Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Журавель
В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

за касаційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»,
поданою представником - Папірович
Оксаною Іванівною, на рішення
апеляційного суду м. Києва від 17 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
(далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами.

Посилалося на те, що 13
червня 2006 року між Акціонерним
комерційним банком «ТАС-Комерцбанк»
(далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк»),
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк»

(далі - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
2607/0606/61-004, відповідно до якого
останньому були надані кредитні кошти
в розмірі 176 750 грн строком до 14 червня
2011 року зі сплатою 19 % річних.

21 червня 2007 року між АКБ
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
2607/0607/64-007, відповідно до якого
останньому були надані кредитні кошти
в розмірі 30 000 доларів США строком до 21
червня

2012 року зі сплатою 14 % річних.

12 серпня 2008 року між
ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого
є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
2707/0808/91-045, відповідно до якого
останньому були надані кредитні кошти
в розмірі 50 000 доларів США строком до 12
серпня 2013 року зі сплатою 13 % річних.

Відповідач порушив
умови кредитних договорів, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість: за
договором № 2607/0606/61-004 в розмірі 275 389 грн
20 коп.; за договором № 2707/0808/91-045 в
розмірі 911 544 грн 37 коп.; за договором №
2607/0607/64-007 в розмірі 449 290 грн 91 коп.

2 лютого 2012 року між ПАТ
«Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» був
укладений договір факторингу № 11,
відповідно до якого ПАТ «Сведбанк»
відступило ТОВ «Вердикт Фінанс» право
вимоги до відповідача за кредитними
договорами.

Позивач просив
стягнути з відповідача заборгованість
з урахуванням відмінусування вартості
заставленого майна (автомобілів), яке в
майбутньому буде реалізовано в рахунок
погашення заборгованості, а саме:
просив стягнути заборгованість за
договором № 2607/0606/61-004 в розмірі 96 639 грн
20 коп.; за договором № 2707/0808/91-045 в
розмірі 397 544 грн

37 коп.; та за договором № 2607/0607/64-007 в
розмірі 238 675 грн 91коп.

Рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 27 листопада

2013 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Вердикт Фінанс» заборгованість за
кредитним договором № 2607/0606/61-004 в
розмірі 96 639 грн 20 коп.; за договором №
2707/0808/91-045 в розмірі 397 544 грн 37 коп.; за
договором № 2607/0607/64-007 в розмірі 238 675 грн
91 коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням апеляційного
суду м. Києва від 17 липня 2014 року
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 27 листопада 2013 року змінено.
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Вердикт Фінанс» заборгованість за
кредитним договором № 2607/0606/61-004 в
розмірі

44 757 грн 68 коп.; за договором № 2707/0808/91-045
в розмірі 42562 грн

72 коп.; за договором № 2607/0607/64-007 в
розмірі 20 845 грн 74 коп. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. В іншій
частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ
«Вердикт Фінанс» -

Папірович О.І. просить скасувати
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосуванням
судом норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.
324 ЦПК України підставами для
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач порушив умови договору, у
зв'язку з чим виникла заборгованість,
яку необхідно стягнути.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині розміру заборгованості, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що на момент винесення рішення судом
першої інстанції предмети застави не
були реалізовані, а тому і сума
заборгованості вказана невірно.

Судами встановлено, що 13 червня 2006 року
між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», та

ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 2607/0606/61-004, відповідно до якого
останньому були надані кредитні кошти
в розмірі

176 750 грн строком до 14 червня 2011 року зі
сплатою 19 % річних.

21 червня 2007 року між
АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
2607/0607/64-007, відповідно до якого
останньому були надані кредитні кошти
в розмірі 30 000 доларів США строком до 21
червня

2012 року зі сплатою 14 % річних.

12 серпня 2008 року між
ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого
є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
2707/0808/91-045, відповідно до якого
останньому були надані кредитні кошти
в розмірі 50 000 доларів США строком до 12
серпня 2013 року зі сплатою 13 % річних.

Відповідач порушив
умови кредитних договорів, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість: за
договором № 2607/0606/61-004 в розмірі

275 389 грн 20 коп.; за договором № 2707/0808/91-045
в розмірі 911 544 грн

37 коп.; за договором № 2607/0607/64-007 в
розмірі 449 290 грн 91 коп.

Однак, змінюючи рішення суду першої
інстанції в частині розміру
заборгованості, суд апеляційної
інстанції не врахував, що при
розрахунку суми заборгованості
позивач виходив з того, що за договором

№ 2607/0606/61-004 предмет застави буде
реалізований за 178 750 грн, тоді як
предмет застави був реалізований за 120
320 грн; за договором

№ 2707/0808/91-045 предмет застави буде
реалізований за 514 000 грн, тоді як був
реалізований за 350 000 грн; за договором
№ 2607/0607/64-007 предмет застави буде
реалізований за 210 615 грн, тоді як був
реалізований за 70 000 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Сторони в п. 3.9 кредитних договорів
погодили, якщо позичальник порушує
строки платежів, банк має право
вимагати достроково повернення
кредиту та сплати процентів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
у порушення вимог ст. 214 ЦПК України не
звернув уваги на обставини, які мають
значення для вирішення справи, а тому
постановив хибне рішення.

Повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази,
вислухавши пояснення сторін у справі,
суд першої інстанції дійшов по суті
правильного висновку про задоволення
позовних вимог.

Скасовуючи
рішення, ухвалене згідно із законом,
апеляційний суд дійшов помилкового
висновку, що ухвалене судом першої
інстанції рішення не відповідає
вимогам закону.

Колегія суддів не
може погодитися з таким висновком, так
як він є необґрунтованим і таким, що не
відповідає вимогам закону.

За таких обставин,
ураховуючи те, що апеляційним судом
помилково скасовано рішення суду
першої інстанції, ухвалене згідно із
законом, рішення апеляційного суду на
підставі ст. 339 ЦПК України підлягає
скасуванню із залишенням у силі
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.
336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
17 липня 2014 року скасувати, а рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 27 листопада 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна Судді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Журавель
Ю.Г. Іваненко