Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/4136/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гарбузюк
Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі матеріали
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 09 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а
:

Ухвалою судді Бердичівського
міськрайонного суду від 09 вересня 2014
року позовну заяву повернуто ОСОБА_1 у
зв'язку з непідсудністю (п. 4 ч. 3 ст. 121
ЦПК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та їх
неповне дослідження, просить ухвалу
скасувати, а справу повернути до суду
першої інстанції для відкриття
провадження. Зокрема, апелянт
посилається на те, що гроші є одним з
видів майна. Квартира, яка є предметом
договору купівлі-продажу, знаходиться
у м. Бердичеві. За таких обставин
вважає, що до даних правовідносин суд
повинен був застосувати положення ч. 1
ст. 114 УПК України.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 109 ЦПК України передбачено, що
позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування.

Частиною 1 ст. 114 ЦПК України
передбачено, що позови, які виникають з
приводу нерухомого майна,
пред'являються за місцезнаходженням
майна або основної його частини.

З роз'яснень, викладених у п.п. 41, 42
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01.03.2013 року "Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ" вбачається, що перелік позовів,
для яких визначено виключну
підсудність (ст. 114 ЦПК України) є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає. Місцезнаходження нерухомого
майна має бути підтверджено
документально. Виключну підсудність
встановлено для позовів, що виникають
із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114
ЦПК України). Згідно з положеннями
статті 181 ЦК України до нерухомого
майна належать: земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на них,
переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.
Наприклад, це позови про право
власності на таке майно; про право
володіння і користування ним (ст. 358 ЦК
України); про поділ нерухомого майна, що
є у спільній частковій власності та
виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367
ЦК України); про поділ нерухомого майна,
що є у спільній сумісній власності та
виділ частки із цього майна (ст.ст. 370, 372
ЦК України); про право користування
нерухомим майном (визначення порядку
користування ним); про право, яке
виникло із договору найму жилого
приміщення, оренди тощо; про визнання
правочину з нерухомістю недійсним; про
звернення стягнення на нерухоме майно -
предмет іпотеки чи застави; розірвання
договору оренди землі; стягнення
орендної плати, якщо спір виник з
приводу нерухомого майна; про усунення
від права на спадкування та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому просив витребувати у ОСОБА_2
кошти в сумі 142837 грн., які той отримав за
договором купівлі-продажу від 07.09.2012
року.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що 24.07.2012 року він
надав відповідачу довіреність на право
розпорядження всім майном (рухомим і
нерухомим), вчинення певних дій. 07.09.2012
року між ОСОБА_2, який діяв від імені
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Бердичівською
міською радою було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Згідно умов цього договору розрахунок
за продаж квартири проводиться з
відстроченням платежу, а кошти
перераховуються покупцем на
розрахунковий рахунок ОСОБА_2, який
проживає в смт. Східниця, Львівської
області. Спору щодо розміру коштів або
їх невиплати з боку покупця, позивач не
заявляє. Разом з тим, ОСОБА_1 просив
витребувати у відповідача 142837 грн.,
оскільки ОСОБА_2 не передав йому кошти
за договором купівлі-продажу, а отже
порушив умови довіреності на
представництво, внаслідок чого
довіреність скасована.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що на дані
правовідносини не поширюються вимоги
ч. 1 ст. 114 ЦПК України, оскільки договір
купівлі-продажу квартири не є
предметом оскарження, а відтак спір не
підсудний Бердичівському
міськрайонному суду.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують, підстав для
скасування ухвали немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
ухвалу судді Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 09 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча Судді