інстанції Петришин Н. М.Провадження №
22-ц/780/7156/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 38
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 23 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Требухівська
сільська рада Броварського району
Київської області, про визнання
заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з вищевказаним позовом до
ОСОБА_2 та просила ухвалити рішення про
його задоволення, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3,
після смерті якої відкрилася спадщина
на майно у вигляді житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 1,7400
га, розташованої на території
Требухівської сільської ради
Броварського району Київської області,
та грошових вкладів в Ощадбанку.

26 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернулася з
заявою щодо оформлення спадкових прав
до майна померлої матері до
Броварської районної державної
нотаріальної контори Київської
області, де їй стало відомо, що мати
ОСОБА_3 10 грудня 2003 року склала заповіт,
посвідчений Требухівською сільською
радою Броварського району Київської
області та зареєстрований в реєстрі за
№ 614, згідно якого мати заповіла все
своє майно, що належало на день смерті,
на користь рідної сестри позивача
ОСОБА_4.

ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_3
прийняла, подавши про це заяву до
нотаріальної контори, однак оформити
спадкові права не встигла, оскільки
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Спадщину після смерті ОСОБА_4
прийняла її дочка ОСОБА_2, відповідач по
справі, як спадкоємець першої черги за
законом.

Позивач, посилаючись на ст. 541 ЦК УРСР
в редакції 1963 року вважає, що заповіт
від 10 грудня 2003 року є недійсним.
Зокрема, як вбачається з копій
оспорюваного заповіту, який був
посвідчений 10 грудня 2003 року та
складений у двох примірниках, видно, що
у двох заповітах два різних підписи
матері позивача. Зазначає, що у березні
2011 року бачила зовсім інший заповіт,
складений матір'ю ОСОБА_3, і вважає, що
мати такий заповіт не складала та він є
сфальсифікованим.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 23 травня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, після
смерті якої відкрилася спадщина на
належний їй будинок за адресою: АДРЕСА_1
та на земельну ділянку площею 1,7400 га,
розташовану на території
Требухівської сільської ради.

10 грудня 2003 року ОСОБА_3 склала
заповіт, посвідчений секретарем
виконкому Требухівської сільської
ради Броварського району Київської
області та зареєстрований в реєстрі за
№614, за яким все своє майно заповіла
дочці ОСОБА_4 (а.с.16).

З матеріалів спадкової справи №155/2011
до майна померлої ОСОБА_3 вбачається, що
із заявами про прийняття спадщини
після її смерті звернулись ОСОБА_4
24.02.2011 року, ОСОБА_1 26.02.2011 року та ОСОБА_5
26.02.2011 року.

Також встановлено, що ОСОБА_4, яка
спадщину після ОСОБА_3 прийняла,
оформити спадкові права не встигла,
оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла і
спадщину після її смерті прийняла її
дочка ОСОБА_2, відповідач у справі.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з його
недоведеності, і колегія суддів
погоджується з такими висновками суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 541 ЦК УРСР в
редакції 1963 року заповіт повинен бути
укладений у письмовій формі з
зазначенням місця і часу його
укладення, підписаний особисто
заповідачем і нотаріально посвідчений.

Пункт 2 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій посадовими
особами виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських Рад
народних депутатів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
№225 від 25.08.1994 року передбачає, що
нотаріальні дії у виконавчих комітетах
сільських, селищних, міських Рад
народних депутатів вчиняють посадові
особи, на яких за рішенням виконавчого
комітету відповідної ради народних
депутатів покладено вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем суду, всупереч вимог ст. 60
ЦПК України, не надано жодних доказів
на підтвердження підстав її позову
щодо того, що заповіт від 10 грудня 2003
року підроблений та заповідачем не
підписувався.

Зокрема, згідно повідомлення про
неможливість надання висновку судової
технічної експертизи документів та
судової технічної експертизи
матеріалів документів від 03.07.2014 року
за № 3365/3366/14-34/3367/3368/14-33 проведення
експертиз потребувало надання:

- порівняльних зразків
документів-оригіналів датованих
документів, в яких у період з грудня 2003
року по грудень 2013 року рукописно
виконано записи та підписи
рожево-фіолетовими пастами кулькових
ручок (такими ж за кольором, як і у
підписах досліджуваних двох
екземплярів заповіту від 10.12.2003 року
від імені ОСОБА_3, посвідчених
секретарем виконавчого комітету
Требухівської сільської ради
Броварського району Київської області
Дьоміною В.Д. та зареєстрованих в
реєстрі за №614), у кількості не менше
п»яти зразків із різними датами
складання за кожен рік досліджуваного
періоду;

- експериментальних зразків
відтисків печатки Требухівської
сільської ради Броварського району
Київської області, відтиски якої
містяться у двох екземплярах
досліджуваного заповіту;

- достатньої кількості
порівняльних зразків відтисків
печатки Требухівської сільської ради
Броварського району Київської області,
які містяться на документах за період з
грудня 2003 року по грудень 2010 року;

- письмового дозволу судді на
вирізання штрихів рукописних записів
та підписів у всіх наданих
(досліджуваних та порівняльних)
документах;

- погодження строку виконання
зазначеної експертизи у термін, що
перевищує 90 календарних днів.

07.07.2014 року на адресу суду та сторонам
судового процесу було направлено
клопотання експертів щодо надання
вищезазначених додаткових матеріалів
та дозволів.

Станом на 02.07.2014 року клопотання не
задоволене: порівняльних зразків
документів до інституту не надходило,
умови та термін проведення експертизи
судом не погоджено, досліджувані
документи та матеріали справи не
повертались. Кошти за проведення
експертизи на адресу інституту не
надходили.

В зв»язку із неможливістю проведення
по справі експертиз, про які просила
ОСОБА_1, судом першої інстанції
провадження у справі було відновлено і
справу розглянуто за наявних у ній
доказів.

Немає підстав і для задоволення
клопотання позивача про призначення по
справі судово-технічної експертизи
матеріалів документів, про що вона
просить в апеляційній скарзі, оскільки
питання про час виготовлення
оспорюваного заповіту не впливає на
чинність заповіту, який, будучи
правочином, може бути визнаний
недійсним з підстав, передбачених
главою 3 розділу І ЦК УРСР в редакції 1963
року, який врегульовує спірні
правовідносини. При цьому позивачем
підставою для визнання недійсним
заповіту зазначено не порушення
порядку посвідчення заповіту чи
невідповідність волі заповідача його
волевиявленню, а виготовлення заповіту
не в день посвідчення, зазначеного у
ньому, що згідно вимог закону не
являється підставою для визнання
заповіту недійсним.

Враховуючи ненадання позивачем
доказів, які б підтверджували
наявність підстав для визнання
недійсним оспорюваного заповіту,
законним та обґрунтованим є висновок
суду першої інстанції про відмову у
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, як підставу для
скасування рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки відповідно до ч.
3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга позивача не
містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 23 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: