АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/7196/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 414/1116/14-ц
Доповідач - Костенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової
А.І., Гальянової І.Г.

при секретарі
Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 14 липня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
повнолітнього, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а

Позивач звернувся до суду посилаючись
на те, що перебував з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі та має
повнолітнього сина, який навчається у
вищому навчальному закладі у м.
Харкові, денної форми навчання за
контрактом, у зв'язку з чим потребує
матеріальної допомоги, тому просив
стягнути аліменти на його утримання в
розмірі ? частини всіх видів заробітку
відповідача щомісячно.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав
свої вимоги. Пояснив, що син залишився
проживати з ним. На теперішній час
мешкає у студентському гуртожитку.
Саме він, як батько, надавав та надає
гроші для сплати за навчання сина за
контрактом, а колишня дружина, яка є
працівницею банку та отримала платіжні
реквізити вищого навчального закладу
за укладеним контрактом, тільки
перераховує їх.

Відповідач, який діяв через свого
представника, позов не визнав,
пояснивши, що відповідач дійсно працює
в банку і добровільно допомагає синові.

Допитаний судом повнолітній ОСОБА_4
підтвердив, що після розлучення
батьків залишився мешкати з батьком.
Навчаючись за контрактом, який було
укладено його матір'ю, та проживаючи в
гуртожитку в м. Харків, потребує
матеріальної допомоги. Батько сплачує
за навчання, матір надає йому
продуктові передачі.

Рішенням Кременського районного суду
Луганської області від 14 липня 2014 року
позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання
повнолітнього ОСОБА_4 аліменти в
розмірі ? частини від всіх видів
заробітку щомісячно до закінчення
навчання, або до досягнення віку 23
років. Вирішене питання про розподіл
судових витрат.

Відповідач у справі не погодилась з
таким рішенням суду першої інстанції
та звернулась з апеляційною скаргою, в
якій зазначає, що оскаржуване рішення є
незаконним, ухваленим з порушенням
норм матеріального права та підлягає
скасуванню. Просила скасувати рішення
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Обов'язок батьків утримувати дитину
встановлений на законодавчому рівні, а
саме: ст. 180 Сімейного кодексу України
(далі: СК України).

Відповідно до цієї правової норми
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

При цьому обов'язок утримувати дитину є
рівною мірою обов'язком як матері так і
батька, тобто обов'язком особистим,
індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ст. 181 СК України способи
виконання батьками свого обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, суд
відповідно до ч. 1 ст. 182 того ж Кодексу
повинен враховувати:

- стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

- стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних батьків;

- інші обставини, що мають істотне
значення.

При цьому ч. 2 ст. 182 СК України прямо
передбачено, що мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
р. № 3 «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
відсутність домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину є
підставою для звернення до суду з
відповідним позовом того із них, з ким
вона проживає.

Обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дітей, які продовжують
навчання, передбачений ст. 199 Сімейного
кодексу України.

Відповідно до цієї правової норми, в
разі, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

При цьому, вирішуючи питання про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини та їх розмір, суд
повинен враховувати положення ст.ст. 182,
200 Сімейного кодексу України.

Як встановлено судом першої інстанції,
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується сторонами,
повнолітній син сторін у справі ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у вищому
навчальному закладі м. Харкова, є
студентом денної форми навчання за
контрактом. Контракт на навчання
підписаний матір'ю - ОСОБА_2, загальна
вартість навчання складає 3325 грн. за
семестр (а.с. 6-7).

Також районним судом встановлено, що
повнолітній, який продовжує навчання,
до вступу у ВУЗ постійно проживав з
батьком, який не працює, але сплачує за
його навчання та надає іншу допомогу.
Тимчасово проживаючи в гуртожитку у м.
Харкові, ОСОБА_4 потребує матеріальної
допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з обов'язку батьків утримувати
повнолітніх дітей, що продовжують
навчання і в зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги до досягнення 23
років відповідно до норм Сімейного
Кодексу.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає обставинам і
матеріалам справи та ґрунтується на
вимогах Закону.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач ОСОБА_2 має постійне місце
роботи, фіксований заробіток, інших
утриманців та аліментних зобов'язань
не має, а тому спроможна надавати
матеріальну допомогу повнолітньому
синові, який навчається.

Доводи апелянта щодо відсутності у
ОСОБА_3 права на звернення з позовом
про стягнення аліментів на утримання
сина, який проживає в гуртожитку,
судова колегія вважає безпідставними,
оскільки таке його право безпосередньо
передбачено законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 308, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 14 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -