жовтні 2014 року
відповідачка забрала свої особисті
речі та переїхала проживати в м. Буринь
до своєї матері.

Крім того, наданим позивачем договором
найму житлового приміщення від 20
червня 2014 року, запропонованим для
укладення, встановлена плата за
користування приміщення площею 12,7 кв.м
в розмірі 500 грн., однак на
обґрунтування розміру цієї суми
позивач доказів не надав.

Позивач доводить, що він несе витрати
по обслуговуванню будинку, проте не
надав відповідних документальних
підтверджень щодо фактичних витрат.

За положеннями ч.2 ст.162 ЖК України плата
за комунальні послуги стягується по
затвердженим у встановлено порядку
тарифам.

Докази про це в справі відсутні.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну
сторону довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог.

За викладених обставин, коли позивач не
обґрунтував визначений ним розмір
квартирної плати та враховуючи те, що
вимоги носять інший характер, а саме
стосуються питання зняття з
реєстраційного обліку, то відсутні
підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо
обов'язку відповідачки, як наймача,
укласти договір найму з позивачем -
власником житлового будинку, висновків
місцевого суду щодо відмови у
задоволенні позову не спростовують,
оскільки не містять посилань на такі
порушення, які є підставою для зміни чи
скасування рішення суду.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів не
вбачає, отже, апеляційні скарги сторін
необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Буринського районного суду
Сумської області від 21 листопада 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко