рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 грудня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі: головуючого
одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій
І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ "Банк Фінанси та кредит"
про стягнення матеріальної шкоди,
зустрічну позовну заяву ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1, ОСОБА_3
про встановлення нікчемності
договорів банківського вкладу, та за
позовом ОСОБА_4 до ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" про захист прав споживачів
банківських послуг та стягнення
збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та кредит"
про стягнення матеріальної шкоди, та
після уточнення своїх позовних вимог
просить суд зобов'язати ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» виконати грошові
зобов'язання перед ОСОБА_1 та стягнути
на її користь 143 000,00 грн. банківського
вкладу (депозиту), процентів за ставкою
17,50 % річних на суму 4 624,79 грн., процентів
за ставкою 18,25 % річних на суму 17 978,84
грн., індексу інфляції за весь час
прострочення в розмірі 1 855,00 грн. та 3 %
річних за несвоєчасне повернення
вкладу (депозиту) за договором
банківського вкладу (депозиту) в
розмірі 4 088,38 грн.; по договору №5267/6-13 в
сумі 1 370,65 грн.; по договору №3451/370-13 в
сумі 2 717,73 грн.

В обгрунтування своїх вимог зазначає,
що 11.06.2013 р. між нею та ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», в особі начальника
відділення №9 філії «Одеське РУ» АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 було
укладено депозитний договір №5267/6-13 про
банківський строковий вклад (депозит)
«Класік» на 6 місяців в національній
валюті у сумі 53 000,00 грн. на строк з 11
червня 2013 року по 11 грудня 2013 року та
03.04.2013 року було укладено депозитний
договір №3451/370-13 про банківський
строковий вклад (депозит) «Стандарт» на
370 днів в національній валюті у сумі 90
000,00 грн. на строк з 03 квітня 2013 року по 08
квітня 2014 року.

Після спливу строку договору №5267/6-13
позивач звернулася до відповідача з
вимогою повернути суму внеску та
нараховані за користування ним
проценти, але їй було відмовлено у
поверненні вказаних грошей, що стало
приводом для звернення до суду із
зазначеним позовом.

В свою чергу ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" звернувся до суду із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про встановлення нікчемності
договору банківського вкладу
(депозиту), вказуючи, що договір №5267/6-13
про банківський строковий вклад
(депозит) «Класік» від 11.06.2012 року є
нікчемним, оскільки кошти на
депозитний рахунок в сумі 53000 грн. від
ОСОБА_5 не надходили, що вказує на
відсутність договірних правовідносин
між банком та ОСОБА_1

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до
ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про захист
прав споживачів банківських послуг та
стягнення збитків, вказуючи, що 24
вересня 2012 року між нею та відповідачем
було укладено договір №8705/3-12 про
банківський строковий вклад (депозит)
стандарт строком на три місяці в
національній валюті, нею було зроблено
внесок у розмірі 115 000, 00 грн., що
підтверджується квитанцією №1 від
24.09.2012 року, який до цього часу
відповідачем не повернутий. У зв'язку
із викладеним просить суд стягнути з
ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на її
користь грошові внески в розмірі 115 000, 00
грн. з урахуванням 3% річних у розмірі 325,
83 грн. та не сплачені відсотки в розмірі
3496,40 грн., всього 118 822, 23 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 02 червня 2014 року зазначені позовні
заяви були об'єднані в одне
провадження.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_6 позовні
вимоги підтримав, просив задовольнити,
в задоволенні зустрічної позовної
заяви просив відмовити з підстав її
необґрунтованості.

ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги
позовної заяви підтримала, просила
задовольнити.

Представник ПАТ "Банк "Фінанси та
кредит" за довіреністю Нестеренко Д.Г. у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовів ОСОБА_1, ОСОБА_4,
зустрічну позовну заяву просив
задовольнити.

У відповідності до ст. 157 ЦПК України
суд розглядає справу в межах розумних
строків. Дійсна справа перебуває в
провадженні суду з грудня 2013 року.
Клопотання позивачів щодо оголошення
перерви у справі для підготовки заяви
про призначення експертизи по справі
суд не бере до уваги та розцінює, як
зловживання позивачами своїми
процесуальними правами з метою
затягування судового процесу. Так,
сторони мали достатньо часу, а саме рік
на надання та витребування необхідних
доказів. У звя'зку із викладеним, суд
вважає за доцільне розглянути справу
на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані докази, заслухавши пояснення
присутніх у судовому засідання сторін,
їх представників, суд приходить до
наступного.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1:

Договір про банківський строковий
вклад «Класік» №5267/6-13 від 11.06.2013 р.

Із матеріалів справи вбачається, що 11
червня 2013 року між ПАТ "Банк "Фінанси та
кредит" та ОСОБА_1 було укладено договір
№5267/6-13 про банківський строковий вклад
(депозит) «Класік» на 6 міс. в
національній валюті.

Згідно п. 1.1. ОСОБА_1 вносить, а ПАТ "Банк
"Фінанси та кредит" приймає грошові
кошти в національній валюті на
вкладний рахунок у сумі 53 000,00 грн. на
строк з 11.06.2013 року по 11.12.2013 рік з
нарахуванням та сплатою процентів,
відповідно до п. 1.2. Договору, за ставкою
17,5% річних.

На підтвердження внесення грошових
коштів в розмірі 53 000, 00 грн. на рахунок
банку позивач надала копію квитанції
№1 від 11.06.2013 року, призначення платежу:
надходження коштів на депозитний
рахунок ОСОБА_1 згідно договору
банківського вкладу «Класік» №5267/6-13
від 11.06.2013 року.

Після спливу строку дії договору
ОСОБА_1 звернулася до ПАТ "Банк "Фінанси
та кредит" із вимогою про повернення
банківського вкладу та нарахованих
відсотків.

У зв'язку із зверненням ОСОБА_1 до Філії
«Одеське РУ» шляхом проведення
інвентаризації, згідно протоколу №1
інвентаризаційної комісії ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» було виявлено
наступне:

Депозитний договір №5267/6-13 від 11.06.2013 р.
на суму 53 000,00 грн. взагалі відсутній як
на паперовому носії так і в
автоматизованій системі SR-bank.

В документах каси Відділення № 9
мається пояснювальна записка від
економіста Відділення № 9 ОСОБА_8 з якої
вбачається, що 11.06.2013 р. в програмі
«Депозити», при переоформленні ОСОБА_1
депозиту за строком, було відкрито
депозит «Класік» на 6 міс. в
національній валюті на суму 53 000,00 грн.,
після чого ОСОБА_1 відмовилась
переоформляти договір на цей вид
вкладу.

Тобто під час підписання спірного
договору ОСОБА_1 відмовилась від
підписання договору і кошти в касу не
внесла, як наслідок договір №5267/6-13 від
11.06.2013 р. на суму 53 000,00 грн. укладений не
був і взагалі відсутній як на
паперовому носії так і в
автоматизованій системі SR-bank.

Згідно п. 6.1. договору №5267/6-13 від 11.06.2013
р. на суму 53 000,00 грн., який в
обґрунтування своїх позовних вимог
надала ОСОБА_1, цей договір набуває
чинності з дня надходження коштів на
Рахунок і діє до повного виконання
Сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до частини першої ст. 1058 ЦК
України за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

З огляду на закріплене в ЦК України та
інших нормативно-правових актах
визначення договору банківського
вкладу, - банківський вклад (депозит) -
це кошти в готівковій або
безготівковій формі, у валюті України
або в іноземній валюті, які розміщені
клієнтами на їх іменних рахунках у
банку на договірних засадах на
визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку, які
підлягають виплаті вкладнику
відповідно до законів України та умов
договору (ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є
реальним, оплатним договором і
вважається укладеним з моменту
прийняття банком від вкладника або
третьої особи на користь вкладника
грошової суми (вкладу).

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує
питання форми банківського вкладу та
наслідки недодержання письмової форми
договору.

За змістом ст. 1059 ЦК України договір
банківського вкладу укладається у
письмовій формі.

Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

У разі недодержання письмової форми
договору банківського вкладу цей
договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 12 листопада 2003 року №
492 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 17 грудня 2003 року за №
1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам
за договором банківського вкладу
вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8.
Інструкції); договір банківського
рахунку укладається в письмовій формі;
один примірник договору зберігається в
банку, а другий - банк зобов'язаний
надати клієнту під підпис (пункт 1.9.
Інструкції); письмова форма договору
банківського вкладу вважається
дотриманою, якщо внесення грошової
суми на вкладний (депозитний) рахунок
вкладника підтверджено договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки або іншого документа, що
відповідає вимогам, установленим
законом, іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності
(банківськими правилами) і звичаями
ділового обороту; у договорі
банківського вкладу, зокрема,
зазначаються: вид банківського вкладу,
сума, що вноситься або перераховується
на вкладний (депозитний) рахунок, строк
зберігання коштів (за строковим
вкладом), розмір і порядок сплати
процентів або доходу в іншій формі,
умови перегляду їх розміру,
відповідальність сторін, умови
дострокового розірвання договору тощо
(пункт 1.10. Інструкції).

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, надані позивачем докази:
копія примірника договору та копія
квитанції про внесення готівки,
оригінали яких у відповідності до ч. 2
ст. 64 ЦПК України суду для огляду не
надавалися, не є належними та допустими
доказами та не свідчать про укладення
договору банківського вкладу. Крім
того, клопотання про призначення
експертизи для встановлення
відповідності печатки банку та підпису
працівника банку на вказаній квитанції
позивачем надано не було.

Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом.

Таким чином, у суду відсутні докази
внесення позивачем грошових коштів в
сумі 53000 грн. на депозитний рахунок
банку, що є підставою для визнання
договору №5267/6-13 від 11.06.2013 р., нікчемним
і таким, що фактично не відбувся.

При розгляді справи суд керувався
Постановою ВСУ від 29 січня 2014 року
справа №6-149цс13 №рішення ЄДРСР 37148352
щодо документів, які підтверджують
надходження до банку грошових коштів, а
саме договір, квитанція, ощадна книжка
та сертифікат.

Договір про банківський строковий
вклад «Стандарт» №3451/370-13 від 03.04.2013 р.

Із копії примірника договору №3451/370-13
вбачається, що 03.04.2013 року між ПАТ "Банк
"Фінанси та кредит" та ОСОБА_1 було
укладено договір №3451/370-13 про
банківський строковий вклад (депозит)
«Стандарт» на 370 днів в національній
валюті.

Згідно п. 1.1. ОСОБА_1 вносить, а ПАТ "Банк
"Фінанси та кредит" приймає грошові
кошти в національній валюті на
вкладний рахунок у сумі 90 000,00 грн. на
строк з 03.04.2013 року по 08.04.2013 рік з
нарахуванням та сплатою процентів,
відповідно до п. 1.2. Договору, за ставкою
18,25% річних.

На підтвердження внесення грошових
коштів в розмірі 90 000, 00 грн. на рахунок
банку позивач надала копію квитанції
№1 від 03 квітня 2013 року, призначення
платежу: надходження коштів на
депозитний рахунок ОСОБА_1 згідно
договору банківського вкладу
«Стандарт» №3451/370-13 від 03.04.2013 року.
Позивач не скористалась своїм
процесуальним правом на призначення
експертизи для встановлення
відповідності печатки банку та підпису
працівника банку на зазначеній
квитанції.

Після проведення інвентаризації,
згідно протоколу інвентаризаційної
комісії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
було виявлено відсутність договору на
таку суму як на паперовому носії, так і
в автоматизованій системі, але було
виявлено наявність як на паперовому
носії так і в автоматизованій системі
депозитний договір №3451/370-13 від 03.04.2013 р.
на суму 5 000,00 грн., який укладено тією ж
датою та під тим же номером, що і
договір на суму 90000,00 грн. на який
посилається ОСОБА_1

В порушення вимог 60, 64 ЦПК України
позивачем не надано суду доказів
додержання письмової форми договору
банківського вкладу, встановленої ст.
1059 ЦК України, а саме суду не надано
доказів внесення грошових сум у
розмірі 90 000, 00 грн. позивачем на
банківський рахунок, що має бути
підтверджено договором банківського
вкладу з видачею ощадної книжки або
сертифікату.

Суд приходить до висновку, що фактично
договір №3451/370-13 про банківський
строковий вклад (депозит) «Стандарт» на
370 днів в національній валюті від 03.04.2013
р. на суму 90 000,00 грн., між ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 не
укладався, кошти до ПАТ «Банк Фінанси
та Кредит» у вигляді банківського
вкладу не надходили.

Також суд приймає до уваги, що
представник банку надав інформацію про
наявність укладеного договору
банківського вкладу між ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 під тими
ж самими реквізитами, але на суму 5 000, 00
грн.

Між сторонами виникли договірні
правовідносини за договором
банківського вкладу №3451/370-13
«Стандарт» на 370 днів в національній
валюті від 03.04.2013 р. на суму 5 000, 00 грн.

За вказаних обставин позивачка ОСОБА_1
має право лише на влад в сумі 5000 грн.
разом із нарахованими відсотками в
сумі 927,62 грн. за договором № 3451/370-13 про
банківський строковий вклад (депозит)
«Стандарт» на 370 днів в національній
валюті, який мається за даними
бухгалтерського обліку на паперовому
носії та в автоматизованій системі
SR-bank.

Щодо зустрічних позовних вимог ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит".

Як вже було встановлено судом, договір
№5267/6-13 про банківський строковий вклад
(депозит) «Класік» на 6 міс. в
національній валюті не відповідає
вимогам чинного законодавства, а саме в
порушення ч. 1 ст. 1059 ЦК України не
додержано письмову форму договору
банківського вкладу, а саме внесення
грошової суми підтверджується видачею
договору банківського вкладу та
ощадної книжки або сертифіката.
Недоведеність внесення коштів на
депозитний рахунок в сумі 53000 грн.
ОСОБА_5 вказує на відсутність
договірних правовідносин між банком та
ОСОБА_1

Зазначені обставини свідчать про
нікчемність укладеного договору.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що зустрічна позовна заява ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1, ОСОБА_3
про встановлення нікчемності договору
банківського вкладу (депозиту) №5267/6-13
про банківський строковий вклад
(депозит) «Класік» від 11.06.2012 року є
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" від 06
листопада 2009 року №9 вимога про
встановлення нікчемності правочину
підлягає розгляду в разі наявності
відповідного спору. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. У цьому разі в резолютивній
частині судового рішення суд вказує
про нікчемність правочину або відмову
в цьому.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4

Із матеріалів справи вбачається та
підтверджується сторонами по справі,
що 24 вересня 2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ
"Банк "Фінанси та кредит" було укладено
договір №8705/3-12 про банківський
строковий вклад (депозит) стандарт
строком на три місяці в національній
валюті.

Згідно п. 1.1 Договору ОСОБА_4 передано, а
ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" прийнято
грошові кошти в національній валюті в
розмірі 115 000, 00 грн. на строк з 24.09.2012
року по 24.12.2012 рік з нарахуванням та
сплатою процентів, відповідно до п. 2.2.
Договору, за ставкою 19,5% річних.

Факт зарахування на депозитний рахунок
коштів ОСОБА_4 в розмірі 115 000, 00 грн.
підтверджується квитанцією №1 від
24.09.2012 року та не заперечується
відповідачем.

Відповідно до частини першої ст. 1058 ЦК
України за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є
реальним, оплатним договором і
вважається укладеним з моменту
прийняття банком від вкладника або
третьої особи на користь вкладника
грошової суми (вкладу).

Тобто між сторонами виникли договірні
правовідносини за договором
банківського вкладу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» вклад
(депозит) - це кошти в готівковій або у
безготівковій формі, у валюті України
або в іноземній валюті, які розміщені
клієнтами на їх іменних рахунках у
банку на договірних засадах на
визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

У відповідності до ст. 1060 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на
одержання вкладу на першу вимогу є
нікчемною.

Якщо вкладник не вимагає повернення
суми строкового вкладу зі спливом
строку, встановленого договором
банківського вкладу, або повернення
суми вкладу, внесеного на інших умовах
повернення, після настання визначених
договором обставин договір вважається
продовженим на умовах вкладу на вимогу,
якщо інше не встановлено договором.

Згідно із п. 4.1. Договору №8705/3-12 строк
дії Договору вважається продовженим на
строк, визначений п. 1.1. Договору, якщо
вкладник не надав банку письмову
вимогу та не вимагає повернення вкладу
після закінчення строку, визначеного п.
1.1. Договору.

ОСОБА_4 стверджує, що строк розміщення
вкладу та дія Договору були
автоматично продовжені на наступні
періоди: з 25.12.2012 року по 23.03.2013 рік; з
26.03.2013 року по 26.06.2013 рік; з 27.06.2013 року по
27.09.2013 рік; з 28.09.2013 року по 28.12.2013 рік.

Нарахування та виплата процентів
ОСОБА_4 здійснювалась щомісяця за
умовами Договору №8705/3-12, починаючи з
першого місяця використання Банком
депозитного вкладу і до нарахування та
виплати процентів за жовтень 2013 року
включно.

ОСОБА_4 наголошує, що 06.12.2013 року у
виплаті процентів за листопад 2013 року
їй було неправомірно відмовлено, та
27.12.2013 року вона звернулася до
відповідача із письмовою заявою про
повернення їй вкладу в розмірі 115 000,00
грн.

В результаті проведення
інвентаризації грошових коштів
(протокол № 17 від 10.12.2013 р.) та з'ясування
обставин підписання вказаного
договору про банківський строковий
вклад (депозит) з'ясувалося, що договір
№8705/3-12 про банківський строковий вклад
(депозит) «Стандарт» строком на 3 міс. в
національній валюті від 24.09.2012 року на
суму 115 000,00 грн. мав місце, за даними АБС
SR-bank та бухгалтерського обліку кошти в
сумі 115 000,00 грн. до відділення №9 філії
«Одеське РУ» надходили 24.09.2012 р., але
фактично на час звернення ОСОБА_4
відсутні, оскільки в документах каси
відділення № 9 маються первинні
документи виписані на ім'я ОСОБА_4, а
саме заява про видачу готівки № 1 від
25.03.2013 р. на суму 115 000,00 грн. Зміст
операції: повернення суми вкладу
ОСОБА_4 згідно договору банківського
вкладу «Стандарт» №8705/3-12 від 24.09.2012
року, заява підписана отримувачем.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд вважає доводи позивача щодо
невиконання банком зобов'язань за
договором №8705/3-12 від 24.09.2012 року про
банківський строковий вклад (депозит)
стандарт голослівними, оскільки вони
спростовуються наявною в матеріалах
справи заявою про видачу готівки № 1
від 25.03.2013 р., відповідно до якої кошти у
вигляді депозитних вкладів в сумі 115
000,00 грн. за даними бухгалтерського
обліку 25.03.2013 року були видані ОСОБА_4

Також суд не приймає до уваги доводи
позивача про те, що підпис на заяві на
видачу готівки їй не належить, оскільки
вони не підтверджуються належними та
допустимими доказами, від проведення
почеркознавчої експертизи ОСОБА_4
відмовилась.

У відповідності до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Таким чином зобов'язання ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» за договором
№8705/3-12 про банківський строковий вклад
(депозит) «Стандарт» строком на 3 міс. в
національній валюті перед ОСОБА_4 були
виконані в повному обсязі. Зобов'язання
між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
ОСОБА_4 за вказаним договором
припинилися належним виконанням.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку про
безпідставність та необґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_4, а отже вони є
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1058, 1059, ЦК України,
ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ "Банк
Фінанси та кредит" про стягнення
матеріальної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ПАТ "Банк Фінанси та кредит"
на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі
5927, 62 грн.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Зустрічну позовну заяву ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1, ОСОБА_3
про встановлення нікчемності
договорів банківського вкладу -
задовольнити в повному обсязі.

Встановити нікчемність договорів
№3451/370-13 про банківський строковий
вклад (депозит) Ф&К "Стандарт" від 03.04.2013
року на суму 90 000, 00 грн., №5267/6-13 про
банківський строковий вклад (депозит)
Ф&К "Класік" від 11.06.2012 року на суму 53 00, 00
грн. підписані з ОСОБА_1 колишнім
начальником Відділення №9 Філії
"Одеське регіональне управління" АТ
"Банк"Фінанси та Кредит" ОСОБА_3.

В задоволенні позова ОСОБА_4 до ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" про захист
прав споживачів банківських послуг та
стягнення збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Одеської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя: