Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу у складі:

Головуючого судді Т.І. Тимошенко

при секретарі І.О. Мариненко

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за участи представника
позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4, у
залі суду у місті Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
третя особа: Орган опіки та піклування
виконавчого комітету Жовтневої
районної у місті Ради міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області про
надання дозволу на виготовлення
проїзного документа для виїзду за
кордон та на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, -

В С
Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_3, третя
особа: Орган опіки та піклування
виконавчого комітету Жовтневої
районної у місті Ради міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області про
надання дозволу на виготовлення
проїзного документа для виїзду за
кордон та на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька.

В обґрунтування позову, позивачка у
своїй позовній заяві зазначила, що
вона, перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3 з 22 листопада 2003 року по
27 серпня 2013 року. Шлюб розірвано на
підставі рішення Тернівського
районного суду міста Кривого Рогу від 27
серпня 2013 року.Від шлюбу вони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду, місце
проживання доньки, після розлучення,
визначено разом із нею. В даний час
дитина проживає із нею. Вона
матеріально утримує та належним чином
піклується про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батько дитини за рішенням
суду виплачує аліменти але життям
дитини не цікавиться.18 лютого 2014 року
вона вийшла заміж за громадянина Росії
- ОСОБА_8, який постійно проживає за
адресою: АДРЕСА_1. Її чоловік працює,
матеріально їм допомагає, ставиться до
її доньки як до своєї дитини. Раніше
часто приїздив до них але у

зв'язку з відносинами між нашими
державами приїхати не має можливості.
Вона бажає виїхати за кордон для
возєднання сім'ї, вони бажають
проживати разом як одна сім'я, тому
прийняли рішення переїхати до
чоловіка. Вона та донька залишаються
громадянами України. В місті Кривому
Розі у неї з донькою залишається
квартира, що належить їй на праві
спільної сумісної власності тому за
бажанням у неї, чи у її доньки буде
можливість повернутись в Україну. На
даний час в Росії є все необхідне для
фізичного, духовного та морального
розвитку її дитини. Школа поруч,
екологічно чистий район, місцевість
окружають ліси, неподалік річка,
повітря чисте і прозоре. Для неї та її
дитини цей клімат дуже благодатний, він
буде сприяти оздоровленню дитини, тому
приймаючи таке рішення вона перш за все
опікується інтересами своєї дитини.
Але не зважаючи на це, її колишній
чоловік ОСОБА_3, безпідставно не надає
згоди на виїзд дитини за межі України.
При цьому жодних вагомих аргументів,
які б пояснювали та обґрунтовували
його відмову, він не наводить. Батько
дитини з нею не спілкується, хоча
якоїсь уваги як до дочки не проявляє.
Вона вважає, що така позиція її
колишнього чоловіка і батька
неповнолітньої дитини, шкодить її
інтересам та не сприяє її всебічному та
гармонійному розвитку.

Відповідно до частини 2 ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
оформлення проїзного документа дитини
проводиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників. Якщо такої
згоди один із батьків питання може бути
вирішено в судовому порядку. З цими
вимогами узгоджується п.18 Правил
оформлення і видачі паспортів
громадянам України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМ України №231
від 31 березня М1995 року з наступними
змінами та доповненням. Передбачено, що
суд може видати дозвіл на оформлення
документів та виїзд дитини на
короткостроковий термін, необмежені
кількістю поїздки, неодноразові
поїздки на продовж більший строк: на
рік, два, чи до досягнення дитиною
повноліття. Відповідно до вимог ч.1, ч.2
ст. 155 Сімейного Кодексу України,
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватись на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини. Таким чином її
бажання отримати дозвіл на виїзд
дитини за кордон повністю узгоджується
з її правами та обов'язками,
покладеними на батьків Сімейним
кодексом України, і що відсутні
обставини які обмежують згідно із
законодавством право виїзду дитини за
кордон, відповідно надання дозволу на
виготовлення проїзного документа
дитині для виїзду за кордон без згоди
батька відповідає інтересам дитини та
вимогам законодавства. Тому вона
просила суд постановити рішення, яким
визнати відмову ОСОБА_3 на виїзд за
кордон неповнолітньої ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 року безпідставною.
Дозволити ОСОБА_5, без згоди батька
дитини ОСОБА_3, оформити документи для
тимчасового, необмежених кількістю
виїзду та в'їзду в Україну строком з 29
травня 2015 року до 29 жовтня 2020 року
неповнолітньої ОСОБА_6, за межі України
та на її в'їзд до Російської Федерації.
Допустити негайне виконання рішення
суду в частині оформлення документів
на тимчасові неодноразові виїзди за
межі України та її в'їзд до Російської
Федерації.

Представник позивачки ОСОБА_10 у
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги позивачки у повному обсязі,
посилаючись на зазначені вище
обставини.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав у повному обсязі та суду
зазначив що, він має бажання
спілкуватись із донькою, приймати
участь у її вихованні, а тому він проти
щоб донька виїжджала за межі України
без його дозволу.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
зазначивши що позивачка налаштовує
дитину таким чином,що остання не
спілкується з батьком, який прагне
брати участь в її вихованні.

Судом в судовому засіданні встановлено
що, ОСОБА_5 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 22
листопада 2003 року по 27 серпня 2013 року.
Шлюб розірвано на підставі рішення
Тернівського районного суду міста
Кривого Рогу від 27 серпня 2013 року. Від
шлюбу вони мають неповнолітню доньку
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду,
місце проживання доньки, після
розлучення, визначено разом із
позивачкою. В даний час дитина проживає
із позивачкою, та знаходиться на її
утриманні. Відповідач за рішенням суду
виплачує аліменти на утримання
дитини.18 лютого 2014 року ОСОБА_5 вийшла
заміж за громадянина Росії - ОСОБА_8,
який постійно проживає за адресою:
АДРЕСА_1. Чоловік позивачки працює та
матеріально допомагає позивачці та її
доньці. Позивачка бажає виїхати в
Росію для проживання з чоловіком
однією сім'єю. Позивачка виконує
покладені на неї обов'язки по вихованню
дитини, ніяких претензій ні з школи, де
навчається дитини ні з місця їх
проживання до компетентних органів не
надходило. В інтересах дитини,на думку
суду проживання її з позивачкою,яка
вийшла заміж за громадянина Росії -
ОСОБА_8, який постійно проживає за
адресою: АДРЕСА_1. і має намір проживати
за місцем мешкання чоловіка.

Заслухавши представників позивача і
відповідача,самого
відповідача,вивчивши матеріали
цивільної справи, суд вважає, що
заявлені вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав:

Відповідно до частини 2 ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
оформлення проїзного документа дитини
проводиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників. Якщо такої
згоди один із батьків питання може бути
вирішено в судовому порядку. Згідно п.18
Правил оформлення і видачі паспортів
громадянам України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМ України №231
від 31 березня М1995 року з наступними
змінами та доповненням. Передбачено, що
суд може видати дозвіл на оформлення
документів та виїзд дитини на
короткостроковий термін, необмежені
кількістю поїздки, неодноразові
поїздки на продовж більший строк: на
рік, два, чи до досягнення дитиною
повноліття.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 155 Сімейного Кодексу
України, здійснення батьками своїх
прав та виконання обов'язків мають
ґрунтуватись на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини. Таким чином бажання
позивачки отримати дозвіл на виїзд
дитини за кордон повністю узгоджується
з правами та обов'язками, покладеними
на батьків, та відповідає інтересам
дитини, тому суд вважає що відсутні
обставини які обмежують згідно із
законодавством право виїзду дитини за
кордон, відповідно надання дозволу на
виготовлення проїзного документа
дитині для виїзду за кордон без згоди
батька відповідає інтересам дитини та
вимогам законодавства.

ОСОБА_3 безпідставно не надає згоди на
виїзд дитини за межі України, тому суд
дійшов висновку що така поведінка
батька неповнолітньої ОСОБА_6, шкодить
її інтересам та не сприяє її всебічному
та гармонійному розвитку, порушує
право дитини на повний та гармонійний
розвиток її особистості та вказує на
зловживання відповідачем своїми
батьківськими правами.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання особи за заявою
законного представника здійснюється
за згодою інших законних
представників, тобто за згодою батька,
у разі недосягнення дитиною 10 річного
віку. За відсутністю згоди одного з
батьків, зміна місця проживання та
реєстрація такого місця може бути
отримана за рішенням суду.

Згідно ст. 2, 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України, документами,
що надають право на виїзд з України і
в'їзд в Україну та посвідчують особу
громадянина під час перебування за її
межами, зокрема є паспорт громадянина
України для виїзду за кордон, проїзний
документ дитини. Оформлення проїзного
документа дитини провадиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків. За відсутності
згоди одного з батьків, виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 27
січня 1995 р. «Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України», виїзд за межі
України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків або у супроводі осіб, які
уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється у разі пред'явлення
оригіналів документів або їх
нотаріально посвідчених копій,
зокрема, рішення суду про надання
дозволу на виїзд за межі України
громадянина, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків.

Враховуючи викладене, зважаючи на
можливість зміни місця проживання
неповнолітньої дитини у межах країни
та необхідність періодичних виїздів
дитини за кордон для подальшого
проживання із матір'ю, суд вважає що
позовні вимоги позивачки є у повній
мірі обґрунтованими та доведеними
матеріалами справи а тому позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 224-225 ЦПК України,
ст.ст. 2, 4 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України, ст. 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», суд -

В И
Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя
особа: Орган опіки та піклування
виконавчого комітету Жовтневої
районної у місті Ради міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області про
надання дозволу на виготовлення
проїзного документа для виїзду за
кордон та на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди батька
- задовольнити.

Визнати відмову ОСОБА_3 на виїзд за
кордон неповнолітньої ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 року безпідставною.
Дозволити ОСОБА_5, без згоди батька
дитини ОСОБА_3, оформити документи для
тимчасового, необмежених кількістю
виїзду та в'їзду в Україну строком з 29
травня 2015 року до 29 жовтня 2020 року
неповнолітньої ОСОБА_6, за межі України
та на її в'їзд до Російської Федерації.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині оформлення документів
на тимчасові неодноразові виїзди за
межі України та в'їзд до Російської
Федерації.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. А особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя: Т. І. Тимошенко