АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2741/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу
Кімстачов О. С. Доповідач в
апеляційній інстанції Фетісова Т. Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючогоФетісової Т.
Л.суддівОхріменко Н. І. при
секретаріВосколович Ж.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
ухвалу Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 10 вересня 2014
року про повернення позовної заяви у
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про усунення обмежень у праві
спільної часткової власності на
земельну ділянку та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_6 про усунення обмежень у праві
спільної часткової власності на
земельну ділянку та зобов'язання
вчинити певні дії. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що відповідач
неналежним чином користується
земельною ділянкою, яка належить
сторонам у справі на праві спільної
часткової власності, чим порушує його
права.

Ухвалою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 21.02.2014
позовну заяву залишено без руху з
підстав того, що вона не відповідає
вимогам ст.ст.119-121 ЦПК України.

Далі ухвалою Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 10.09.2014 позовну заяву
повернуто позивачу з підстав того, що
він у встановлений ухвалою від 21.02.2014
строк не усунув недоліки позовної
заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду про
повернення позовної заяви ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, просить
скасувати ухвалу Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 10.09.2014 про повернення
позовної заяви позивачу, направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції в іншому складі
суду і визнати заяву від 06.05.2014 про
відвід судді Кімстачова О.С.
обґрунтованою. Апелянт вказує на те, що
позовну заяву він подав до Уманського
міськрайонного суду 18.02.2014, оскільки
процесуальних рішень за цією позовною
заявою місцевим судом не приймалося
06.05.2014 головуючому судді Кімстачову О.С.
заявлено відвід, який наразі не
розглянуто. 29.08.2014 апелянт поштою
отримав ухвалу Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 21.02.2014 про залишення
позовної заяви без руху, а в подальшому
- оскаржену ухвалу від 10.09.2014 про
повернення позовної заяви.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та
обговоривши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з таких
підстав та мотивів.

ОСОБА_5 звернувся до Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовною заявою до ОСОБА_6 про
усунення обмежень у праві спільної
часткової власності на земельну
ділянку та зобов'язання вчинити певні
дії, яку зареєстровано у вказаному суді
19.02.2014 згідно відповідного вхідного
штампа суду.

Ухвалою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 21.02.2014
вказану позовну заяву залишено без
руху з підстав того, що вона не
відповідає вимогам ст.ст.119-121 ЦПК
України, зокрема, у ній не
сформульовано позовні вимоги (не
зазначено про, що позивач просить суд,
так як перед позовними вимогами
вказано слова «вважаю за необхідне») та
не зазначені докази, що підтверджують
обставини, на які посилається позивач в
обґрунтування заявлених вимог,
зокрема, щодо самовільного
використання відповідачем частини
земельної ділянки, яка належить
сторонам у справі на праві спільної
власності, всупереч її призначенню та
волі інших співвласників; самовільну
побудову на цій земельній ділянці
кухні та каналізації; зміну меж доріжки
та тротуару на цій земельній ділянці;
самовільного використання
відповідачем цієї земельної ділянки
для прийому різних хворих.

Згідно відповідного супровідного
листа (а.с.8) указану ухвалу від 21.02.2014
про залишення позовної заяви без руху
18.08.2014 направлено позивачу, тобто майже
через шість місяців з дня її
постановлення.

Оскільки наведені в ухвалі від 21.02.2014
про залишення позовної заяви без руху
недоліки позивачем усунуто не було,
оскарженою ухвалою від 10.09.2014 позовну
заяву повернуто ОСОБА_5

При цьому судом першої інстанції не
було враховано, що залишення позовної
заяви без руху у порядку ст.121 ЦПК
України це право суду, наявне на стадії
відкриття провадження у справі,
оскільки ст.121 ЦПК України знаходиться
у Главі 2 «Пред'явлення позову.
Відкриття провадження у справі»
Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до
ч.4 ст.122 ЦПК України питання про
можливість відкриття провадження у
справі, у тому числі у аспекті
відповідності форми та змісту позовної
заяви вимогам процесуального
законодавства, вирішується у 3-денний
строк з дня надходження заяви до суду
або закінчення строку, встановленого
для усунення недоліків.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ
№2 від 12.06.2009 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» якщо заява,
зокрема, не відповідає вимогам статей
119, 120 ЦПК, суддя відповідно до вимог
статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій
повинні бути зазначені конкретні
підстави залишення заяви без руху і
надає строк для усунення недоліків,
тривалість якого визначається в
кожному конкретному випадку з
урахуванням характеру недоліків,
реальної можливості отримання копії
ухвали, яка повинна бути надіслана
заявнику негайно.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі.

У світлі викладеного, судом першої
інстанції порушено право позивача на
справедливий суд щодо розумних строків
розгляду його справи судом,
встановлене ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів враховує, що
зі змісту позовної заяви слідує, що
позивач, керуючись рядом норм ЗК
України, ЗУ «Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення», ЦК України,
ЦПК України, просить суд про усунення
обмежень у його праві спільної
часткової власності на земельну
ділянку та про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії, що є
змістом його позовних вимог (форма
захисту, яку просить позивач від суду).
При цьому саме формулювання прохання
словами «прошу» чи «вважаю за
необхідне» за очевидності, поза
розумним сумнівом, вимог позивача, не
свідчить про їх відсутність, про що
вказано в оскарженій ухвалі суду.
Стаття 119 ЦПК України, яка регламентує
форму та зміст позовної заяви, не
містить імперативних вимог щодо
формулювання позовних вимог саме
певними словами.

Також колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
не зазначення в позовній заяві доказів,
що підтверджують обставини, на які
посилається позивач в обґрунтування
заявлених вимог, та вважає, що, у даному
випадку, вказане не є підставою для
повернення цієї позовної заяви
позивачу, оскільки з її змісту слідує,
що позивач доводить про наявність
порушення його прав внаслідок
самовільного користування
відповідачем земельною ділянкою, яка
належить сторонам у справі на праві
спільної власності, з огляду на таке.

Пленум ВСУ у п.7 постанови «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» дав судам роз'яснення про
те, що подання доказів можливе на
наступних стадіях цивільного процесу,
тому суд не вправі через неподання
доказів при пред'явленні позову
залишати заяву без руху та повертати
заявнику.

При цьому колегія суддів враховує
необхідність забезпечення права
позивача на доступ до правосуддя,
встановлене ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод, та
можливість надання позивачем суду
доказів у обґрунтування його позовних
вимог у ході судового розгляду.

Якщо ж при розгляді справи по суті суд
дійде до висновку про
необґрунтованість позовних вимог - він
має відмовити в їх задоволенні за
недоведеністю.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції при винесенні ухвали
про повернення позовної заяви було
допущено порушення норм
процесуального законодавства у
частині строків прийняття
процесуальних рішень (ч.1. ст.121, ч.1 ст.157
ЦПК України) та їх суті (ч.4 ст.212 ЦПК
України).

Згідно ст.311 ЦПК України підставами для
скасування ухвали суду, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є,
зокрема, порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
до неправильного вирішення питання.

За таких обставин оскаржена ухвала
суду про повернення позовної заяви
підлягає скасуванню, а справа -
направленню до суду першої інстанції
для вирішення питання про відкриття
провадження відповідно до вимог
чинного законодавства.

Колегія суддів звертає увагу апелянта
на те, що ст.24 ЦПК України встановлено
особливий порядок вирішення питання
про відвід судді. Це питання
вирішується судом, який розглядає
справу, а не при розгляді апеляційної
скарги на ухвалу суду про повернення
позовної заяви.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 311, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити
частково .

Ухвалу Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 10 вересня 2014
року про повернення позовної заяви у
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про усунення обмежень у праві
спільної часткової власності на
земельну ділянку та зобов'язання
вчинити певні дії - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
усунення обмежень у праві спільної
часткової власності на земельну
ділянку та зобов'язання вчинити певні
дії, - направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження відповідно до
вимог чинного законодавства.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, подальшому провадженню у
справі не перешкоджає та оскарженню не
підлягає.

Головуючий :

Судді :