Справа № 352/574/13-ц
Провадження № 2/352/37/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014
року

м. Івано-Франківськ

в складі: головуючого – судді
Струтинського Р.Р.

секретаря
Бардюк – Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Івано-Франківську справу за позовом
ПАТ „Дельта Банк” до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

в
с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№002-08042-190407 від 19.04.2007р. в сумі 18180,69грн.
та понесених судових витрат по справі.

Представник позивача підтримав
заявлені вимоги, подав суду письмову
заяву про слухання справи без його
участі, просив задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судове засідання не з»явився. Від нього
надійшла заява, у якій він просив
справу розглядати без його участі.
Позов не визнає та заперечує щодо
позовних вимог, вважаює позов таким, що
не підлягає до задоволення з підстав,
зазначених в запереченні.

Ухвалою суду від 04.03.2014 року до
участі у справі в якості
співвідповідача було залучено ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з’явився, хоч про час і
місце судового розгляду повідомлявся у
встановленому порядку.

Дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи,
застосовуючи загальні засади
цивільного законодавства –
справедливість, добросовісність та
розумність, керуючись конституційним
принципом верховенства права, оцінивши
всебічно, повно та об’єктивно всі
наявні у справі докази окремо та в
сукупності, застосовуючи відповідні
норми матеріального права, утверджуючи
та забезпечуючи права людини і
основоположні свободи сторін,
враховуючи принцип неупередженості,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.04.2007р.
Публічний акціонерний банк «Дельта
Банк» надав кредит ОСОБА_1 на суму
14377,00грн., строком повернення до 18.04.2010р.
зі сплатою 12% річних на залишок
заборгованості по кредиту.

Як слідує зі ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов’язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов’язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Свої зобов’язання за кредитним
договором відповідач належним чином не
виконував, та станом на 23.01.2013р.
заборгованість ОСОБА_1 становить
18180,69грн., а саме: 11767,82грн.
заборгованості за кредитом; 1746,13грн.
заборгованості за відсотками; 4666,74грн.
заборгованості за комісіями.

Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України
зобов’язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов’язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається матеріалами справи,
за умовами п.1.1 кредитного договору
№002-08042-190407 від 19.04.2007р. кредитор надає
позичальнику грошові кошти на
придбання майна в сумі 12150,00грн. із
сплатою страхового платежу в розмірі
2187,00грн., що разом складають суму
кредиту 14377,00грн.

Згідно умов п.1.3 кредитного
договору позичальник доручає
кредитору перерахувати продавцю майна
ФОП ОСОБА_2, поточний рахунок №0611
в АБ»Брокбізнесбанек», МФО 336882 частину
суми кредиту без врахування суми плати
за надання кредиту. Відповідно до
меморіального ордеру №12944869 від 19.04.2007р.
позивачем дана умова договору
виконана, перераховано на поточний
рахунок ОСОБА_2 12150,00грн., що відображає
тіло кредиту.

Відповідно до листа №1/1 від 14.01.2014р.
Івано-Франківського регіонального
відділення АТ «Брокбізнесбанк»,
отриманого на виконання ухвали суду
від 18.12.2013р., наявної в матеріалах
справи виписки від 20.04.2007р. по рахунку
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
вбачається, що перераховані банком
кошти ОСОБА_2 отримані та зняті з
рахунку того ж дня. Зазначена обставина
сторонами не спростована.

Відповідно до п.1.4, 11 кредитного
договору №002-08042-190407 від 19.04.2007р.
перерахування частини суми кредиту
здійснювалось з метою оплати вартості
майна, а саме: меблі спальня Сава, меблі
стінка Оскар, меблі м’який куток;
згідно договірних відносин щодо
купівлі-продажу майна, укладених між
ОСОБА_1 (відповідач по справі) та ФОП
ОСОБА_2 на підставі рахунку №121 від
19.04.2007р. Після чого вищевказане майно
продавець повинен був передати, а
покупець отримати у власність з метою
використання в інтересах сім’ї.

Згідно поданих відповідачем
письмових заперечень, наданих
представниками відповідача пояснень в
суді, ОСОБА_1 вказує, що жодного майна, з
метою купівлі якого вона оформила
кредит – нею не отримано, так само як і
не отримано кредитних коштів.
Відповідно вважала та вважає, що у неї
як сторони позичальника по кредитному
договору не виникло обов’язку
сплачувати будь-які щомісячні платежі
на погашення боргу, який не виник та не
існує, тобто вважала на той час
кредитний договір не укладеним, а
договірні відносини між нею, банком та
продавцем товару розірваними.

Умовами кредитного договору (п.1.5)
передбачено, що у разі розірвання між
позичальником та продавцем майна
договірних відносин щодо
купівлі-продажу майна, або у випадку
неотримання позичальником майна у
продавця чи відмови в такому отриманні,
продавець (ФОП ОСОБА_2А.) зобов’язаний
перерахувати отримані кошти назад на
рахунок банку з метою погашення
заборгованості позичальника за даним
договором.

Крім того, кредитним договором
встановлено право кредитора
перевіряти цільове використання
кредиту (п.6.4), перевіряти документально
і фактично наявність, використання
позичальником предмету застави (п.5.4), а
у разі необхідності вимагати від
будь-яких третіх осіб припинення дій
щодо знищення, пошкодження чи втрати
мною предмету застави.

Суд приходить до висновку про
відсутність належних письмових
доказів по справі, які б свідчили про
те, що банк як кредитодавець вчинив усі
передбачені умовами договору дії для
перевірки цільового використання
позичальником кредиту, факту передачі
заставного майна, отримання
позичальником майна. Зазначена
обставина матеріалами позовної заяви
не спростована.

Відповідно до п.3.5 кредитного
договору позичальник повинен у
п’ятиденний термін повідомляти
кредитора про зміну місця проживання,
паспортних даних, ідентифікаційного
номера, прізвища, ім’я, по-батькові,
місця роботи, а також інших даних,
зазначених в заявці на отримання
кредиту, та про виникнення будь-яких
обставин, здатних вплинути на
виконання ним зобов’язань за цим
договором, з наданням відповідних
документів, що підтверджують такі
зміни.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 письмово повідомила
керівництво центрального відділення
«Дельта банку» у м.Києві про
неотримання майна, про подану заяву про
злочин до Прокуратури Надвірнянського
району з даного приводу. Представник
позивача з даного приводу зазначив, що
з часу отримання повідомлення (заяви)
від ОСОБА_1 та виникнення
заборгованості, банк не звертався до
ОСОБА_2 із вимогою про повернення та
перерахунок продавцем кредитору
коштів з метою погашення
заборгованості позичальника. При цьому
надав пояснення щодо права банку, а не
обов’язку вчиняти такі дії на
виконання умов п.1.5 кредитного
договору. Що суд оцінює критично ,
враховуючи згоду позичальника на таке
перерахування при підписанні договору
з метою недопущення виникнення
заборгованості та інтересів банку як
кредитора у поверненні наданих коштів
в повному обсязі.

Відповідно до умов п.9.11 кредитного
договору №002-08042-190407 від 19.04.2007р.,
визначено, що сторони не несуть
відповідальності за невиконання своїх
зобов’язань за цим договором у разі
виникнення обставин непереборної сили,
серед яких є протиправні дії третіх
осіб, що прямо або побічно забороняють
чи обмежують можливість виконання
сторонами зобов’язань за цим
договором.

Отже, суд приходить до висновку про
те, що кредитний договір №002-08042-190407 від
19.04.2007р. є укладеним між позивачем та
ОСОБА_1, однак взаємозобов’язання між
позивачем та відповідачем слід вважати
такими, що не виникли та не підлягають
виконанню зі сторони відповідача
ОСОБА_1. Оскільки на виконання умов
даного договору кредитні кошти в
розмірі 12150,00грн. отримані
безпосередньо ОСОБА_2 (співвідповідач
(відповідач2) по справі), зняті останнім,
але використані не з метою погашення
заборгованості позичальника. Що дає
підстави вважати позовні вимоги ПАТ
«Дельта банку» щодо наявності та
стягнення заборгованості за кредитним
договором частково обґрунтованими та
такими, що підлягають стягненню з
співвідповідача ОСОБА_2

Щодо заяви відповідача1 про
застосування строку позовної давності
до позовних вимог банку про стягнення
боргу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.256-258 ЦК України,
позовна давність – це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Відповідно до п.1, п.5 ст.261 ЦК
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася про порушення свого права;
за зобов’язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до п.1.2 кредитного
договору кінцевою датою погашення
кредиту є термін 18.04.2010року. Як видно із
матеріалів справи позивачем подано
позов про стягнення боргу до суду
23.01.2013р., тобто до спливу строку
позовної давності. Таким чином строк
позовної давності позивачем не
пропущено, заява відповідача про
застосування строків позовної
давності та відмову у зв’язку з цим у
задоволенні позову є безпідставною.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України,
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.
Тому з відповідача ОСОБА_2 також
слід стягнути на користь позивача
понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, ст.ст. 256-258,
261,264, 524, 526, 1048, 1050, 1054 ЦК України,
керуючись ст..ст.3, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
«Дельта Банк», р/р 7976, МФО 380236, , заборгованість за
кредитним договором №002-08042-190407 від
19.04.2007 року в сумі 18180 (вісімнадцять
тисяч сто вісімдесят) 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
«Дельта Банк», р/р НОМЕР_1, МФО 380236, , судовий збір в сумі 229
(двісті двадцять дев»ять) грн. 40 коп.

В задоволенні решти заявлених вимог
– відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на
рішення суду до Апеляційного суду
Івано-Франківської області подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Тисменицький
районний суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Головуючий

Р.Р.Струтинський