Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2890/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ябчик Н.М.
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого Фомічова
С.Є.

суддів Дьомич Л.М.

Голованя А.М.

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» на рішення Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 18 вересня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство КБ
«Приватбанк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 22 січня 2008 року з
відповідачем укладено кредитний
договір б/н, згідно якого відповідачем
отримано кредит у розмірі 800,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

В порушення норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання
належним чином не виконав. Станом на 31
липня 2013 року заборгованість
відповідача перед банком складає 26685,78
грн., в тому числі: 7093,98 грн. -
заборгованості по кредиту, 13478,11 грн. -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 4366,75 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг: 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина), 1246,94 грн. - штраф
(процентна складова).

Заочним рішенням Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 22 квітня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 26685 грн., позов задоволено.

06 травня 2014 року відповідач звернувся
до суду з заявою про перегляд заочного
рішення.

26 травня 2014 року заяву відповідача про
перегляд заочного рішення задоволено.
Рішення суду від 22 квітня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в сумі 26685,78 грн. скасовано і
справу призначено до розгляду в
загальному порядку.

Рішенням Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 18
вересня 2014 року в задоволенні позову
публічного акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

В апеляційній скарзі публічним
акціонерним товариством КБ
«Приватбанк» ставиться питання про
скасування судового рішення, так як
воно, на думку скаржника, постановлено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що суд
неповно з'ясував дійсні обставини
справи та дійшов до помилкового
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог. Просило рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ПАТ КБ « Приватбанк»
Бистрова С.А, який підтримав доводи
апеляційної скарги, заперечення проти
її доводів ОСОБА_3, представника ОСОБА_3,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги відповідно
до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
22 січня 2008 року між публічним
акціонерним товариством КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 укладено
кредитний договір б/н.

Відповідно до умов якого відповідач
отримав кредит в розмірі 800,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Проте, отримавши кредит, відповідач
жодного разу не сплачував
заборгованість, таким чином
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, заборгованість не сплачує,
кредитний договір між сторонами не
розірвано.

Крім того, згідно з 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг при
порушенні позичальником строків
платежів по кожному з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більше ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не поінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично пролонговується на
такий самий строк.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
тих обставин, що позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними платежами, обчислюється з
моменту настання строку погашення
чергового платежу, прострочена
заборгованість виникла в липні 2010 року,
отже на час пред'явлення позивачем
цього позову 23 вересня 2013 року позовна
давність сплила.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

Стаття 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язань
(неналежне виконання)

Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору. У
разі порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено
право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
належних процентів у випадку
прострочення повернення чергової
частини позики, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повертати позику частинами.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно заяви від 22 січня 2008 року,
відповідач ознайомився та згоден з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, які були надані
ОСОБА_3 у письмовій формі, про що
зазначено у самій заяві.

Відповідач надав згоду на те, що
підписана заява разом із Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
Тарифами Банку складає між ним та
банком договір.

При розгляді справи в суді першої
інстанції, відповідачем було подано
заяву про застосування строків
позовної давності.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист цивільного права
або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Частина 2 статті 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Колегія суддів приходить до висновку,
що до вимог позивача про стягнення
заборгованості слід застосувати
наслідки спливу строку позовної
давності, стягнувши на користь
банківської установи з відповідача
заборгованість в межах трирічного
строку.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою -
граничний строк дії картки вказано на
ній і вона дійсна до останнього
календарного дня такого місяця, строк
погашення процентів за кредитом
визначено щомісячними платежами, а
строк погашення кредиту в повному
обсязі визначено останнім днем місяця
вказаного на картці. Строк дії картки,
виданої відповідачу, встановлено по
грудень 2011 року.

Отже, суд першої інстанції у порушення
ст. ст. 212-214 ЦПК України не звернув уваги
на зазначені умови договору та
положення закону, та дійшов
помилкового висновку про відмову у
задоволені позовних вимог в повному
обсязі.

Право кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення. (Вказана правова
позиція висловлена в Постанові
Верховного Суду України від 06
листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13).

На підставі вищевикладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що у даному випадку мають місце
порушення відповідачем прав позивача,
які підлягають захисту шляхом
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за кредитним
договором з врахування строку позовної
давності. Оскільки позов до суду
позивачем подано лише в вересні 2013
року, то заборгованість за згаданим
кредитним договором слід стягувати в
період з 31 липня 2010 року по 31 липня 2013
року.

Згідно розрахунку заборгованості за
договором б/н від 22 січня 2008 року
укладеного між публічним акціонерним
товариством КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3
заборгованість складає 19070,45 грн., з
яких 7093,98 грн. - основна заборгованість,
7746,63 - заборгованість по відсоткам у
межах трирічного строку позовної
давності, 2482,90 грн. - заборгованість по
комісії у межах трирічного строку
позовної давності, 500 грн. - штраф
(фіксована частина) нарахований з
31липня 2013 року та 1246,94 грн. - штраф
(процентна складова) нарахований з 31
липня 2013 року.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду не відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга банку підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
скасуванню з ухваленням, відповідно до
вимог п. 3, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог
публічного акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» та стягнення на його
користь з ОСОБА_3 заборгованості за
кредитним договором № б/н від 22 січня
2008 року у розмірі 19070 грн. 45 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 18
вересня 2014 року скасувати. Ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
публічного акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» 19070,45 грн. заборгованості
за кредитним договором.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді