АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана її представником ОСОБА_3, та
ОСОБА_4, яка подана його представником
ОСОБА_5, на ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ
майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя,

встановила:

В провадженні Дарницького районного
суду м. Києва перебуває цивільна справа
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та поділ майна та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про поділ спільного майна подружжя.

В жовтні 2014 року представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про
забезпечення зустрічного позову
шляхом вжиття заходів належного
збереження спільного майна, а саме:

- легкового автомобіля марки «Hyundai»,
модель Santa FE, д.н. НОМЕР_1, який він просив
передати на зберігання до набрання
чинності рішенням суду у справі ОСОБА_2;

- заборонити у будь-якій спосіб вчиняти
будь-які дії щодо автомобіля марки
«Hyundai», модель Santa FE, д.н. НОМЕР_1, та
накласти арешт на вказаний автомобіль.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 29 жовтня 2014 року заяву ОСОБА_2
про забезпечення позову задоволено
частково.

Заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії
щодо відчуження легкового автомобіля
марки «Hyundai», модель Santa FE, держ. номер
НОМЕР_1.

Не погоджуючись з ухвалою, представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій просить ухвалу суду
змінити та доповнити, вжити заходів
щодо належного збереження спільного
майна - легкового автомобіля марки
«Hyundai», модель Santa FE, держ. номер НОМЕР_1
та передати його на зберігання ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права.

Вказував, що суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що заявником було
дотримано вимог, передбачених ст. 151 ЦПК
України під час звернення із заявою про
забезпечення позову, однак суд
необґрунтовано постановив ухвалу про
забезпечення позову лише шляхом
накладення арешту, без передання на
зберігання відповідачу автомобіля
«Hyundai», Santa FE, держ. номер НОМЕР_2, до
набрання чинності рішенням суду у
справі, при цьому жодних обґрунтувань
не вказав.

Не погоджуючись з ухвалою, представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду та постановити нову, якою
відмовити у задоволенні заяви про
забезпечення зустрічного позову,
посилаючись на її необґрунтованість,
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права.

Вказував, що ні позивач, ні відповідач
не просили здійснити поділ
транспортного засобу, а навпаки,
просили залишити транспортний засіб
саме у власності ОСОБА_4 Вважає, що
заходи забезпечення позову у справі не
є співмірними із заявленими позовними
вимогами, а суд першої інстанції
забезпечив не заявлені, а відтак
неіснуючі вимоги, предмет спору щодо
яких відсутній.

В судове засідання сторони та їх
представники не з'явились, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, що підтверджується
зворотними повідомленнями про
вручення сторонам поштових
відправлень 19.12.2014 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги позивача та
відповідача не підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів
цивільної справи, ОСОБА_4 звернувся до
Дарницького районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, в якому зазначив спільним
майном подружжя, яке підлягає
розподілу : трикімнатну квартиру у
АДРЕСА_1, легковий автомобіль «Hyundai»,
модель Santa FE, держ. номер НОМЕР_2, а також
побутову техніку, вбудовані та інші
меблі, обладнання до квартири ( згідно з
переліком). При цьому просив
здійснити розподіл спільного майна
таким чином, щоб автомобіль «Hyundai», Santa
FE, д.н. НОМЕР_2 був виділений йому.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась із
зустрічним позовом про поділ спільного
майна подружжя, в якому пропонує
власний варіант розподілу квартири
АДРЕСА_2, просить визнати за нею право
власності на меблі та побутову техніку,
а легковий автомобіль «Hyundai», Santa FE, д.н.
НОМЕР_2 - виділити позивачу ОСОБА_6

Звертаючись із заявою про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
спірний автомобіль, заборони у
будь-який спосіб вчиняти будь-які дії
щодо вказаного автомобіля та передати
транспортний засіб на зберігання їй,
ОСОБА_2, відповідач зазначала, що
позивач може здійснити відчуження
автомобіля на користь інших осіб. Крім
того, відповідач неналежним чином
утримує автомобіль, що призвело до його
здешевлення, і він в подальшому може
халатно відноситись до утримання
спільного майна.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 29
жовтня 2014 року, суд першої інстанції
дійшов висновку, що заяву слід
задовольнити частково та визнав
достатнім захід забезпечення позову у
вигляді заборони ОСОБА_4 вчиняти дії
щодо відчуження зазначеного легкового
автомобіля до вирішення справи по суті.

Суд першої інстанції керувався
положеннями ст. 151, 152, 153 ЦПК України та
виходив з того, що між сторонами виник
спір про розподіл майна подружжя, а
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

З даними висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки вони відповідають дійсним
обставинам справи та ґрунтуються на
вимогах процесуального закону.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду. Відповідно до ст. 152 ЦПК України,
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
розглядаючи заяву про забезпечення
позову суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Забороняючи ОСОБА_4 вчиняти дії по
відчуженню автомобіля, суд першої
інстанції обрав вид забезпечення
позову, передбачений ч.1 ст. 152 ЦПК
України, який є співмірним із
заявленими вимогами про розподіл
спільного майна подружжя.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
необхідність передачі автомобіля їй на
зберігання з огляду на те, що позивач
неналежним чином здійснює утримання
автомобіля, що призводить до його
здешевлення, і що позивач може в
подальшому недбало відноситись до
цього майна, - висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
припущеннях.

Посилання апелянта, що на даний період
часу автомобіль необхідний їй для
транспортування дітей до школи, - також
не можуть бути підставою для вжиття
заходів забезпечення позову у вигляді
передачі автомобіля на зберігання
відповідачу. Крім того, такі доводи
суперечать заявленим ОСОБА_2
зустрічним позовним вимогам, у яких
вона просить виділити автомобіль
ОСОБА_4

Враховуючи, що відповідно до вимог ст.
151-152 ЦПК України метою вжиття заходів
забезпечення позову є запобігання
утрудненню чи унеможливленню
виконання рішення, то зазначені
відповідачем в апеляційній скарзі
обставини не можуть бути враховані при
визначенні видів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про
те, що автомобіль не є спірним майном з
тих підстав, що обидві сторони просять
виділити автомобіль ОСОБА_4, а тому до
нього не можуть бути вжиті заходи
забезпечення позову, колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки
предметом даного спору є вимоги про
розподіл спільного майна подружжя, до
переліку об'єктів якого входить і
автомобіль «Hyundai», Santa FE, д.н. НОМЕР_2.
Оскільки майно може бути розтрачене чи
відчужене до вирішення справи, що
утруднить чи зробить неможливим
виконання судового рішення, то судом
зроблено обґрунтований висновок про
необхідність вжиття відповідних
заходів забезпечення позову.

Інші доводи апеляційних скарг позивача
та відповідача висновків суду не
спростовують і не дають підстав
вважати, що оскаржувана ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду постановлена з
додержанням норм процесуального права,
є законною і обґрунтованою, підстав
для її скасування чи зміни не
вбачається, тому апеляційні скарги
позивача та відповідача необхідно
відхилити, а оскаржувану ухвалу -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
відхилити.

Ухвалу Дарницького районного
суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий : Судді: