Справа № 333/6374/14-ц
Провадження № 2/334/2553/2014
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
головуючого -судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Статус» про стягнення
компенсації за невикористану щорічну
відпустку та середнього заробітку за
час затримки розрахунку, -
12.08.2014 року позивач звернувся до суду
з позовом до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Статус», в якій просив стягнути з
відповідача заборгованість з
компенсації за невикористану щорічну
відпустку та середній заробіток за
весь час затримки розрахунку.
В позові ОСОБА_1 вказав, що 10.12.2012 року
він був прийнятий на роботу до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Статус» на посаду
директора Запорізької регіональної
дирекції ПАТ «Страхова компанія
«Статус», що підтверджується записом в
трудовій книжці № 24 від 10.12.2012 року, а
28.03.2014 року звільнився з роботи за
згодою сторін, про що також мається
відповідний запис у трудовій книжці.
За період роботи з 10.12.2012 року по 28.03.2014
року позивач не був у щорічній
відпустці, тому, при звільненні
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Статус» повинно
було сплатити позивачу компенсацію за
невикористану відпустку, проте до
теперішнього часу даного розрахунку не
В порушення вимог ст. 116 КЗпП України,
йому не була здійснена виплата
вказаної компенсації, а також не було
повідомлено про нараховані суми,
належні до виплати. З метою
підтвердження сум заборгованості він
неодноразово усно та в письмовій формі
звертався до відповідача, проте
відповідну довідку йому не надали.
У зв'язку із невиплатою заборгованості
він вимушений звернутись до суду,
просить стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Статус» на його користь
компенсацію за невикористану щорічну
відпустку за період роботи з 10.12.2012 року
по 28.03.2014 року у розмірі 1326 грн. 80 коп. та
середній заробіток за час затримки
розрахунку за період з 29.03.2014 року по
12.08.2014 року включно у розмірі 5629 грн. 40
В судове засідання позивач не з'явився,
про день, місце в час розгляду справи
повідомлений належним чином. До суду
надав заяву розглянути справу за його
відсутності, просить позов
задовольнити, не заперечує проти
винесення заочного рішення.
Представник відповідача до суду не
з'явився, про день, місце в час розгляду
справи повідомлений належним чином,
своїх заперечень проти позову не
надав, у зв'язку з чим проведено заочний
розгляд справи зі згоди позивача.
Розглянувши матеріали справи,
дослідивши всі представлені докази в
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
Відповідно до ч.3 ст.10
Цивільно-процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
Цивільно-процесуального кодексу
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
Згідно ст. 60 Цивільно-процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП
України при звільнені працівника
виплата всіх сум, що належать йому
від підприємства провадиться в день
Про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні,
адміністрація повинна письмово
повідомити працівника перед виплатою.
Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини адміністрації
належних звільненому працівникові сум
у строки, передбачені ст. 116 КЗпП
України, при відсутності спору про їх
розмір підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки розрахунку.
Судом встановлено, що 10.12.2012 року ОСОБА_1
був прийнятий на роботу до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Статус» на посаду директора
Запорізької регіональної дирекції ПАТ
«Страхова компанія «Статус», що
підтверджується записом в трудовій
книжці НОМЕР_2 - № 24 від 10.12.2012 року (а.с.
28 березня 2014 року ОСОБА_1 звільнився з
роботи за угодою сторін за п.1 ст. 36
КЗпП України., про що є відповідний
запис у трудовій книжці (№ 26 від 28.03.2014
За період роботи з 10.12.2012 року по 28.03.2014
року ОСОБА_1 не знаходився у щорічній
На підставі листа № 321/13/84-13 від 27.03.2013
року Міністерства соціальної політики
України позивачем наданий розрахунок
кількості днів щорічної відпустки:
- 24 календарних днів відпустки: (366
днів-10 днів (перелік святкових і
неробочих днів) = 0,0674;
- 473 (кількість календарних днів
між датами) - 13 ( святкових та неробочих
днів)= 460 календарних днів;
- 0,0674 календарних дні х 460
календарних дні = 31 календарний день не
використаної щорічної відпустки.
Обчислення середньої заробітної плати
для нарахування компенсації за
невикористану відпустку провадиться
згідно з Порядком обчислення середньої
заробітної плати, затвердженим
постановою Кабінету міністрів України
від 08.02.1995 року № 100, виходячи з виплат
за останні 12 календарних місяців
виплати компенсації за невикористану
Позивач за 12 календарних місяців перед
звільненням, тобто з 01.03.2013 року по
01.03.2014 року отримував мінімальну
Тобто, середня заробітна плата за день
святкових і неробочих днів).
Отже, розмір компенсації повинен
складати 1326 грн. 80 коп. ( 42 грн. 80 коп. х 31
календарний день), яка позивачу не
Відповідно до ст. 83 КЗпП України та ст. 24
Закону України «Про відпустки», у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.
Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного
суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» №13 від 24.12.99 передбачено,
що при визначені середньої заробітної
плати слід виходити з того, що в усіх
випадках, коли чинним законодавством
вона зберігається за працівниками
підприємств, установ, організацій, це
слід робити відповідно до Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.
Відповідно до ст.117 Кодексу законів про
працю України у разі невиплати з вини
власника належних звільненому
працівнику сум у строки зазначені у
ст.116 Кодексу законів про працю України,
при відсутності спору про їх розмір,
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
За правилами ст.233 Кодексу законів про
працю України працівник може
звернутись із заявою для вирішення
трудового спору до суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатись про порушення
свого права. У разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму
Верховного суду України №13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату
праці»установивши при розгляді справи
про стягнення заробітної плати у
зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, суд на підставі
ст.117 Кодексу законів про працю України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при непроведенні його до
розгляду справи -по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Позивач просить стягнути з відповідача
середній заробіток за час затримки
розрахунку в розмірі 5692 грн. 40 коп. за
період з 29.03.2014 року по 12.08.2014 року
включно, привівши відповідні
розрахунки даної суми, враховуючи
середньоденну заробітну плату. Суд
відповідно до п.20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці" №13 від 24.12.1999 року,
враховуючи наступні обставини, а саме:
при звільненні позивача відповідач не
виплатив компенсацію за невикористану
щорічну відпустку, сума заборгованості
є істотною, вважає, що стягнення
компенсації середнього заробітку за
час затримки розрахунку необхідно
обрахувати наступним чином: (133
(календарні дні без урахування
святкових) х 42 грн. 80 коп. (середня
заробітна плата за день) = 5692 грн. 40 коп. -
зазначена сума і підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Із наданих позивачем розрахунків
вбачається, що сума заборгованості
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Статус» по виплаті
компенсації за невикористані щорічні
відпустки на момент звільнення
становила 1326 грн. 80 коп., а розмір
середнього заробітку із дня звільнення
до моменту звернення до суду з
відповідним позовом складає 5692 грн. 40
коп.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд
допускає негайне виконання у справі
про присудження працівникові виплати
заробітної плати, але е більше ніж за
один місяць.

Таким чином, аналізуючи зібрані у
справі докази та вимоги чинного
законодавства, приймаючи до уваги
положення ст.11 Цивільно-процесуального
кодексу України щодо розгляду справ в
межах заявлених позовних вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення вимог позивача щодо
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати та
середньомісячного заробітку за час
затримки розрахунку.

Так як задоволена основна вимога
позивача, який був при подачі позовної
заяви на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір» звільнений
від сплати судового збору, тому з
відповідача відповідно до ч.2 ст.88
Цивільного-процесуального кодексу
України повинен бути стягнений судовий
збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.115, 116, 117, 233 КЗпП України, а також
ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Статус» про стягнення
компенсації за невикористану щорічну
відпустку та середнього заробітку за
час затримки розрахунку - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Статус» (02218, м. Київ, вул. Райдужна, буд.
59Б, оф.3, ідентифікаційний код - 31201694) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1 заборгованість з компенсації за
невикористані щорічні основні
відпустки в сумі 1326 (одна тисяча триста
двадцять шість) грн. 80 коп. та середній
заробіток за час затримки розрахунку в
сумі 5692 (п'ять тисяч шістсот дев'яносто
дві) грн. 40 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Статус» (02218, м. Київ, вул. Райдужна, буд.
59Б, оф.3, ідентифікаційний код - 31201694) на
користь держави судовий збір у розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Згідно зі ст.367 ЦПК України
рішення в частині стягнення заробітної
плати у межах суми за один місяць
підлягає негайному виконанню.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
Р.С.Холод