У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 20 листопада
2014 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П., Іваненко
Ю.Г.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 08 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 19 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому просило стягнути з
ОСОБА_4 на свою користь заборгованість
за кредитним договором у розмірі 24 022
грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 26 січня 2006 року між банком та ОСОБА_4
був укладений кредитний договір,
згідно з яким останній отримав кредит у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку у розмірі 5 000
грн зі сплатою 48 % річних та кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником своїх зобов'язань,
станом на 12 березня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 24 022 грн, з
яких заборгованість за кредитом - 3 396,61
грн, заборгованість за відсотками - 19
005,30 грн, штраф (фіксована частина) - 500
грн та штраф (процентна складова) - 1 120,10
грн.

Враховуючи наведене, банк просив
задовольнити позов.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 08
травня 2014 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 19 серпня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення та ухвалу судів попередніх
інстанцій, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що позивач пропустив строк
позовної давності, встановлений ст. 257
ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Так, докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4
посилалася на те, що банк пропустив
строк для звернення до суду, у зв'язку з
чим просив застосувати позовну
давність

З огляду на вищенаведене, правильним є
висновок суду першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, про
відмову в задоволенні позову з
передбачених ст. 257 ЦК України підстав.

Доводи скарги з приводу того, що
первісний позов банку, з яким він
звернувся до суду у вересні 2013 року, був
залишений без розгляду 18
листопада 2013 року, а тому ним не
пропущений строк позовної давності,
колегія відхиляє, оскільки згідно з ст.
265 ЦК України залишення позову без
розгляду не зупиняє перебігу позовної
давності.

Підстав для застосування п. 1 ч. 1 ст. 263
ЦК України, яка встановлює, що перебіг
позовної давності зупиняється, якщо
пред'явленню позову перешкоджала
надзвичайна або невідворотна за даних
умов подія (непереборна сила), у суду
також не було, оскільки наявність
непереборної сили під час розгляду
справи банком не була доведена.

Інші доводи касаційної скарги про
невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права не ґрунтуються на
матеріалах справи, що відповідно до ст.
337 ЦПК України є підставою для
відхилення касаційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити, рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 08 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 19 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

Ю.Г. Іваненко