Провадження № 22-ц/779/2258/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.

суддів: Пнівчук О.В.,
Соколовського В.М.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
Міністерства юстиції України в
інтересах ОСОБА_2 на дії в. о. начальника
відділу державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції Лисенчук О.С. при розгляді
скарги Міністерства юстиції України на
постанову головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції
Івасів Я.Я. від 20 червня 2014 року,
скасування постанови державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження, зобов'язання державного
виконавця провести виконавчі дії по
виконанню рішення суду, за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
22 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року Міністерство юстиції
України в інтересах ОСОБА_2 звернулося
до суду зі скаргою на дії в. о.
начальника відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції
Лисенчук О.С. при розгляді скарги МУЮ на
постанову про закінчення виконавчого
провадження головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції
Івасів Я.Я. від 20.06.2014 року.

Вимоги скарги обґрунтовувало тим, що
20.06.2014 року головним державним
виконавцем ВДВС Калуського
міськрайонного управління юстиції
Івасів Я.Я. не вжито всіх заходів з
примусового виконання виконавчого
листа, виданого 02.07.2010 року
Івано-Франківським міським судом про
зобов'язання ОСОБА_5 повернути
малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в супроводі батька ОСОБА_2 на територію
Чеської Республіки, до місця його
реєстрації в АДРЕСА_1 та неправомірно
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Зазначали, що не погоджуючись із
вказаною постановою, ними було подало
скаргу на дії державного виконавця з
дотриманням вимог ч. 7 ст. 82 Закону
України «Про виконавче провадження»,
однак, всупереч ч. 8 ст. 82 вказаного
Закону в. о. начальника відділу
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції Лисенчук О.С. не виніс
постанову, а розглянув скаргу в порядку
Закону України «Про звернення
громадян» та листом від 28.07.2014 року №11603
роз'яснив, що постанова про закінчення
виконавчого провадження від 20.06.2014 року
відповідає вимогам Закону України «Про
виконавче провадження».

Посилаючись на викладене, просили
скаргу задовольнити, визнати
неправомірними дії в. о. начальника
відділу державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції Лисенчук О.С., скасувати
постанову державного виконавця Івасів
Я.Я. про закінчення виконавчого
провадження, зобов'язати державного
виконавця провести виконавчі дії по
виконанню рішення суду.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 22 серпня 2014 року вимоги скарги
задоволено.

Визнано неправомірними дії в. о.
начальника відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції
Лисенчук О.С. при розгляді скарги
Міністерства юстиції України на
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 20.06.2014 року головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції Івасів Я.Я.

Скасовано постанову головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції Івасів Я.Я. про закінчення
виконавчого провадження від 20.06.2014 року
про зобов'язання ОСОБА_5 повернути
малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
в супроводі батька ОСОБА_2 на територію
Чеської Республіки, до місця його
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

Зобов'язано головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції
Івасів Я.Я. провести виконавчі дії по
виконанню рішення Івано-Франківського
міського суду від 02.07.2010 року у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 75 та ст. 77
Закону України «Про виконавче
провадження».

В апеляційній скарзі на дану ухвалу
ОСОБА_5 посилається на незаконність
ухвали та порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд постановив
оскаржувану ухвалу без її участі, як
сторони виконавчого провадження, чим
порушив її процесуальні права.

Вказує, що рішення Івано-Франківського
міського суду від 02 липня 2010 року, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, повинно виконуватись у
порядку ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження», а не за ст. 77
даного Закону - як відібрання дитини.

Враховуючи наведене, просить залишити
в силі постанову головного державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження, а постанову від 01.09.2014 року
про відновлення виконавчого
провадження скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її
представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу
підтримали з наведених вище мотивів.

Представник Міністерства юстиції
України - Заник М.Ф. апеляційну скаргу
заперечив, посилаючись на її
безпідставність.

Представник ВДВС Калуського
міськрайонного управління юстиції -
Івасів Я.Я. апеляційну скаргу визнала
частково.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Гаазька Конвенція не визначає порядок
виконання рішень про повернення або
забезпечення прав доступу, тому
примусове виконання рішень
здійснюється відповідно до
визначеного у кожній державі порядку.

П. 11 Порядку виконання на території
України Конвенції про цивільно-правові
аспекти міжнародного викрадення дітей,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 10 липня 2006 року
№952, передбачено, що примусове
виконання рішення суду про повернення
дитини проводиться в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

Окремого порядку проведення
виконавчих дій у справах зазначеної
категорії справ чинним законодавством
не передбачено.

Встановлено, що рішенням
Івано-Франківського міського суду від 2
липня 2010 року визнано незаконним
вивезення ОСОБА_5 після 27 червня 2009 року
з території Чехії малолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на територію України та
утримання його поза постійним місцем
його проживання до переміщення в с.
Демешківці Галицького району
Івано-Франківської області.

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути
малолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі батька ОСОБА_2
на територію Чеської Республіки до
місця його реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1.

На виконання зазначеного судового
рішення було видано виконавчий лист,
який знаходився на виконанні ВДВС
Калуського міськрайонного управління
юстиції.

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 27
вересня 2011 року змінено спосіб та
порядок виконання рішення суду та
зобов'язано ОСОБА_5 передати дитину
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батькові ОСОБА_2 в
присутності представника служби у
справах дітей Галицької РДА для
повернення дитини на територію Чеської
Республіки до місця його реєстрації.

20.06.2014 року головним державним
виконавцем ВДВС Калуського
міськрайонного управління юстиції
Івасів Я.Я. винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання зазначеного
виконавчого листа.

Постанова мотивована тим, що на
боржника накладено штраф відповідно до
ст. 89 Закону України «Про виконавче
провадження» та надіслано подання до
правоохоронних органів про
притягнення боржника до кримінальної
відповідальності.

Крім того, в засіданні апеляційного
суду встановлено, що рішенням
Галицького районного суду від 09 грудня
2013 року, яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду від 06 березня 2014
року, визначено місце проживання
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Прага Чеської Республіки з
матір'ю ОСОБА_5 в АДРЕСА_2

При цьому суд виходив з того, що
повернення дитини до Чеської
республіки, і як наслідок-розлучення її
з матір'ю є недоцільним і буде
суперечити інтересам ОСОБА_6.

Задовольняючи скаргу та скасовуючи
постанову про закінчення виконавчого
провадження та зобов'язуючи головного
державного виконавця провести
виконавчі дії по виконанню рішення
суду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 75
та ст. 77 Закону України «Про виконавче
провадження», суд першої інстанції
виходив з того, що постанова про
закінчення виконавчого провадження не
містить відомостей про фактичне
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом, а тому
з врахуванням положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст.
25 Закону України «Про виконавче
провадження» державного виконавця
слід зобов'язати до вчинення усіх
передбачених законом дій, необхідних
для повного виконання рішення суду.

Проте, такий висновок суду є
передчасним.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У п. 17 постанови № 6 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» від 7 лютого 2014 року Пленум
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ роз'яснив, що справи за скаргами
на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи посадової
особи державної виконавчої служби
розглядаються судом за загальними
правилами ЦПК з особливостями,
встановленими статтею 386 ЦПК, за участю
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, рішення, дії або бездіяльність
якої оскаржуються. До участі у справі
як заінтересованої особи залучається
інша сторона виконавчого провадження,
оскільки судовим рішенням може бути
вирішено питання про її права чи
інтереси.

Однак, задовольняючи скаргу та
зобов'язуючи державного виконавця
провести виконавчі дії у відповідності
до вимог ч. 2 ст. 75 та ст. 77 Закону України
«Про виконавче провадження», суд
першої інстанції в порушення принципу
рівності сторін цивільного
судочинства та принципу змагальності
не залучив до участі у справі ОСОБА_5, як
боржника і сторону виконавчого
провадження та вирішивши питання про
її права та обов'язки, позбавив права на
судовий захист.

Враховуючи, що незалучення другої
сторони виконавчого провадження до
участі в розгляді скарги призвело до
неправильного її вирішення, колегія
суддів приходить до висновку про
скасування оскаржуваної ухвали та
передачі питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 22 серпня 2014 року скасувати і
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді:
О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський