АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9830/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги публічного
акціонерного товариства "Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат" та
ОСОБА_2 на рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 07 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства "Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат" про
стягнення заборгованості по
заробітній платі,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до відповідача,
посилаючись на те, що він перебуває в
трудових відносинах з ПАТ «МГЗК», його
прийнято 07.11.2011 року на шахту № 9/10
підземним гірноробочим очисного забою
5 розряду. Працюючи на підприємстві
відповідача, отримав виробничу травму
та згідно МСЕК частково втратив
працездатність у розмірі 10%, але
інвалідність не призначена.10.07.2013 року
відповідач ознайомив його з наказом №
959 від 09.07.2013 року «Про затвердження
акту простою та тимчасовому
призупиненню робіт, що виконують
робітники, переведені на легку працю на
шахті № 9/10». Позивач вказує на те, що
відповідачем при введенні простою
грубо порушені вимоги ст.ст. 113, 172 КЗпП
України, бо із самого наказу
вбачається, що видобування марганцевої
руди на шахті №9/10 не припинилось, тобто
і робота для підсобних працівників є.
Тому, з вини підприємства він перебував
у вимушеному прогулі, що виражається у
незаконному відстороненні від роботи,
без належних на те підстав. Крім того,
порушивши норми діючого законодавства,
відповідач нарахував йому 2/3 частини
заробітку, у зв'язку з чим позивачем
недоотримано кошти в період з вересня
2013 року по лютий 2014 року в розмірі 18848,75
грн., тому просить суд стягнути вказану
суму заробітку з відповідача.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 07 жовтня
2014 року позовні вимоги задоволені
частково. Стягнуто з ПАТ «МГЗК» на
користь ОСОБА_2 заробітну плату за
період вимушеного прогулу з вересня 2013
року по листопад 2013 року в сумі 5666
гривень 68 копійок. В задоволенні решти
позовних вимог відмовити. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
та ПАТ «МГЗК» подали апеляційні скарги,
в яких просять скасувати рішення суду
та постановити нове рішення,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 прийнято
07.11.2011 року на шахту № 9/10 підземним
гірноробочим очисного забою 5 розряду,
згідно розпорядження № 529 від 07.11.2011
року по ПАТ «Марганецький ГЗК»,
відповідно копії трудової книжки (а.с.
12).

04.06.2012 року з ОСОБА_2 стався нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, в
зв'язку із цим відповідно до
рекомендацій ВКК КЗ «Марганецька
центральна міська лікарня», відповідач
потребує легкої праці на поверхні.

Наказом по ПАТ «Марганецький ГЗК» № 959
від 09 липня 2013 року встановлено простій
з 10 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року для
працівників, які переводяться на
підставі довідок МСЕК та ЛКК на легку
працю на шахті N 9/10. Згідно наказу N 1296
від 09 вересня 2013 року до наказу № 959 від
09 липня 2013 року внесені зміни.

Згідно до довідки ВКК № 120/7 від 26 липня
2013 року ОСОБА_2 рекомендовано
переведення на легшу працю на поверхні,
строком на один місяць з 28 липня 2013
року.

Відповідно до розпорядження № 817 від 29
липня 2013 року ОСОБА_2 було надано
роботу, згідно медичної рекомендації з
28 липня 2013 року до 27 серпня 2013 року
підсобним робітником 2 розряду шахти №
9/10 з оплатою праці за виконану роботу,
але не нижче середнього заробітку.

Згідно до довідки ВКК № 145/22 від 03
вересня 2013 року ОСОБА_2 рекомендовано
переведення на легшу працю на поверхні,
строком на один місяць з 27 серпня 2013
року.

Відповідно до розпорядження № 950 від 30
серпня 2013 року ОСОБА_2 було надано
роботу, згідно медичної рекомендації з
27 серпня 2013 року до 10 вересня 2013 року
прибиральником виробничих приміщень
шахти № 9/10 з оплатою праці за виконану
роботу, але не нижче середнього
заробітку.

Відповідно до розпорядження № 981 від 11
вересня 2013 року ОСОБА_2 не було надано
роботу, згідно медичної рекомендації, в
зв'язку з тим, що на комбінаті були
відсутні вакантні робочі місця, тому з
11 вересня 2013 року до 26 вересня 2013 року
його було переведено у режим простою з
оплатою, відповідно до ст. 113 КЗпП
України в розмірі 2/3 частини тарифної
ставки присвоєного розряду.

Згідно до довідки ВКК № 160/19 від 26
вересня 2013 року ОСОБА_2 рекомендовано
переведення на легшу працю на поверхні,
строком на один місяць з 26 вересня 2013
року.

Відповідно до розпорядження № 1037 від 27
вересня 2013 року ОСОБА_2 не було надано
роботу, згідно медичної рекомендації, в
зв'язку з тим, що на комбінаті були
відсутні вакантні робочі місця, тому з
26 вересня 2013 року до 25 жовтня 2013 року
його було переведено у режим простою з
оплатою, відповідно до ст. 113 КЗпП
України в розмірі 2/3 частини тарифної
ставки присвоєного розряду.

Згідно до довідки ВКК № 191/15 від 19
листопада 2013 року ОСОБА_2 рекомендовано
переведення на легшу працю на поверхні,
строком на один місяць з 18 листопада 2013
року.

Відповідно до розпорядження № 1235 від 25
листопада 2013 року ОСОБА_2 не було надано
роботу, згідно медичної рекомендації, в
зв'язку з тим, що на комбінаті були
відсутні вакантні робочі місця, тому з
18 листопада 2013 року до 17 грудня 2013 року
його було переведено у режим простою з
оплатою, відповідно до ст. 113 КЗпП
України в розмірі 2/3 частини тарифної
ставки присвоєного розряду, з
розпорядженням відповідача було
ознайомлено.

Відповідно до наказу №1759 від 29.11.2013
року, всі структурні підрозділи ПАТ
«Марганецький ГЗК» з 01.12.2013 року по
28.02.2014 року знаходяться у стані простою.

Судом встановлено, що розмір
заробітної плати, який підлягає
стягненню на користь ОСОБА_2, виходячи з
наданої ПАТ «МГЗК» довідки № 1196/10 від
06.10.2014 року, за час простою з вересня 2013
року по листопад 2013 року становить:
вересень 2013 року - за 14 змін із
розрахунку 2/3 тарифу 1164, 58 грн. та
вислуга років 116,52 грн.- всього 1281,10 грн.;
жовтень 2013 року - за 18 змін із
розрахунку 2/3 тарифу 1497,31 грн. та
вислуга років 149,81 грн.- всього 1647,12 грн.;
листопад 2013 року - за 5 змін із
розрахунку 2/3 тарифу 499,10 грн. та вислуга
років 49,94 грн. - всього 549,04 грн. Всього за
даний період нараховано 3477,26 грн.
Згідно середнього денного заробітку
240,63 грн, розрахунки за час простою з
вересня по листопад 2013 року складають:
вересень 2013 року за 14 змін * 240,63 грн.=
3368,82 грн.; жовтень 2013 року за 18 змін *240,63
грн. = 4331,34 грн.; листопад 2013 року за 6
змін *240,63 грн. = 1443,78 грн. Всього за даний
період -9143,94 грн. Різниця між середньою
заробітною платою та оплатою 2/3 тарифу
за період за час простою з вересня по
листопад 2013 року складає 5666 гривні 68
копійок, що на 13182 гривню 07 копійок
менше суми розрахованої позивачем.

На підставі вищевикладеного суд дійшов
до вірного висновку про часткове
задоволення позову, стягнувши
заробітну плату за час вимушеного
прогулу саме за період з вересня 2013
року по листопад 2013 року, з розрахунку
наданого ПАТ «МГЗК».

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині стягнення заробітку за період
з грудня 2013 року по лютий 2014 року суд
першої інстанції правомірно виходив з
того, що згідно наказу №1759 від 29.11.2013
року, всі структурні підрозділи ПАТ
«Марганецький ГЗК» з 01.12.2013 року по
28.02.2014 року знаходилися у стані простою.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

ПАТ «МГЗК» не погоджується з такими
висновками суду, вважає їх
безпідставними та такими, що не
відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ
«МГЗК» вказує, що у відповідача були
відсутні відповідні вакансії для
працевлаштування працівників, які
потребують легкої праці згідно
медичних рекомендацій ВКК або МСЕК, а
тому він не може додатково створювати
робочі місця. Таким чином, це є
відповідно до ст. 34 КЗпП України
підставами для простою. Крім того, з
11.09.2013 р. по 30.11.2013 р. вакантні місця у
відповідача для працевлаштування
ОСОБА_2 були відсутні, в зв'язку з чим
позивач знаходився в простої з оплатою
відповідно до норм ст. 113 КЗпП України.
Отже, знаходження ОСОБА_2 в стані
простою не є вимушеним прогулом.

Однак, з такими доводами апелянта
погодитися не можна, враховуючи
наступне.

Згідно ст. 172 КЗпП України у випадках,
передбачених законодавством, на
власника або уповноважений ним орган
покладається обов'язок організувати
навчання, перекваліфікацію і
працевлаштування інвалідів відповідно
до медичних рекомендацій, встановити
на їх прохання неповний робочий день
або неповний робочий тиждень та
створити пільгові умови праці.

Згідно ч. 1 ст. 170 КЗпП України
працівників, які потребують за станом
здоров'я надання легшої роботи,
власник або уповноважений ним орган
повинен перевести, за їх згодою, на таку
роботу у відповідності з медичним
висновком тимчасово або без обмеження
строку.

Згідно ст. 33, 34 КЗпП йому мали
запропонувати переведення на іншу
роботу на тих самих умовах, на тому ж
підприємстві, або його структурному
підрозділі за місцевістю, тим більш
можливість для цього була, бо усе
підприємство працює у повному обсязі.

Згідно до листа Профспілки
трудящих металургійної і гірничої
промисловості України від 09.10.2013 року №
306 підприємство працювало у звичайному
режимі, а тому з вини підприємства
позивач перебував у вимушеному
прогулі, що виражається у незаконному
відстороненні від роботи, без належних
на то підстав.

Крім того, до 29.11.2013 року відповідач мав
змогу надати позивачу роботу, згідно
медичної рекомендації, оскільки всі
структурні підрозділи ПАТ
«Марганецький ГЗК» знаходяться у стані
простою лише з 01.12.2013 року по 28.02.2014 року,
відповідно до наказу №1759 від 29.11.2013
року.

Інші доводи апелянта не є
підставами для скасування законного
рішення.

ОСОБА_2 в своїй скарзі посилається
на те, що було порушено його права як
інваліда згідно ст. 18 ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів».
Однак, такі доводи апелянта є
безпідставними, оскільки згідно
довідки МСЕК позивачу встановлено
часткову втрату працездатності, а
інвалідність йому не призначена. Отже,
правові норми ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів»,
який визначає основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні, на
ОСОБА_2 не розповсюджуються.

Крім того, колегія суддів
погоджується з висновком суду щодо
стягнення заробітку за період
вимушеного прогулу та вважає
доведеними вимоги позивача лише в
частині, а саме за період за час простою
з вересня по листопад 2013 року. В частині
стягнення заробітку за період з грудня
2013 року по лютий 2014 року колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення,
оскільки згідно наказу №1759 від 29.11.2013
року всі структурні підрозділи ПАТ
«МГЗК» з 01.12.2013 року по 28.02.2014 року
знаходяться у стані простою.

Крім цього, вищезазначений наказ не
визнавався таким, що не відповідає
чинному законодавству.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстав для
скасування чи зміни рішення суду. Крім
того, зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги публічного
акціонерного товариства "Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат" та
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 07 жовтня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Городнича В.С.

Судді:
Варенко О.П.

Лаченкова О.В.