Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ізмайлова Т.Л.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 25
червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 21
серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Старокутської сільської
ради, третя особа - ОСОБА_3, про визнання
недійсними заяви ОСОБА_4 від 13 грудня 1993
року, рішення Старокутської сільської
ради, плану земельної ділянки та акту
на право власності на земельну
ділянку,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Косівського
районного суду Івано-Франківської
області з позовом до Старокутської
сільської ради про визнання недійсними
заяви ОСОБА_4 від 13 грудня 1993 року,
рішення Старокутської сільської ради,
плану земельної ділянки та акту на
право власності на земельну ділянку,
посилаючись на те, що під час
підготовки документів, необхідних для
оформлення Акту на право приватної
власності на земельну ділянку (нового
зразка), на належну йому земельну
ділянку в АДРЕСА_1, площею 0,20 га
виявилося, що в натурі є не 0,20 га, а 0,18
га. Позивачу також стало відомо, що
земельну ділянку, яка належала його
батьку, в шахрайський спосіб
привласнили собі сусіди - ОСОБА_5, а
пізніше ОСОБА_6. Тоді він звернувся до
Старокутської сільської ради та
земельного відділу Косівського району
з проханням надати йому відповідь, як
проходила безкоштовна передача земель
у приватну власність 29 грудня 1993 року в
Старокутській сільській раді. Позивачу
стало відомо, що його колишня сусідка
ОСОБА_4 була визнана недієздатною
рішенням Косівського районного суду
від 14 червня 1990 року, проте 13 грудня 1993
року ОСОБА_4 сама написала та підписала
заяву до Старокутської сільської ради
про безкоштовну передачу їй у
власність земельної ділянки площею 0,28
га. Рішенням Старокутської сільської
ради від 29 грудня 1993 року винесено
рішення, яким задоволено заяву ОСОБА_4 і
працівниками Старокутської сільської
ради було видано Акт з грубими
порушеннями. Крім того, 29 грудня 1993 року
Старокутською сільською радою було
прийнято рішення, яким безкоштовно
передано батьку позивача у приватну
власність земельну ділянку площею 0,20
га.

Позивач просив суд визнати недійсним
заяву ОСОБА_4 від 13 грудня 1993 року та
рішення Старокутської сільської ради
№ 56-1 від 29 грудня 1993 року, плану та акту
на право приватної власності.

Рішенням Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 25
червня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 21
серпня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У жовтні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла вищевказана касаційна
скарга, яка подана з пропущенням
установленого ст. 325 ЦПК України
процесуального строку.

У касаційній скарзі заявлено
клопотання про поновлення строку на
касаційне оскарження вищевказаних
рішень першої та апеляційної
інстанцій.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК
України касаційна скарга може бути
подана протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
(ухвалою) апеляційного суду. У разі
пропущення зазначеного строку з
причин, визнаних поважними, суддя
касаційної інстанції за заявою особи,
яка подала скаргу, може поновити цей
строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне
оскарження пропущено з поважних
причин, він підлягає поновленню.

ОСОБА_2, не погоджуючись із
вищезазначеними судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
подав касаційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувані ним судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права і
неправильне застосування норм
матеріального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

З матеріалів
касаційної скарги та змісту
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності даних судових рішень.
Викладені заявником обставини не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо
порушення норм матеріального та
процесуального права при розгляді
даної справи судами першої та
апеляційної інстанцій, не вбачається.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України,-

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження ухвали апеляційного суду
Івано-Франківської області від 21
серпня 2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Старокутської
сільської ради, третя особа - ОСОБА_3,
про визнання недійсними заяви ОСОБА_4
від 13 грудня 1993 року, рішення
Старокутської сільської ради, плану
земельної ділянки та акту на право
власності на земельну ділянку.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.