АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И[1]

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Вербової І.М.,
Панченка М.М.,

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 01 серпня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, Приватного підприємства
«Будмашпром» про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И
Л А:

В грудні 2013 року позивач, посилаючись
на неналежне виконання ОСОБА_1 умов
кредитного договору укладеного 14.11.2006 з
АКІБ «Укрсиббанк», звернувся до суду з
позовом про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
з боржника та поручителя.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 01 серпня 2014 року в
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій зазначив, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Посилаючись на те, що суд дійшов
висновку про недоведеність позовних
вимог без з'ясування всіх обставин, що
мають значення для справи, просив
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 01 серпня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник позивача - Мозолевська В.В.
в судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримала та просила задовольнити, з
підстав наведених в ній.

ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_4
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги та просили рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Відповідач Приватне підприємство
«Будмашпром» (далі - ПП «Будмашпром»,
поручитель), відповідно до ст. 74 ЦПК
України належним чином повідомлявся
про час та місце розгляду справи, в
судове засідання свого представника не
направив, причини неявки суду не
повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника ПП «Будмашпром».

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися в судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах апеляційного оскарження,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 14.11.2006 між
АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому
змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк») та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 0, згідно з умовами якого банк
надав позичальникові кредитні кошти у
розмірі 52 110, 00 грн., що еквівалентно 263
155,50 грн., з розрахунку 11% річних та
комісії в порядку та на умовах
визначених договором, з встановленим
кінцевим строком погашення не пізніше
14.11.2012.

В забезпечення виконання вказаного
зобов'язання 14.11.2006 між АКІБ
«УкрСиббанк» та ПП «Модний» (в
подальшому змінило назву на ПП
«Будмашпром») було укладено договір
поруки № 59414 за яким поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати за виконання
позичальником усіх його зобов'язань у
повному обсязі.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах визначених
договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (
відступає) ПАТ «Дельта Банк» права
вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк»
замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора
у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ
«Дельта Банк» прав вимоги боржників до
ПАТ «Дельта Банк» переходить
право вимагати від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Судом також встановлено, що в порушення
умов кредитного договору ні
позичальник ні поручитель не виконали
зобов'язання по своєчасному погашенню
кредитних коштів та процентів за
користування кредитними коштами, у
зв'язку з чим виникла заборгованість за
кредитним договором № 0 від 14.11.2006,
що станом на 08.05.2014 становить 313 547,07 грн.,
та складається з тіла кредиту - 190588,54
грн., та відсотків за користування за
кредитом - 122958,53 грн. (т. 2, а.с.17).

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Разом з тим, суд встановивши, що станом
на 08.05.2014 розмір заборгованості за
кредитним договором становить 313 547,07
грн. і що ПАТ «Дельта Банк» набув право
вимоги по кредитному та
забезпечувальному договорам до
боржника ОСОБА_1 та поручителя - ПП
«Модний» (правонаступником якого у
зв'язку з реорганізацією та із зміною
найменування є ПП «Будмашпром»)
відмовив у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції вважав, що банком не
доведено розмір та період
заборгованості, що виникла в
результаті неналежного виконання умов
кредитного договору, яка підлягає
стягненню в солідарному порядку з
відповідачів, та дійшов висновку про
необґрунтованість позову.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірах та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання за договором
виконав та надав кредитні кошти згідно
з договором у повному обсязі, що
підтверджується заявою на видачу
готівки № 6 від 14.11.2006 (том 1, а.с. 66).

Відповідно до п. 1.2.2 Договору
позичальник у будь-якому випадку
зобов'язався повернути Банку кредит у
повному обсязі в терміни встановлені
графіком погашення кредиту але в
будь-якому випадку не пізніше 14
листопада 2012 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

Згідно п. 9.2 Договору сторони погодили,
що протягом дії цього договору Банк
відповідно до умов п. 1.3.1. договору може
змінити розмір процентної ставки в
сторону збільшення у разі настання
будь-якої із наступних обставин, а саме:

А) порушення позичальником кредитної
дисципліни (тобто неналежного
виконання умов цього договору та/або
умов договорів, за якими надано
забезпечення виконання зобов'язання
позичальника за цим договором) та/або

Б) погіршення фінансового стану
позичальника, документально
підтвердженого в результаті щорічного
моніторингу, що проводиться банком
відповідно до внутрішніх нормативних
документів на підставі довідки про
доходи, тощо, а також даних по виконанню
позичальником кредитної дисципліни
тобто своєчасного погашення
заборгованості та/або виконання інших
зобов'язань передбачених цим договором
та/або

В) здійснення поточних коливань
процентних ставок за вкладами та/або
кредитами, або зміни у
грошово-кредитній політиці НБУ
(наприклад, девальвація курсу гривні до
курсу долара США більше ніж на 5 % у
порівняні з курсом гривні до долара
США, установленого НБУ на дату
укладення цього договору чи останнього
перегляду процентної ставки,
підвищення ставки за кредитами банків
України у відповідній валюті (по
статистиці НБУ), підвищення ставки на 3
(три) відсоткових пункту за бланковими
кредитами «овернайт» НБУ з дати
укладення цього договору чи останнього
перегляду процентної ставки.

Сторони погодили, що при настанні
будь-якої із обставин передбачених
частиною 1 п. 9.2 Договору, Банк
може збільшити розмір процентної
ставки за Договором в наступному
порядку, а саме:

Банк не пізніше як за 14 календарних
днів до дня зміни розміру процентної
ставки в сторону збільшення повідомляє
Позичальника про встановлення нової
процентної ставки, із зазначенням її
розміру та дати початку дії такої
ставки, шляхом направлення поштою
відповідного рекомендованого листа
(далі - Повідомлення Банку) за адресою
Позичальника, що вказана у розділі 12
цього договору, або за іншою адресою,
яку Позичальник письмово повідомив
Банку при зміні адреси;

Такий новий розмір процентної ставки
за цим Договором починає
застосовуватись з дати, що буде вказана
у Повідомленні Банку до Позичальника,
без укладення сторонами відповідної
угоди про внесення змін до цього
договору.

У разі незгоди із встановлюваним
згідно умов цього пункту Договору
новим розміром процентної ставки,
Позичальник у строк не пізніше ніж за 7
(сім) календарних днів до дати початку
дії нової ставки, вказаної у
Повідомленні Банку, зобов'язується
надати на зазначену у Договорі адресу
Банку письмове повідомлення
(відповідь) про свою незгоду із такою
новою ставкою. У випадку отримання
Банком в порядку та терміни, визначені
цим пунктом договору, такого
письмового повідомлення (відповіді)
від Позичальника, Банк набуває право
вимоги дострокового повернення
кредиту та нарахованих процентів,
комісій у порядку встановленому
розділом 11 цього Договору.

Сторони погодили, що факт неподання
Позичальником на зазначену у Договорі
адресу Банку у строк не пізніше ніж за 7
(сім) календарних днів до дати початку
дії нової ставки письмового
повідомлення (відповіді) Позичальника
про його незгоду із такою новою
ставкою, вважається згодою
позичальника на встановлення Банком
такого нового розміру процентної
ставки з дати, що зазначена у
Повідомлені Банку.

Про збільшення процентної ставки Банк
протягом 7 (семи) календарних днів з
дати її збільшення письмово повідомляє
позичальника, шляхом направлення
останньому поштою відповідного
повідомлення Банку за адресою
Позичальника, що вказана у розділі 12
цього договору, або за іншою адресою,
яку Позичальник письмово повідомив
Банку при зміні адреси. В такому
повідомленні Банком зазначається
новий розмір процентної ставки та дата
з якої розпочато застосування цього
нового розміру ставки.

Матеріали справи не містять доказів
про направлення відповідачем
письмового повідомлення (відповіді)
щодо висловлення незгоди на
встановлення Банком такого нового
розміру процентної ставки, крім того
відповідач зазначені умови прийняв,
сплачуючи проценти за новою процентною
ставкою, а отже, посилання суду першої
інстанції щодо недоведеності обставин
про узгодження між сторонами розміру
процентної ставки є необґрунтованими.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання (ч. 2 ст. 615 ЦК).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України
визначено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, що ОСОБА_1 свої
зобов'язання за договором належним
чином не виконував, в зв'язку з чим
станом на 08.05.2014 у нього виникла
заборгованість у сумі 313 547, 07 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 190 588,
54 грн.; заборгованість за відсотками - 122
958, 53 грн.

Рішення суду в частині встановлених
обставин, щодо розміру заборгованості,
відповідачами в апеляційному порядку
не оскаржувалося.

Як вбачається з матеріалів справи,
належне виконання зобов'язання за
кредитним договором забезпечено
договором поруки від 14.11.2006.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
після закінчення строку, встановленого
у договору поруки. У разі якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений момент
пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Враховуючи, що строк виконання
зобов'язання за основним договором
встановлено 14 листопада 2012 року, а з
позовною заявою до суду Банк
звертається 02 січня 2014 року, колегія
суддів дійшла висновку, що позивач не
має права на задоволення позову
заявленого до поручителя, оскільки
такий позов заявлено поза межами
зазначеного у ст. 559 ЦК України строку,
оскільки із закінченням строку
припинилося матеріальне право.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією, яка висловлена Верховним
Судом України в постанові від 17 вересня
2014 року в справі № 6-6цс14.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд не виконав своїх
обов'язків, визначених законом, рішення
суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності і
обґрунтованості, зазначені вище
порушення процесуального права
призвели до неправильного вирішення
спору, а тому рішення підлягає
скасуванню з підстав, передбачених ст.
309 ЦПК України, з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову і стягнення заборгованості з
ОСОБА_1

Керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
- задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 01 серпня 2014 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту:

«Позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
Приватного підприємства «Будмашпром»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
() заборгованість за
кредитним договором у сумі 313 547 (триста
тринадцять тисяч п'ятсот сорок сім)
гривень 07 (сім) копійок.

В іншій частині в задоволені позову
відмовити.»

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/8937/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12240/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Калініченко О.Б.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.