Ухвала іменем україни 24 грудня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоСитнік О.М., суддів: Мазур
Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
Юровської Г.В., розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення сум за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, в
інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення
апеляційного суду Одеської області від
03 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25
грудня 2007 року між банком та ОСОБА_4
укладено кредитний договір, відповідно
умов якого останній отримав кредит у
сумі 5 тис. грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Позивач умови договору виконав у
повному обсязі, проте відповідач
платежі належним чином не вносив, у
зв'язку з чим станом на 21 травня 2013 року
утворилась заборгованість на загальну
суму 27 528 грн 03 коп.

На підставі наведеного ПАТ КБ
«ПриватБанк» просило суд стягнути з
ОСОБА_4 на свою користь зазначену
заборгованість.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області

від 17 вересня 2013 року в задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 03 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» суму заборгованості за
кредитним договором від 25 грудня 2007
року в розмірі 27 528 грн 03 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах
якого діє ОСОБА_5, просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам
закону рішення апеляційного суду не
відповідає.

Суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позову,
виходив із того, що позивачем пропущено
встановлений ст. 257 ЦК України
трирічний строк позовної давності
звернення до суду.

Апеляційний суд,
скасувавши рішення суду першої
інстанції та ухваливши нове рішення,
яким позов задовольнив, виходив із
того, що відповідач із заявою про
закриття карткового рахунку не
звертався, банк не мав наміру
припинення договору, тому відповідно
до умов кредитного договору строк дії
картки та строк дії кредитного
договору поновлювався кожного разу зі
спливом терміну дії картки.

Проте з такими
апеляційного суду не можна погодитись
з наступних підстав.

Судами встановлено, що
25 грудня 2007 року між сторонами укладено
кредитний договір (який складається із
заяви позичальника, Умов надання
банківських послуг, Правил
користування платіжною карткою та
Тарифів), за умовами якого відповідачу
надано кредит у розмірі 5 000 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 %
річних на суму залишку заборгованості
за користування кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Станом на 21 травня 2013
року розмір заборгованості
позичальника становить 27 528 грн 03 коп., а
саме: 3 395 грн 18 коп. - тіло кредиту,
11 670 грн 80 коп. - проценти за
користування кредитом, 10 675 -
заборгованість із комісії за
користування кредитом, 500 грн - штраф
(фіксована частина), 1 287 грн 05 коп. -
штраф процента складова)

Суд першої інстанції, ухваливши
рішення про відмову в задоволенні
позову, виходив із того, що останній
платіж за кредитним договором боржник
здійснив у квітні 2008 року, а тому,
звернувшись до суду з позовом у червні
2013 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив
визначений ст. 257 ЦК України строк
позовної давності

Такі висновки є
обґрунтованими та відповідають
матеріалам справи.

Відповідно до п. п. 3.1.1
п. 3 ч. ІІ Умов надання банківських
послуг строк дії картки вказаний на
картці (місяць та рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Водночас із Правил
користування платіжною карткою
випливає, що договір є чинним у межах
строку дії картки.

Відповідно до положень
ст. 257 та ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки та позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення, що було зроблено
відповідачем під час розгляду справи
судом першої інстанції.

Перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261
ЦК України).

Початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Таким чином,
відповідно до Правил користування
платіжною карткою, які є складовою
частиною кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі - зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінчення строку дії договору.

Згідно зі ст. 266 ЦК
України зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги.

Така правова позиція
висловлена в постанові Верховного Суду
України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14,
яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Апеляційним судом
залишено поза увагою те, що відповідно
до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування
платіжною карткою граничний строк дії
картки (місяць і рік) указано на ній і
вона дійсна до останнього календарного
дня такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця,
вказаного на картці (поле MONTH), та що
періодичні платежі відповідачем не
здійснювались, а дія картки
закінчилась у грудні 2008 року.

Таким чином, апеляційний суд, з
урахуванням цих обставин та факту
пред'явлення позову тільки 07 червня 2013
року, дійшов помилкового висновку про
те, що строк позовної давності
відповідно до ст. 256 ЦК України,
ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, ч. 4 ст. 267 ЦК
України, ПАТ КБ «ПриватБанк» не
пропущено, та скасував правильне та
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції.

Згідно зі ст. 339 ЦПК
України, установивши, що апеляційним
судом скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує рішення
суду апеляційної інстанції і залишає в
силі рішення суду першої інстанції.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст.
303-304 ЦПК України суд апеляційної
інстанції не врахував норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
тому ухвалене у справі рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 339,
345 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного
суду Одеської області від 03 червня 2014
року скасувати, рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області

від 17 вересня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді: Л.М.
Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк Г.В.
Юровська