Номер провадження: 22-ц/785/8672/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Решетник М.С.,

представників: ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 29 серпня 2013 року про заборону
виїзду за межі України за поданням
державного виконавця Першого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції щодо ОСОБА_5,

встановила:

28 серпня 2013 року Державний виконавець
Першого Суворовського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Яровий В.М.
звернувся до суду із заявою, в якій
ставив питання про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_5 за межі України.

Свої вимоги мотивував тим, що на
виконанні у Першому Суворовському
відділі державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
перебувало виконавче провадження №
38206926 по виконанню виконавчого листа №
1527/13723/12, який видав Суворовський
районний суд м. Одеси 22.01.2013 року про
стягнення грошової суми з ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Дельта Банк» у розмірі
138733,66 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 на виклик
державного виконавця не з'явилась та
борг не сплачувала, позивач просив суд
задовольнити його вимоги в повному
обсязі.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 29 серпня 2013 року подання
державного виконавця Першого
Суворовського відділу ДВС Одеського
МУЮ було задоволено частково, а саме:
заборонено ОСОБА_5 перетинання
державного кордону України до
виконання зобов'язань за виконавчим
листом про сплату боргу № 1527/13723/12,
виданого Суворовським районним судом
м. Одеси.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить
питання про скасування вищевказаної
ухвали, посилаючись на те, що вона була
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив із того, що
боржник ОСОБА_5 ухиляється від
виконання рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 22.01.2013 року
про стягнення з неї на користь ПАТ
«Дельта Банк» грошової суми у розмірі
138733,66 грн., яка має бути сплачена за
виконавчим листом № 1527/13723/12.

Проте, з таким висновком суду не
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

У відповідності до ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про
виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документу виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові про відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
державним виконавцем Першого
Суворовського ВДВС Одеського МУЮ на
виконання виконавчого листа № 1527/13723/12,
31.05.2013 року винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження №
38206926 (т.2 а.с.4).

Однак, матеріали справи не містять
доказів того, що боржнику ОСОБА_5 було
запропоновано виконати рішення суду в
добровільному порядку.

Також відсутні докази того, що ОСОБА_5
повідомлялась державним виконавцем
Першого Суворовського ВДВС Одеського
МУЮ про необхідність виконання
виконавчого листа № 1527/13723/12.

Так, матеріали справи не містять
доказів того, що боржник ОСОБА_5, або
будь-хто із родичів, які мешкають за
адресою, що зазначена у виконавчому
документі, отримували вказану вище
постанову про відкриття виконавчого
провадження та про необхідність
виконання судового рішення.

Таким чином, доводи заявника
апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що
вона була позбавлена можливості
доведення обставин помилковості
видачі виконавчого документу і
направлення останнього на виконання до
Першого Суворовського ВДВС Одеського
МУЮ та використати всі надані
законодавством можливості для
відповідного оскарження, як дій суду
так і дій виконавчої служби,
матеріалами справи не спростовані.

У відповідності до ст. 11 ЗУ «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право,
зокрема, у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України -
до виконання зобов'язань за рішенням.

Тобто право державного виконавця на
звернення з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням суду. В
свою чергу, наявність лише самого
зобов'язання не наділяє державного
виконавця правом на звернення до суду з
поданням про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за кордон.

Однак, як було зазначено вище,
державним виконавцем до суду не було
надано жодного доказу, який би свідчив
про те, що боржник ОСОБА_5 ухиляється
від виконання зобов'язань. Факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець повинен зазначити у
поданні.

Так, факт невиконання боржником
самостійно зобов'язань протягом
строку, який зазначає державний
виконавець в постанові про відкриття
виконавчого провадження, не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду обов'язків і на момент звернення
до суду з поданням, факт ухилення
боржника від виконання зобов'язань
повинен вже відбутися і бути об'єктивно
наявним та вбачатися з матеріалів
виконавчого провадження.

Проте, матеріали справи взагалі не
містять доказів проведення виконавчих
дій державного виконавця та про
ухилення боржника від виконання
рішення суду.

Факт направлення державним виконавцем
вимоги згідно виконавчого листа на
адресу боржника ОСОБА_5 не може
свідчити про її ухилення від виконання
судового рішення, оскільки у
відповідності до повідомлення, ОСОБА_5
цієї поштової кореспонденції не
отримала (т.2, а.с.5.).

Також слід зазначити, що держаним
виконавцем до суду не надано жодного
доказу, який би підтвердив ту
обставину, що боржник має паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон і ту обставину, що боржник має
реальну необхідність чи бажання
виїхати за кордон і таким чином
ухилятися від виконання судового
рішення.

Однією з підстав для скасування ухвали
про заборону виїзду за кордон є
неповнота вчинення виконавчих дій,
відсутність доказів на підтвердження
факту ухилення ОСОБА_5 від виконання
своїх боргових зобов'язань і
відомостей про обізнаність скаржника
щодо наявності відкритого виконавчого
провадження та строків його
добровільного виконання.

Судом зазначених обставин не було
враховано, що призвело до
постановлення необґрунтованої ухвали
суду.

Судом також не було враховано, що
вищезазначене заочне рішення, на
підставі якого було заведено виконавче
провадження, було скасовано ухвалою
Суворовського районного суду м. Одеси
від 01 серпня 2014 року та призначено
справу до судового розгляду (т.1, а.с.180).

В подальшому, за результатами розгляду
справи тим же судом 29 серпня 2014 року
було ухвалено рішення про відмову ПАТ
«Дельта Банк» у задоволенні позовних
вимог про стягнення з ОСОБА_5 боргу по
кредитному договору № 248-013/ФКІП-08 від
17.04.2008 р., з посиланням на те, що будь-яка
заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк»
у ОСОБА_5 відсутня (т.1, а.с.187).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги надав суду
достатні, належні і допустимі докази
існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів
дійшла висновку про те, що оскаржувана
ухвала зазначеним вимогам закону не
відповідає, доводи апеляційної скарги
її повністю спростовують, ухвалу
постановлено не у відповідності до
вимог матеріального і процесуального
права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу
слід задовольнити, оскаржувану ухвалу
суду скасувати та постановити нову,
якою в задоволенні заяви Державного
виконавця Першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Ярового В.М. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_5 за межі України
відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 29 серпня 2013 року скасувати.

Постановити у справі нову ухвалу, якою
в задоволенні заяви Державного
виконавця Першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Ярового В.М. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_5 за межі України
відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко