Справа №592/3427/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - АлфьоровНомер провадження
22-ц/788/1940/14 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе"

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 18 вересня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе", третя особа: Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми,

про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 18 вересня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на
користь ОСОБА_2 8000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на
користь держави судовий збір в сумі 243,60
грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "Сумське МНВО
ім. М.В. Фрунзе" посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
позивачем обставин, що мають значення
для справи, які суд вважав
встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржуване рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

ПАТ "Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе" по суті
доводить, що суд першої інстанції не
врахував відсутність належних доказів
на підтвердження факту заподіяння
моральної шкоди. Розмір стягнення
моральної шкоди завищено. Вказує, що
суд першої інстанції помилково виходив
з того, працездатність в зв'язку з
професійним захворюванням втрачена на
65%, оскільки 20% працездатності
позивачем втрачено внаслідок
нещасного випадку, який стався з вини
самого позивача.

У судовому засіданні представник ПАТ
"Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе" Журавльова
М.В. підтримала доводи апеляційної
скарги, а ОСОБА_2 заперечував проти них,
вважав рішення суду першої інстанції
законним і обґрунтованим.

Представник Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи Відділення виконавчої
дирекції Фонду повідомлено належним
чином.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
позивач з 25 травня 1981 року по 28
листопада 2013 року працював у ПАТ «СМНВО
ім. М.В. Фрунзе» та був звільнений у
зв'язку з виявленою невідповідністю
працівника виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовження даної роботи,
п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до акту №181 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом від
02 жовтня 2008 року ОСОБА_2 у процесі
виконання трудових обов'язків не
виконав вимоги п. 3.2.3 інструкції №161 по
охороні праці, в зв'язку з чим отримав
травму, а саме відкритий роздрібленний
перелом нігтьової фаланги І-го пальця
лівої руки.

Згідно акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання № 57 від 15 жовтня 2013 року,
встановлено діагноз ОСОБА_2: ХОЗЛ
пилової етіології другої стадії, фаза
нестійкої ремісії. Емфізема легень
другого ступеня. Легенева
недостатність другого ступеня.
Захворювання професійне (вперше
встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ,
ППЛЕК 24 вересня 2013 року).
Вегетативно-сенсорна поліневропатія
верхніх кінцівок з вираженими
вегетиавно-трофічними порушеннями на
кистях і частими ангіоспазмами пальців
рук, міофіброз м'язів передпліч і
надлопаткової області; двохсторонній
плечелопатковий периартроз,
двохстронній деформуючий остеартроз
ліктьових, променево-зап'ясткових і
міжфалангових суглобів обох кистей зі
стійким больовим синдромом порушенням
функцій верхніх кінцівок. Захворювання
професійне від тривалої дії вібрації,
фізичного перенапруження і
несприятливого мікроклімату на
виробництві (вперше встановлено в
клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, ППЛЕК 24
вересня 2013 року). Хронічна двостороння
сенсоневральна приглухуватість зі
значним ступенем зниження слуху
(четвертий ступень). Захворювання
професійне від тривалої дії шуму на
виробництві (вперше встановлено в
клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, ППЛЕК 24
вересня 2013 року).

Посттравматична сформована
ампутаційна кукса І пальця лівої кисті
на рівні основної проксимальної
фаланги (21 травня 2008 року),
консолідований перелом бугристості
дистальної фаланги ІІІ пальця лівої
кисті з кістковим дефектом (21 травня 2008
року) з больовим синдромом з
відсутністю функції захвату і
утримання лівої кисті, незначними
порушеннями функції ІІІ пальця лівої
кисті (акт НВ № 99 від 26 травня 2008 року і
акт про НВ № 181 від 02 жовтня 2008 року).

Відповідно акту №57 розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання,
затвердженого головним санітарним
лікарем м. Суми Черняк О.М. від 15 жовтня
2013 року, професійне захворювання
виникло у зв'язку з недосконалістю
технологій, неефективністю
використання засобів індивідуального
захисту, тривала робота в шкідливих
умовах праці, причина професійного
захворювання - проведення робіт в
умовах підвищення рівнів виробничого
шуму, пилу, показників важкості праці
та тривалого впливу локальної
вібрації.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 виданої
фтизіатричною МСЕК м. Суми від 25 грудня
2013 року про результати визначення
ступеня втрати професійної
працездатності, ступінь втрати
працездатності склала 65 % (45% - первинно
Акт №57 від 15 жовтня 2013 року (24 вересня
2013 року) та виробнича травма 20% - Акт №181
від 03 жовтня 2008 року(29 вересня 2008
року))та встановлено йому третю групу
інвалідності, причиною якого є
професійне захворювання.

Роботодавцем було порушено право
позивача на безпечні умови праці,
внаслідок чого у нього виникло
професійне захворювання, що спричинило
йому душевні страждання в зв'язку зі
значним погіршенням стану здоров'я.
Внаслідок погіршення стану здоров'я
позивач значно обмежений в
життєдіяльності, звичках, бажаннях, що
вимагає від нього вживати додаткових
зусиль по організації свого життя. Саме
в цьому полягає моральна шкода
заподіяна позивачу.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
врахував всі факти, що входять до
предмета доказування. Обставини, якими
мотивовано рішення підтверджуються
належними й допустимими доказами, яким
суд дав оцінку з дотриманням вимог ст.
212 ЦПК України, тому підстав для їх
переоцінки колегія суддів не вбачає.
Названі обставини доведено ОСОБА_2,
тоді як ПАТ "Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе"
на порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, не надало належних доказів на
підтвердження своїх заперечень.

Висновки суду по суті спору
відповідають встановленим фактам. Суд
дійшов цих висновків з дотриманням та
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 153 КЗпП України
роботодавець зобов'язаний створити
безпечні умови праці для особи, що
працює за трудовим договором.

Право на отримання страхових виплат,
відшкодування моральної шкоди виникає
у потерпілого, застрахованого
відповідно до закону, з дня
встановлення МСЕК вперше стійкої
втрати професійної працездатності за
цим страховим випадком.

За період починаючи з 01 січня 2006 року і
в подальшому відшкодування моральної
шкоди заподіяної працівникові
каліцтвом на виробництві покладено на
роботодавця відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України, якою передбачено, що
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України
положення цього Кодексу
застосовуються до врегулювання
відносин, які виникають у сферах
використання природних ресурсів та
охорони довкілля, а також до трудових
та сімейних відносин, якщо вони не
врегульовані іншими актами
законодавства.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншими ушкодженнями здоров'я.

За змістом закону, проявом моральної
шкоди стосовно фізичної особи є
душевні страждання, яких вона зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою
завдавача шкоди щодо потерпілого.
Оскільки підставою виникнення
обов'язку про відшкодування моральної
шкоди є правопорушення, а у справі
достовірно встановлено, що
роботодавець вчинив правопорушення
відносно позивача наслідком якого є
професійне захворювання, то завжди є і
моральні страждання з приводу
порушення прав фізичної особи.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги про те, що суд першої інстанції
дійшов висновку про наявність
моральної шкоди без встановлення факту
такої шкоди МСЕК, не дають підстав для
перегляду оскаржуваного рішення. Крім
того, відповідач не заявляв у суді
першої інстанції клопотання про
медичний огляд позивача, для
встановлення факту заподіяння йому
моральної шкоди.

Відповідно до частин 3-5 ст. 23 ЦК
України моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не
пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Позовна давність не поширюється
на вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю (п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК
України).

Оскаржуване рішення ухвалено з
дотриманням названих положень законів,
тому доводи апеляційної скарги з цього
приводу до уваги не приймаються.

Крім того, колегія суддів враховує
наступне.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 1193 ЦК України
шкода, завдана потерпілому внаслідок
його умислу, не відшкодовується.

Якщо груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого (а в разі вини особи, яка
завдала шкоди, - також залежно від
ступеня її вини) розмір відшкодування
зменшується, якщо інше не встановлено
законом.

З акту №181 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 02 жовтня
2008 року та акту №181 (спеціального)
розслідування нещасного випадку
(аварії), що сталася 29 вересня 2008 року не
вбачається, що даний випадок стався
внаслідок умислу ОСОБА_2 чи його грубої
необережності (а.с. 18-21).

За таких обставин, не впливають по суті
на висновки суду доводи апеляційної
скарги з приводу того, що суд першої
інстанції визначаючи розмір моральної
шкоди не врахував, що 20% із 65% втрати
професійної працездатності ОСОБА_2
відбулося внаслідок нещасного випадку,
який стався з його вини.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що позивач втратив
професійну працездатність на 65%, тому
розмір моральної присуджений з
відповідача - 8000 грн., не є завищеним.

Інші доводи апеляційної скарги не
мають юридичного значення, а тому не
впливають на висновки суду по суті
спору.

Колегія суддів також вважає, що при
розгляді справи не було допущено
порушень процесуального права, що
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе" відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 18 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -