Справа № 760/2092/14-ц
Провадження № 2-4847/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді -
Лазаренко В.В.

з участю секретаря -
Пономарьова М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, в якому просить стягнути з
відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за
наданим кредитом у розмірі 24750,41 грн.

В позові посилається на те, що
відповідачка відповідно до укладеного
договору від 17.06.2008 року отримала
кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Позивачка порушила умови
кредитного договору, оскільки не
виконує зобов'язання по своєчасному
поверненню кредитних коштів та
процентів за користування кредитними
коштами, у зв'язку з чим у неї виникла
заборгованість перед позивачем у
зазначеному вище розмірі.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала в повному
обсязі та просила суд його
задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні
проти позову заперечувала, посилаючись
на те, що позивачем пропущено строк
позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. При цьому, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу
зобов'язання одна особа (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, як то:
передати майно, виконати роботу,
сплатити гроші тощо або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку

Судом встановлено, що 17.06.2008 року між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено
договір, шляхом приєднання до Умов та
правил надання банківських послуг, за
яким банк надав клієнту кредит у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку у розмірі
3000,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідачка у передбачені строки
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконала, а тому у
останньої перед позивачем ПАТ КБ
«Приватбанк» станом на 09.01.2014 року
існує заборгованість за кредитним
договором від 17.06.2008 року, яка становить
25000,41 грн., в тому числі: за кредитом -
3000,00 грн., за процентами - 13193,72 грн., з
комісії - 105,00 грн. та 7035,00 грн., штраф -
1666,69 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме, довідки про стандартні умови
кредитування Приватбанку та
орієнтовну сукупну вартість
Cash-кредиту, максимальний строк кредиту
- до 12 місяців.

Крім того, відповідно до пункту 5.4 Умов
та правил надання банківських послуг
строк погашення процентів за кредитом
визначено щомісячними платежами, а
строк погашення кредиту в повному
обсязі визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідно до розрахунку
заборгованості кредит надано 18.06.2008
року.

Згідно положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК
України, особа може звернутися до суду
з вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу, у межах строку
позовної давності, загальна тривалість
якого встановлюється в три роки.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
обчислюється з моменту настання строку
погашення чергового платежа. При цьому,
з урахуванням п. 5.4 Умов, позовна
давність за вимогами кредитора щодо
повернення кредиту в повному обсязі
обчислюється з моменту спливу
останнього дня місяця дії картки.

Вбачається, що позивач звернувся з
даним позовом до суду 31.01.2014 року.

Тобто, сплив строку позовної давності є
очевидним.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Між тим, позивач в позовній заяві не
зазначив причини пропуску строку
позовної давності. Судом також не
встановлено поважних причин
пропущення позивачем строку позовної
давності.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
встановлено, що позовна давність
застосовується судом за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення судом
рішення.

Враховуючи обставини викладені вище,
суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову, внаслідок спливу
строку позовної давності на звернення
до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 253, 257, 261, 267, 1054 ЦК
України, ст.ст. 5, 6, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: