У х в а л а

17 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Мазур Л.М.,

Леванчука А.О.,
Маляренка А.В.,-

розглянувши у судовому засіданні заяву
ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4,
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк», треті особи:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договору
поруки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_5, Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ
«Укргазбанк»), треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про визнання договору поруки
від 19 лютого 2009 року

№ 53-ф/07-Р недійсним.

Позивач посилалася на те, що 1 серпня 2006
року між нею та ОСОБА_7 було укладено
договір позики на суму

23 000 000 грн на строк до 1 серпня 2013 року. У
забезпечення виконання зазначеного
договору цього ж дня було укладено
договір поруки між нею та ОСОБА_5, п. 3.6
якого було передбачено, що поручитель
зобов'язався не укладати наступні
договори поруки, застави, іпотеки та
інші цивільно-правові угоди, які можуть
спричинити зменшення майна поручителя
без попереднього письмового
погодження з позикодавцем. У випадку
порушення зазначеного обов'язку
сторони домовилися вважати зазначені
договори недійсними та такими, що не
породжують жодних правових наслідків.

Однак, як їй стало відомо, в порушення
умов договору поруки ОСОБА_5 без згоди
позикодавця уклав договір поруки 19
лютого 2009 року з ВАТ АБ «Укргазбанк» у
забезпечення виконання кредитного
договору № 53-ф/07, укладеного 1 березня
2007 року.

У зв'язку з викладеним ОСОБА_3 просила
суд визнати недійсним договір поруки,
укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та
ОСОБА_5 від 19 лютого 2009 року, оскільки
даним договором порушені умови п. 3.6
договору поруки, укладеного 1 серпня 2006
року.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 23 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ПАТ АБ
«Укргазбанк», треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про визнання договору поруки
недійсним задоволено. Визнано
недійсним договір поруки від 19 лютого
2009 року № 53-ф/07-Р, укладений між ОСОБА_5
та ВАТ АБ «Укргазбанк». Вирішено
питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
9 квітня 2014 року рішення районного суду
скасовано й ухвалено нове рішення у
справі про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 серпня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3
відхилено, рішення апеляційного суду м.
Києва від 9 квітня 2014 року залишено без
змін.

У листопаді 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 серпня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. ст.
203, 215 ЦК України, що потягло, на її думку,
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

На підтвердження доводів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права,
заявником додано до заяви копії ухвали
Верховного Суду України від 15 лютого 2012
року та ухвал Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 березня 2012
року, 1 жовтня 2012 року, 14 вересня 2011 року,
30 травня 2012 року, 20 березня
2013 року, постановлених за результатом
розгляду справ у подібних
правовідносинах.

Однак, ухвала Верховного Суду України
від 15 лютого 2012 року та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 вересня 2011 року, 30 травня 2012
року, 20 березня 2013 року,
на які заявник посилається, як на
підставу, встановлену пунктом 1 частини
першої статті 355 ЦПК України, не містять
правових висновків, оскільки даними
ухвалами скасовані рішення попередніх
судових інстанцій, а справи направлені
на новий розгляд до суду першої
інстанції, а тому вони не можуть бути
враховані, як підстава для перегляду у
зв'язку з неоднаковим застосуванням
норм матеріального права.

Разом з цим, зі змісту заяви та
долучених до неї копій ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 березня 2012 року, 1 жовтня 2012
року вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме ст. ст. 203, 215
ЦК України, а тому справу слід
допустити до провадження Верховного
Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_5, Публічного акціонерного
товариства акціонерного банку
«Укргазбанк», треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про визнання договору поруки
недійсним, за заявою ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 серпня 2014
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік

Судді:
Є.П. Євграфова

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко