Березівський районний суд Одеської
Справа № 494/1276/14-ц
3 листопада 2014 року
Березівський районний суд
Одеської області у складі: головуючого
- судді Дєткова О.Я.,
при секретарі Феслер К.О., Авдєєвій С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Березівка
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні майном та
примусове виселення без надання іншого
ОСОБА_1 звернулася з цим позовом
до суду, посилаючись на те, що вона є
власником житлового будинку АДРЕСА_1, в
якому з 22 липня 2011 року почав спільно з
нею, без укладення шлюбу, проживати без
реєстрації відповідач. У зв'язку з тим,
що останній зловживає спиртні напої та
створює їй перешкоди в користуванні
власністю, тому просить у примусовому
порядку виселити його без надання
іншого жилого приміщення.
Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, у судове засідання не з'явився
та про причини своєї неявки суду не
Заслухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
Згідно ст.ст.316,319 ЦК України
правом власності є право особи на
майно, яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України також
передбачено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Встановлено, що будинок АДРЕСА_1
належить позивачці за договором
дарування від 27 вересня 1985 року (а.с.9-16).
Як слідує з пояснень представника
позивача, відповідач перешкоджає його
довірителю користуватись, володіти й
розпоряджатися власним житлом та
постійним порушенням правил співжиття
робить неможливим для неї та її синові
проживання з ним на даний час в одному
будинку, а заходи запобігання з боку
райвідділу міліції виявилися
З листа начальника Березівського
РВ ГУ МВС України від 27 серпня 2017 року
убачається, що позивачка неодноразове
зверталась із заявами про негативну
поведінку відповідача, однак у
порушенні відносно нього кримінальної
справи було відмовлено, складено лише
протокол про адміністративне
правопорушення (а.с.22).
Довідкою виконавчого комітету
Вікторівської сільської ради
Березівського району Одеської області
підтверджується, що відповідач, якого
можливо вважати відповідно до положень
ст.64 ЖК України як член сім'ї позивача,
проживає в будинку позивачки з 22 липня
2011 року без реєстрації (а.с.8).
Згідно ч.1 ст.116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.
Пленум Верховного Суду України в
своїй постанові від 12 квітня 1985 року №2
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» звернув
увагу на те, що при вирішенні справ про
виселення на підставі ст.116 ЖК України
осіб, які систематично порушують
правила співжиття і роблять неможливим
для інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Маються на
увазі, зокрема, заходи попередження, що
застосовуються судами, прокуратурою,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу.
Виходячи з офіційного характеру
заходів запобігання і громадського
впливу, які мають передувати виселенню
наймача або членів його сім'ї на
підставі ст.116 ЖК України без надання
іншого жилого приміщення, відповідно
до правил ст.29 ЦПК України про
допустимість засобів доказування, факт
застосування заходів запобігання
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, виконавчими
комітетами, іншими уповноваженими
органами та громадськості повинні
підтверджуватися письмовими доказами.
З огляду на наведене, суд дійшов
висновку, що систематичне порушення
відповідачем правил співжиття у
власному будинку позивачки робить
неможливим проживання з ним в одному
будинку, це по-перше, а по-друге,
користування відповідачем
вищевказаним житлом є неправомірним та
Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що відповідач реально
створює перешкоди позивачці в
реалізації її права власності на житло,
тому позов слід задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними та якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.
Керуючись ст.ст.10,60,212,224,225 ЦПК
України, ст.ст.64,116,157 ЖК України,
ст.ст.316,319,391 ЦК України,
Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із
займаного ним житлового будинку
АДРЕСА_1 та належить на праві власності
ОСОБА_1, без надання йому іншого жилого
Рішення може бути оскаржене до
Одеського апеляційного суду через
Березівський районний суд Одеської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: