пр. № 2/759/4435/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді:
П»ЯТНИЧУК
І.В.,

при секретарі:
Іванові К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_2 до Голови Громадської
організації «Пожежні Чорнобиля»
ОСОБА_3

про захист честі, гідності, ділової
репутації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_3,
голови Громадської організації
«Пожежні Чорнобиля» та просила суд
постановити ріення, яким зобов»язати
відповідача провести спростування
поширеної недостовірної інформації
викладеної у листах від 21 травня та 25
червня 2014 року, у спосіб найбільш
близький до їх поширення, шляхом
направлення офіційних листів до
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної в м. Києві державної
адміністрації та Київської міської
державної адміністрації про те, що ним
була поширена недостовірна, така, що не
відповідає дійсності інформація,
стосовно неправомірного використання
коштів ОСОБА_2 та принести останній
вибачення у цих листах.

В обгрунтування заявлених
позовних вимог позивачка посилається
на те, що 21 травня 2014 року Голові
Київської міської державної
адміністрації Бондаренку В.Д. було
надіслано лист від відповідача голови
Громадської організації «Пожежні
Чорнобиля» ОСОБА_3 з інформацією про те,
що начальник управління праці та
соціального захисту населення в
Святошинському районі м Києва - ОСОБА_2
неправомірно використовує кошти з
цільової програми «Турбота», а також
поставлено питання щодо необхідності
проведення перевірки та доцільності
перебування її на своїй посаді. Крім
того 25 червня 2014 року відповідачем було
також направлено лист Голові Київської
міської ради Кличку В.В. з тих самих
питань, а саме з питання правомірності
витрати коштів Управлінням соцзахисту
у Святошинському районі ОСОБА_2 на
проведення заходів до Дня
Чорнобильської трагедії за період 2007
-2013 роки та з питання подальшого
перебування її на займаній посаді. За
результатами численних перевірок
встановлено, що факт неправомірного
використання коштів не відповідає
дійсності. Відділом внутрішнього
аудиту фінансового управління
Святошинської районної в місті Києві
державної адміністрації, проведено
перевірку щодо дотримання
законодавства при цільовому
використанні коштів міської цільової
програми «Турбота. Назустріч киянам»
на проведення заходів до Дня
Чорнобильської катастрофи та Дня
вшанування учасників ліквідації
наслідків Чорнобильської трагедії за
період 2007-2014 роки і порушень не
встановлено. Також, Департаментом
соціальної політики вході перевірки
зокрема зазначено, що всі здійснені та
виконані послуги відповідають
кошторисним призначенням.
Працівниками Державної фінансової
інспекції в місті Києві була проведена
ревізія фінансово- господарської
діяльності управління по використанню
коштів за період з 01.07.2010 по 01.02.2013 і
порушень виявлено не було. Враховуючи
вищенаведене, позивач ввжає, що
відповідачем було поширено негативну
та недостовірну інформацію, такими
неправомірними діями відповідача, при
поширенні негативної та недостовірної
інформації, порушено особисті
немайнові права, зокрема, принижена
честь, гідність та завдається шкода
діловій репутації. Відповідно до ч. 5 ст.
55 Конституції України кожен мас право
будь- якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень та протиправних посягань.
Право кожного на повагу до його честі
та гідності визначено в ст. 28
Конституції України, ст. 270 ЦК України
та відповідно до ст. З Конституції
України - людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність визнаються найвищою
соціальною цінністю. Згідно з
Постановою Пленуму Верховного суду
України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» під поширенням
інформації слід розуміти викладення в
характеристиках, заявах, листах,
адресованим іншим особам, а також в
іншій формі, хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені) У
відповідності до п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009
року "Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи", при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право. Відповідно до статті 302 ЦК
України особа, яка поширює інформацію,
зобов'язана переконатися в її
достовірності. Тобто, перед тим як
поширити непідтверджену інформацію
негативного змісту щодо особи потрібно
вжити певних заходів, щоб перевірити
достовірність інформації, яка
підлягала Розголошенню, та не
допустити порушення прав, свобод і
законних інтересів. В даному випадку
інформація перевірена не була, що дало
змогу поширити недостовірну
інформацію. На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. З, 28, 55 Конституції
України, ст.ст. 16, 23, 270, 277, 1167 ЦК України,
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи», просила заявлені
позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не
з»явилась, про час та імсце розгялду
справи повідомлась належним чином,
направила до суду представника з
належним чином формленими
повноваженнями, а в подальшому надала
до суду заяву з проханням розглянути
справу в її відсутності, що суд вважає
за можливе.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала заявлені
позивачкою позовні вимоги та просила
їх задовольнити посилаючись на
обставини справи викладені в позовній
заяві, в подальому в судове засідання
не з»явилась, з урахуванням зяави
позивача суд вважає за можливе
розглянути справу в її відсутності.

Відповідач голова Громадської
організації «Пожежні Чорнобиля»
ОСОБА_3 в судовому засіданні проти
задоволення заявлених позовних вимог
заперечував, вказуючи на те, що дійсно
ним було подано звернення до Голови
КМДА, однак в даних зверненнях ним було
викладено його власні міркування,
оціночні судження, та обставини і
жодним чином не була поширена
недостовірна інформація, вважав що
його діями не порушені особисті
немайнові права позивача, а він як
голова організації має право на
звернення та отримання інформації
щодо роботи державних служб при
виконанні функцій щодо цільового
використання коштів, враховуючи
наведене просив в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
пояснення свідкаОСОБА_6, розглянувши
подані сторонами документи, повно і
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України
передбачено, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності з ст. 32
Конституції України кожному
гарантується судовий захист права
спростовувати недостовірну інформацію
про себе і членів своєї сім'ї та права
вимагати вилучення будь-якої
інформації, а також право на
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

В свою чергу ст. 34 Конституції
України передбачено, що кожен має право
вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68
Конституції України кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
та законів України, не посягати на
права і свободи, честь і гідність інших
людей. Праву на свободу думки і слова,
на вільне вираження своїх поглядів і
переконань відповідає обов'язок не
поширювати про особу недостовірну
інформацію та таку, що ганьбить її
гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про інформацію» реалізація права на
інформацію громадянами, юридичними
особами і державою не повинна
порушувати громадські, політичні,
економічні, соціальні, духовні,
екологічні та інші права, свободи і
законні інтереси інших громадян, права
та інтереси юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів
справи, дійсно 21 травня 2014 року Голові
Київської міської державної
адміністрації Бондаренку В.Д. було
надіслано лист від відповідача голови
Громадської організації «Пожежні
Чорнобиля» ОСОБА_3 з інформацією про те,
що начальник управління праці та
соціального захисту населення в
Святошинському районі м Києва - ОСОБА_2
неправомірно використовує кошти з
цільової програми «Турбота», а також
поставлено питання щодо необхідності
проведення перевірки та доцільності
перебування її на своїй посаді та
питання щодо необхідності проведення
перевірки щодо використання котів
цільової програми «Турбота» ( а.с. 6).

Крім того 25 червня 2014 року
відповідачем було також направлено
лист Голові Київської міської ради
Кличку В.В. з питання правомірності
витрати коштів Управлінням соцзахисту
у Святошинському районі ОСОБА_2 на
проведення заходів до Дня
Чорнобильської трагедії за період 2007
-2013 роки та з питання подальшого
перебування її на займаній посаді. ( а.с.
5)

За результатами численних
перевірок встановлено, а саме Відділом
внутрішнього аудиту фінансового
управління Святошинської районної в
місті Києві державної адміністрації,
проведено перевірку щодо дотримання
законодавства при цільовому
використанні коштів міської цільової
програми «Турбота. Назустріч киянам»
на проведення заходів до Дня
Чорнобильської катастрофи та Дня
вшанування учасників ліквідації
наслідків Чорнобильської трагедії за
період 2007-2014 роки і порушень не
встановлено. ( а.с. 8-9).

Крім того, 12.06.2014 р. листом
Департаменту соціальної політики
відповідачу повідомлено про те, що всі
здійснені та виконані послуги
відповідають кошторисним
призначенням. ( а.с. 7).

Відповідно до протоколу №2
звітно-виборних зборів Громадської
організації «Пожежні Чорнобиля»
головою ГОПЧ обрано ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію громадського об»єднання як
громадської організації чи
громадської спілки № 453/871004 від 15
лютого 2007 р. виданого Реєстраційною
службою Києво-Святошинського
районного управілння юстиції
зареєстровано громадську організацію
«Пожежні Чорнобиля».

Положення щодо діяльності
Громадської організації «Пожежні
Чорнобиля» закріплено в статуті
зареєстрованому установчими зборами
Громадської організації «Пожежні
Чорнобиля» 26.01.2007 р. протоколом №1.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року і Першого протоколу та
Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен
має право на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки
воно пов'язане з обов'язками і
відповідальністю, може підлягати таким
формальностям, умовам, обмеженням або
санкціям, що встановлені законом в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадської безпеки, для охорони
порядку або запобігання злочинам, для
охорони здоров'я або моралі, для
захисту репутації або прав інших осіб,
для запобігання розголошенню
конфіденційної інформації або
підтримання авторитету і
безсторонності суду і є необхідним в
демократичному суспільстві.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п. 15 Постанови «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи»від 27 лютого 2009р. за №
1, що при розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Так, дійсно 21 травня 2014 р. та 25 червня 2014
р. Голова Громадської організації
«Пожежні Чорнобиля» однак, відповідно
до статуту даної організації остновною
метою та завданням даної громадської
організації ( розділ ІІ) є серед іншого
і одержання від органів влади та
органів місцевого самоврядування
інформації, необхідної для реалізації
цілей та завдань організації, а також
вносити пропозиції до органів влади, а
тому з викладеного суд може зробити
висновок про те, що голова ОСОБА_3 діяв в
межах своєї компетанції подаючи
відповідні звернення.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_6
вказував суду на те, що він є членом
Громадської організації «Пожежні
Чорнобиля» і може стверджувати що
допомоги їх організація від Управління
соціального захисту населення
Святошинського району м.Кива не
отримувала, двічі на рік проводились
заходи щодо вшанування пам»яті осіб
які віддали своє життя при ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, їх
організацією було встановлено
флагштоки на яких було встановлені
прапори держав громадяни яких приймали
участь у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, особисто він неодноразово
особисто він надавав допомогу
організації в приведенян прапорів в
належний стан, допомагав в проведенні
даних акцій ванування пам»яті,
вказував, що управілнням не належним
чином витрачаються кошти на проведення
даних заходів, допомога організації не
надається, вказував, що йому відомо про
те. що голова організації неодноразово
звертався до органів влади з приводу
нецільового використання коштів.

Відповідно до роз»яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.02.2009, № 1 «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи», при розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин:

а) поширення інформації, тобто
доведення її до відома хоча б одній
особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується
певної фізичної чи юридичної особи,
тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності;

г) поширення інформації, що порушує
особисті немайнові права, тобто або
завдає шкоди відповідним особистим
немайновим благам, або перешкоджає
особі повно і своєчасно здійснювати
своє особисте немайнове право.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про
інформацію», інформацією є
документовані або публічно оголошені
відомості про події та явища, які мали
або мають місце у суспільстві, державі
та навколишньому середовищі

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є
вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, гасел,
інших творів, а також розповсюдження
серед людей листівок, що за своїм
змістом або формою порочать гідність,
честь фізичної особи або ділової
репутації фізичної та юридичної особи.

Згідно з вимогам ст. 277 ЦК України,
ст. 471 Закону України «Про інформацію»
та роз'ясненням, викладеним у п. 19
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи», відповідно до яких
предметом судового захисту не є
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності (на
відміну від перевірки істинності
фактів) і спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

Приймаючи до уваги, що поняття
свободи, про яку ідеться в ст.10
Європейської Конвенції про захист прав
людини та основних свобод поширюється
на передання як інформації, так і ідей,
необхідно відокремлювати інформацію
(факти) від поглядів (оцінних суджень).
Так, по справі «Лінгенс проти Австрії»
(1986 рік), Європейській Суд заявив, що
існування фактів можна довести, тоді як
правдивість оцінних суджень доведенню
не підлягає.

Відповідно до ст. 275 ЦК України, фізична
особа має право на захист свого
особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб.
Захист особистого немайнового права
здійснюється способами, встановленими
главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового права
може здійснюватися також іншим
способом відповідно до змісту цього
права, способу його порушення та
наслідків, що їх спричинило це
порушення.

Ст. 227 ЦПК України передбачає способи
спростування недостовірної
інформації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у своїй постанові від 27 лютого
2009 року N 1 «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
п. 24. задовольняючи позов, суд повинен у
резолютивній частині рішення
зазначити, чи було порушено особисте
немайнове право особи, яка саме
інформація визнана недостовірною та
порочить гідність, честь чи ділову
репутацію позивача, а також вказати на
спосіб захисту порушеного особистого
немайнового права.

Якщо суд ухвалює рішення про
право на відповідь або про
спростування поширеної недостовірної
інформація, то у судовому рішенні за
необхідності суд може викласти текст
спростування інформації або зазначити,
що спростування має здійснюватися
шляхом повідомлення про ухвалене у
справі судове рішення, включаючи
публікацію його тексту. За загальним
правилом, інформація, що порочить
особу, має бути спростована у спосіб,
найбільш подібний до способу її
поширення (шляхом публікації у пресі,
повідомлення по радіо, телебаченню,
оголошення на зібранні громадян,
зборах трудового колективу,
відкликання документа тощо).

Однак, обрані позивачем способи
захисту не відповідають вимогам ст. 19,
ст. 34 Конституції України, ст. ст. 16,275,277
ЦК України.

Так, відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. У свою чергу, частина
перша статті 34 Конституції України
кожному гарантує право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань.

Суд не вправі зобов'язувати
відповідача вибачатися перед
позивачем у тій чи іншій формі,
оскільки примусове вибачення як спосіб
судового захисту гідності, честі чи
ділової репутації за поширення
недостовірної інформації не
передбачено у статтях 16, 277 ЦК. (п. 26
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи».

Відповідно до ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Відповідно до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги зібрані по справі докази, суд
приходить до висновку що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 179,
208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. ст. 3,
32, 34, 68 Конституції України; ст. ст. 23, 201,
277, 280, 297, 1167 ЦК України; ст. 9 Закону
України «Про інформацію»; ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року і
Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7,
11 до цієї Конвенції; Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи»від 27 лютого 2009р. за №
1, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Голови Громадської організації
«Пожежні Чорнобиля» ОСОБА_3

про захист честі, гідності, ділової
репутації, спростування недостовірної
інформації про захист честі, гідності,
ділової репутації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
районний шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

ун. № 759/11850/14-ц

пр. № 2/759/4435/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді:
П»ЯТНИЧУК
І.В.,

при секретарі:
Іванові К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_2 до Голови Громадської
організації «Пожежні Чорнобиля»
ОСОБА_3

про захист честі, гідності, ділової
репутації, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Голови Громадської організації
«Пожежні Чорнобиля» ОСОБА_3

про захист честі, гідності, ділової
репутації, спростування недостовірної
інформації про захист честі, гідності,
ділової репутації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
районний шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: