У х в а л а

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення боргу та звернення
стягнення на предмет іпотеки за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» на рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 8 липня 2014 року,

встановила:

У лютому 2009 року публічне акціонерне
товариство акціонерний банк
«Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ
«Укргазбанк») звернулось до суду з
указаним позовом, в якому просило
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у
розмірі 118 211,11 доларів США та 539 815,37 грн,
штраф у розмірі 48 555 грн за невиконання
умов договору іпотеки щодо річного
страхування предмету іпотеки; звернути
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки від

9 жовтня 2007 року на нерухоме майно -
земельну ділянку площею

0,14 га, надану для будівництва та
обслуговування житлового будинку, а
також на все, що на ній знаходиться, а
саме - об'єкт незавершеного
будівництва, який складається з
житлового будинку літ. А, загальною
площею 276,6 кв.м, житловою площею 119,5 кв.м,
огорожу, що розташовані по АДРЕСА_1, що в
цілому належить ОСОБА_2, а також на все
належне ОСОБА_1 майно, грошові кошти,
майнові права та грошові кошти і майно,
яке знаходиться в інших осіб;
реалізацію предмета іпотеки, на який
звертається стягнення, провести шляхом
продажу на публічних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження» з дотриманням
вимог Закону України «Про іпотеку»;
вирішити питання про розподіл судових
витрат.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 9
жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір, відповідно
до якого останній отримав кредит у
розмірі 100 тис. доларів США зі сплатою
12,9 % річних строком до 8 жовтня 2012 року.
Зазначав, що для забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між ним та ОСОБА_2
було укладено договір іпотеки,
предметом якого стала земельна ділянка
площею 0,14 га та все, що на ній
знаходиться, а саме об'єкт
незавершеного будівництва (житловий
будинок літ. А готовністю 96% загальною
площею 276,6 кв.м, житловою площею 119,5 кв.м,
огорожа), що розташована по

АДРЕСА_1, що належить

ОСОБА_2 Вказував, що позичальник
порушив зобов'язання за зазначеним
кредитним договором, в результаті чого
станом на 26 червня 2012 року виникла
заборгованість. Зазначав, що ОСОБА_2, не
страхуючи щорічно предмет іпотеки,
порушила свої зобов'язання за вказаним
договором іпотеки, в результаті чого
повинна сплатити штраф.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 24
травня 2013 року позов ПАТ АБ
«Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ
«Укргазбанк» заборгованість в сумі 118
211,11 доларів США та 539 815 грн, з яких:
прострочений кредит - 73 333,48 доларів США,
залишок кредиту -

6 666,48 доларів США, заборгованість по
процентам за період з 11 грудня 2008 року
по 25 червня 2012 року - 38 211,125 доларів США,
пеня за порушення строків повернення
кредитних коштів - за період з 26 червня
2009 року по 25 червня 2012 року - 378 911 грн 88
коп., пеня за порушення строків
повернення процентів за період з 26
червня 2009 року по 25 червня 2012 року - 160 903
грн 49 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 штраф за несплату
щорічних страхових платежів по
страхуванню предмета іпотеки у сумі 48
555 грн.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки

без оформлення заставної) від 9 жовтня
2007 року, а саме на нерухоме майно -
земельну ділянку площею 0,14 га та все, що
на ній знаходиться, а саме - об'єкт
незавершеного будівництва (житловий
будинок літ. А готовністю 96% загальною
площею 276,6 кв.м, житловою площею 119,5 кв.м,
огорожа), яка розташована по АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_2, а також на все належне
ОСОБА_1 майно, грошові кошти, майнові
права та грошові кошти і майно, яке
знаходиться в інших осіб.

Реалізацію предмета іпотеки, на який
звернуто стягнення, зобов'язано
провести шляхом продажу на публічних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження» з
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 8 липня

2014 року рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову

ПАТ АБ «Укргазбанк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки від 9 жовтня 2007 року у
рахунок стягнення з

ОСОБА_1 заборгованості за кредитним
договором від 9 жовтня 2007 року, про
реалізацію предмета іпотеки та про
звернення стягнення в рахунок
погашення заборгованості на все
належне ОСОБА_1 майно, грошові кошти,
майнові права та грошові кошти і майно,
яке знаходиться в інших осіб, скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ АБ
«Укргазбанк», посилаючись на
неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати в частині відмови в
задоволенні позову щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки, справу в
скасованій частині направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив із того, що позовні
вимоги є обґрунтованими, доведеними та
відповідають вимогам закону.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
позовних вимог про звернення стягнення
на предмет іпотеки, про реалізацію
предмета іпотеки та про звернення
стягнення в рахунок погашення боргу на
все належне ОСОБА_1 майно, грошові
кошти, майнові права та грошові кошти і
майно, яке знаходиться в інших осіб та
відмовляючи у задоволенні цих вимог,
виходив із того, що на земельній
ділянці, переданій в іпотеку,
знаходиться два об'єкти нерухомого
майна - два житлових будинки, один з
яких в іпотеку не передавався і
належить на праві власності ОСОБА_2

Проте погодитися з таким висновком
суду апеляційної інстанції не можна з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду вказаним
вимогам процесуального права не
відповідає.

Судами установлено, що 9 жовтня 2007 року
між відкритим акціонерним товариством
акціонерний банк «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк», та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір, відповідно до якого
останній отримав кредит у розмірі 100
тис. доларів США зі сплатою 12,9 % річних
строком до 8 жовтня 2012 року.

З метою забезпечення виконання умов
вищевказаного кредитного договору 9
жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2
було укладено договір іпотеки,
предметом якого стала земельна ділянка
площею 0,14 га та все, що на ній
знаходиться, а саме об'єкт
незавершеного будівництва (житловий
будинок літ. А готовністю 96% загальною
площею 276,6 кв.м, житловою площею 119,5 кв.м,
огорожа), що розташована по

АДРЕСА_1, що належить

ОСОБА_2, та за умовами якого у випадку
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання позичальником,
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки (п.п. 3.1.6
договору).

Судом установлено, що ОСОБА_2 отримала
свідоцтво про право власності на
будинок АДРЕСА_1 5 березня 2008 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Порядок передачі майна у заставу та
звернення стягнення на це майно
визначений ст.ст. 572-597 ЦК України,
Законом України «Про іпотеку», Законом
України «Про заставу», Законом України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки; передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Як роз'яснено у п. 35, п. 40 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
предметом іпотеки згідно із положенням
частини другої статті 5 Закону України
«Про іпотеку» може виступати як
нерухоме майно, зокрема, якщо його
будівництво ще не завершено, але яке
стане власністю іпотекодавця після
укладення іпотечного договору, за
умови, що іпотекодавець при укладенні
договору може документально
підтвердити право на набуття ним у
власність відповідного нерухомого
майна у майбутньому, так і майнові
права на нерухоме майно, які можуть
бути відчужені іпотекодавцем і на які
може бути звернено стягнення.

Якщо предметом іпотеки є об'єкт
незавершеного будівництва, то по
закінченні його будівництва іпотека
зберігає силу, і її предметом є будівля
(споруда), зведена в результаті
завершення будівництва. Якщо будівля
(споруда), у тому числі й об'єкт
незавершеного будівництва, що
передається в іпотеку, розташована на
земельній ділянці, яка належить
іпотекодавцю на праві власності, такий
об'єкт нерухомості передається в
іпотеку разом із земельною ділянкою, на
якій він розташований (статті 5-6, 16
Закону України «Про іпотеку). Те саме
стосується й земельної ділянки, яка на
час укладення договору іпотеки
знаходилась у користуванні
іпотекодавця, а на момент вирішення
спору - в його власності. У зв'язку із
цим при зверненні стягнення на будівлю
(споруду) чи об'єкт незавершеного
будівництва при наведених вище умовах
підлягає звернення стягнення й на
земельну ділянку, на якій розташовано
об'єкт нерухомості.

За таких обставин, суд першої інстанції
вірно визначив характер правовідносин
між сторонами, застосував норми
матеріального права, що їх регулюють,
надав оцінку усім доказам, зібраним у
справі, та дійшов вірного висновку про
задоволення позову.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції, у порушення
вимог ст. 212 ЦПК України, вищезазначених
вимог закону до уваги не взяв, дав
невірну оцінку наданим доказам у їх
сукупності, не врахував, що предметом
договору іпотеки є земельна ділянка
площею 0,14 га та об'єкт незавершеного
будівництва - житловий будинок літ. А
готовністю 96%; право власності на
будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано 5
березня 2008 року, а на будинок АДРЕСА_1 25
липня 2008 року, тобто після укладення
договору іпотеки, та дійшов невірного
висновку про безпідставність позовних
вимог банку.

Таким чином, апеляційний суд,
безпідставно скасувавши законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, припустився помилки у
застосуванні матеріального та
процесуального закону.

Ураховуючи викладене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням рішення суду першої
інстанції в силі з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 336, ст. 339, п. 4 ч. 1 ст.
344 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 8 липня 2014
року скасувати, рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 24 травня 2013 року залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко