АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3374/2014
інстанції: Дригваль В.М.
Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 19 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Колісниченка А.Г. Радченка
С.В.При секретарі:Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Високопільського
районного суду Херсонської області від
14 жовтня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_5 до Об'єднання фермерських
господарств «Тетяна» про визнання
недійсним договору оренди землі,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
недійсним договір оренди землі від 03
червня 2009 року, укладений між ним та ОФГ
«Тетяна», а також застосувати наслідки
недійсності правочину шляхом
зобов'язання ОФГ «Тетяна» повернути
йому земельну ділянку площею 5,22 га, яка
належить йому згідно державного акту
серії ІІІ-ХС №034815 від 20 березня 2003 року.

Позов мотивовано тим, що між ОФГ
«Тетяна» та позивачем було укладено
договір оренди належної останньому
земельної ділянки. Зазначений договір
оренди позивач вважає недійсними з тих
підстав, що сторонами не погоджено усі
істотні умови договору, передбачені
ст.15 Закону України «Про оренду землі»,
зокрема в порушення абзацу 5 зазначеної
статті Закону в договорі відсутній
пункт «умови збереження стану об'єкта
оренди». Оскільки відсутність в
договорі оренди зазначеної умови
порушує права позивача, останній
звернувся до суду з відповідним
позовом.

Рішенням Високопільського районного
суду Херсонської області від 14 жовтня
2014 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи
рішення суду першої інстанції
незаконним, необґрунтованим та таким,
що не відповідає дійсним обставинам
справи та вимогам закону і ухвалено з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з відсутності
встановлених законом підстав для
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним. Відсутність у
договорі оренди конкретно зазначеного
пункту - умови збереження стану об'єкта
оренди, не є суттєвим порушенням, яке б
слугувало підставою для задоволення
заявленого ОСОБА_5 позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що згідно
державного акту на право власності на
землю серії ІІІ-ХС №034815 від 20 березня
2003 року ОСОБА_5 належить земельна
ділянка площею 5,22 га, яка розташована
на території Новопетрівської
сільської ради Високопільського
району Херсонської області, цільове
призначення якої - ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с.3).

03 червня 2009 року між ОСОБА_5 та ОФГ
«Тетяна» було укладено договір оренди
земельної ділянки строком на 10 років.
Зазначений договір зареєстровано у
Високопільському районному відділі
реєстрації Херсонської філії ЦЗДК 23
грудня 2009 року (а.с.4-6).

Згідно зі ст.124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендодавцем.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі, є
Закон України «Про оренду землі».

Частиною 1 ст.14 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що договір
оренди укладається у письмовій формі.

Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України у редакції,
яка діяла на час укладення спірного
договору оренди, договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

За змістом ч.1 ст.210 ЦК України та ч.1 ст.20
Закону України «Про оренду землі»
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації, після чого він
відповідно до ст. 18 Закону України «Про
оренду землі» набирає чинності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди
щодо всіх істотних умов договору
оренди землі, складають і підписують
договір, надаючи згоді встановленої
форми.

Разом із тим, цивільні права та
обов'язки, на досягнення яких було
спрямоване волевиявлення сторін при
укладенні спірних договорів,
набуваються після відповідної
державної реєстрації.

Оспорюваний договір оренди земельної
ділянки укладений у письмовій формі,
пройшов відповідну державну
реєстрацію, позивач мав необхідний
обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення позивача було
спрямоване на укладання договору
оренди.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У частинах 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК
України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю; умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорах оренди землі
хоча б однієї з істотних умов,
передбачених у ч.1 ст.15 Закону України
«Про оренду землі» є підставою для
визнання недійсними таких договорів
оренди відповідно до ч.2 ст.15 Закону
України «Про оренду землі».

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що між сторонами було
укладено договір оренди земельної
ділянки із зазначенням та узгодженням
його істотних умов, з дотриманням вимог
ст. 203 ЦК України, Закону України «Про
оренду землі», сторони виконували
умови договору, не заперечували проти
укладеного договору, договір
зареєстровано у Високопільському
районному відділі реєстрації
Херсонської філії ЦЗДК з дотриманням
визначеного законом порядку. Суд
обґрунтовано відхилив посилання
позивача на відсутність таких істотних
умов договору оренди землі як умови
збереження стану об'єкта оренди,
оскільки змістом спірного договору
передбачено права та обов'язки
орендаря щодо збереження стану об'єкта
оренди (п.п.23,26 Договору).

На підставі наведеного суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
безпідставність й необґрунтованість
заявлених вимог, оскільки факту
порушення в розумінні вимог ст.15 ЦК
України та ст.3 ЦПК України законних
прав позивача у зв'язку із укладенням
спірного договору оренди судом не
встановлено.

Посилання апелянта на невідповідність
спірного договору Типовому договору
оренди землі, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 03
березня 2004 року №220, не є підставою для
визнання цього договору недійсним
відповідно до ч.2 ст.15 Закону України
«Про оренду землі».

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів до уваги також не
приймаються як такі, що не ґрунтуються
на вимогах закону, що регулює спірні
правовідносини, не підтверджені
належними доказами та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Високопільського районного
суду Херсонської області від 14 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді