АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-4270
Головуючий у1-й інстанції - Шумейко О.І.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

СаліховаВ.В.

при секретарі
Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 3 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6,
про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 3 лютого 2014 року відмовлено
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про
відшкодування матеріальної шкоди.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
що призвело до постановлення
незаконного рішення, просить скасувати
рішення Оболонськогорайонного суду м.
Києва від 3 лютого 2014 року та ухвалити
нове (а.с. 130-131).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
ОСОБА_4 та її представників, які
підтримали подану апеляційну скаргу та
просили суд її задовольнити,
представника відповідача, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу автомобіль «Lexus
RX350», державний номер НОМЕР_1, належить
ОСОБА_4

ОСОБА_6 22 липня 2012 року о 02 годині,
знаходячись на своєму робочому місці -
станції технічного обслуговування
автомобілів по пров. Делегатському, 5-6 в
м. Києві, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, вирішив
незаконно заволодіти транспортним
засобом «Lexus RX350», державний номер
НОМЕР_1, який належить позивачу, з метою
використання його у власних цілях.
Реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_6 за допомогою ключів, залишених
ОСОБА_4 на СТО, відчинив двері
автомобіля, вставив ключ в замок
запалення, запустив двигун та зрушив з
місця, тим самим незаконно заволодів
транспортним засобом. Далі ОСОБА_6,
керуючи автомобілем «Lexus RX350»,
державний номер НОМЕР_1, прослідував по
провулку Делегатському в бік вул.
Овруцької в м. Києві, на перехресті
вказаних вулиць ОСОБА_6 порушив Правила
дорожнього руху та скоїв
дорожньо-транспортну пригоду, а саме
зіткнення з автомобілем Опель
державний номер НОМЕР_2, внаслідок
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль «Lexus RX350», державний
номер НОМЕР_1 зазнав механічних
пошкоджень.

Відповідно до звіту ТОВ "Експертна
компанія "Укравтоекспертиза-Стандарт"
№ С12-531/1 від 20 вересня 2012 року розмір
матеріальної шкоди, заподіяної
позивачу - власнику вказаного
автомобіля внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди 22 липня
2012 року, складає 196 066 грн. 92 коп.

Вироком Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 лютого 2013 року
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК
України. В цій частині вирок суду
залишений без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 28 травня
2013 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 листопада 2013 року.

Матеріалами справи підтверджено та
встановлено судом під час розгляду
справи, що третя особа ОСОБА_6 працював
на станції технічного обслуговування
автомобілів за адресою: м. Київ, пров.
Делегатський, буд. 5-б неофіційно, однак
був допущений до роботи.

ОСОБА_6 працював під керівництвом
відповідача ОСОБА_5, який, у свою чергу,
на час скоєння ДТП займав посаду
директора ТОВ «Хотей-Трейд». Такі
обставини підтверджуються, зокрема,
довідкою з ЄДРПОУ, виданої Головним
міжрегіональним управлінням
статистики у м. Києві 23 березня 2010 року.

До трудових обов'язків ОСОБА_6 не
входило проведення діагностики
автомобіля в нічний час, відповідач 21 -
22 липня 2012 року жодних вказівок щодо
ремонту автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_6 не
давав. Вказані обставини встановлені
вироком Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 лютого 2013 року.

Згідно з протоколом загальних зборів
учасників ТОВ «Хотей-Трейд» від 22
жовтня 2013 року відповідача звільнено з
посади директора товариства за власним
бажанням з 22 жовтня 2013 року.

На час завдання шкоди позивачу
відповідач не здійснював
підприємницьку діяльність від
власного імені, про що свідчить
постанова Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 січня 2010 року про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 та
заява останнього про припинення
платника податків, за формою № 8-ОПП,
подана ним 8 травня 2012 року до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі м. Києва.

За встановлених обставин районний суд
прийшов до висновку про відсутність
правових підстав для застосування до
спірних правовідносин положень ст. 1172
ЦК України та покладення на ОСОБА_5
обов'язку відшкодувати ОСОБА_4 шкоду,
заподіяну з вини ОСОБА_6

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав
для задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом проведена неправильна оцінка
доказів та не застосовані до спірних
правовідносин положення ст. 1172 ЦК
України та ч.3 ст. 1187 ЦК України, що
призвело до неправильного вирішення
справи, не можуть бути прийняті судом
апеляційної інстанції в якості підстав
для скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

По-перше, у апеляційній скарзі позивач
посилається на ч.3 ст. 1187 ЦК України,
однак цитує положення ч.2 цієї статті.

По-друге, положення ч.2 цієї статті не
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, оскільки в даному
випадку шкода заподіяна самому
власнику джерела підвищеної небезпеки
- автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_4, унаслідок
неправомірних дій ОСОБА_6

У даному випадку - завдання шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, підлягає
застосуванню спеціальна норма - ч.1 ст.
1188 ЦК України.

При цьому за правилом ч.1 ст. 1172 ЦК
України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Критерієм для розмежування випадків,
коли відповідальність за дії
працівника несе роботодавець, від
випадків, коли така відповідальність
покладається безпосередньо на
працівника, є виконання працівником
трудових обов'язків в момент
правопорушення. Якщо працівник, не
перериваючи виконання трудових
обов'язків, здійснює дії, які виходять
за межі його трудових обов'язків, та які
завдають шкоду іншій особі, завдану
шкоду слід кваліфікувати як таку, що
завдана під час виконання трудових
обов'язків. Якщо ж працівник припинив
виконання трудових обов'язків, хоч би
на нетривалий час, та здійснив дії, що
виходять за межі його трудової функції,
шкода, яка завдана такими діями, має
кваліфікуватись як така, що завдана не
під час виконання трудових обов'язків.

У даному випадку вироком суду
встановлено, що ОСОБА_6, перебуваючи на
своєму робочому місці, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння,
незаконно заволодів транспортним
засобом «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_1 з метою
використання його у власних цілях.

Дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої указаний автомобіль
зазнав механічних пошкоджень і його
власнику була заподіяна матеріальна
шкода, була скоєна у часі після
незаконного заволодіння ОСОБА_6
транспортним засобом «Lexus RX350», д.н.з.
НОМЕР_1 з метою використання його у
власних цілях.

Показання ОСОБА_6 про те, що йому було
доручено виконати ремонтні роботи на
указаному автомобілі, відхилені судом
у вироку як неспроможні із покладенням
в основу вироку показань про те, що
ОСОБА_6 без дозволу взяв транспортний
засіб і останній не мав права його
брати і ним керувати, а в ніч скоєння
злочину знаходився на СТО з тих причин,
що територію неможливо було залишити у
зв'язку з несправністю навісного замка,
тобто територія СТО могла залишитись
без охорони. В основу вироку також були
покладені показання іншого учасника
дорожньо-транспортної пригоди, що
після того як ОСОБА_6 скоїв наїзд на
його транспортний засіб «Опель» свідок
разом з працівниками ДАІ , які прибули
на місце події, бачили підкрилок в
салоні автомобіля «Лексус» на
передньому пасажирському сидінні, що
повністю спростовує той факт, що ОСОБА_6
щось ремонтував і здійснював кріплення
підкрилка. ОСОБА_6 знаходився у стані
сильного алкогольного сп'яніння і їхав
на автомобілі (з його слів) до ларька за
пивом.

За вищенаведених обставин є
встановленим, що ОСОБА_6 здійснив дії,
які виходять за межі його трудової
функції, і заподіяна такими діями шкода
має кваліфікуватись як така, що завдана
не під час виконання трудових
обов'язків. Тому висновок районного
суду про відсутність правових підстав
для застосування до спірних
правовідносин положень ст. 1172 ЦК
України та покладення на ОСОБА_5
обов'язку відшкодувати ОСОБА_4 шкоду,
заподіяну з вини ОСОБА_6, є правильним.

Інших доводів щодо неправильності
оскаржуваного рішення апеляційна
скарга позивача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підставдля
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 3 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А.
Пікуль

Судді: Т.О.
Невідома

В.В.Саліхов