провадження: 22-ц/796/9478/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Пономаренко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.

при
секретарі:Басюк Ю.В.

за участю: позивача - ОСОБА_4

представника позивача -
ОСОБА_5

відповідача - ОСОБА_6

представників відповідача
- ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_4 на рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 6 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_6, Головного управління юстиції у
м.Києві про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом недійсним
та визнання особи такою, що не має права
на спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_9 звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просив
визнати недійсним свідоцтво про
прийняття спадщини за законом від 28
січня 2010 року видане Першою Київською
державною нотаріальною конторою
м.Києва на ім»я ОСОБА_6 після смерті
ОСОБА_10, а саме квартири за адресою:
АДРЕСА_1, визнати ОСОБА_6 таким, що не має
права на отримання спадщини після
смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
усунувши його від спадкування.

Свої вимоги обґрунтовував тим,
що свідоцтво про право ОСОБА_6 на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_10 оформлено неправильно, а саме
зазначена в свідоцтві вартість
успадкованої квартири суттєво
занижена. Крім того, поведінка та дії
ОСОБА_6 по відношенню до сина ОСОБА_11 за
весь час життя останнього були
негативними, відповідач не тільки
добровільно не допомагав сину, а і
ухилявся від сплати аліментів.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 6 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_6, Головного управління юстиції у
м.Києві про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом недійсним
та визнання особи такою, що не має права
на спадкування відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на незаконність ,
необґрунтованість оскаржуваного
рішення. Зокрема, зазначає, що суд
першої інстанції не дослідив докази
надані позивачем, відмовив у
задоволенні клопотання про
призначення судової
балансово-інвентаризаційної
експертизи, не викликав свідків, не
витребував з Київського міського бюро
технічної інвентаризації права
власності на об'єкти нерухомого майна
справу по квартирі.

В судове засідання представник третьої
особи не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлений належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення ( т.2 а.с.207), причини своєї
неявки суду не повідомив, у зв'язку з
чим колегія суддів вважала можливим
розглянути праву у його відсутність.

В судовому засідання ОСОБА_4 та його
представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу
підтримали і просили її задовольнити.

ОСОБА_6 та його представники ОСОБА_7,
ОСОБА_8 проти доводів апеляційної
карги заперечували і просили рішення
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого у справі
рішення, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення суду першої
інстанції по даній справі - залишенню
без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги про
визнання свідоцтва недійсним є
безпідставними, оскільки зазначення у
вказаному свідоцтві вартість квартири
АДРЕСА_2 в розмірі 11577 грн.82 коп. не може
бути підставою визнання такого
свідоцтва недійсним. Крім того, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
вказані в позовній заяві підстави для
усунення відповідача від права на
спадкування: не здійснення виховання
сина, погане ставлення до нього, «коли
він був малий», здійснення
психологічного тиску до нього та його
матері, а коли син був дорослий, в
останні роки здійснював на нього
поганий вплив, привчаючи його до
спиртних напоїв та кави, хоча такі
напої причиняли йому шкоду, не є
підставами визначеними в статті 1224 ЦК
України, за доведеності яких особа може
бути усунута від права на спадкування.

Такий висновок суду першої інстанції є
правильним, відповідає встановленим
судом обставинам та нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_10, дядьком якого є позивач
ОСОБА_4, а батьком - відповідач ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина.

2 липня 2009 року ОСОБА_6 і 30 липня 2009 року
ОСОБА_4 звернулися до Першої київської
державної нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини після
померлого ОСОБА_10 ( т.2 а.с.4,5).

Першою Київською Державною
нотаріальною конторою 10 вересня 2009
року відмовлено ОСОБА_4 у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку з наявністю спадкоємця першої
черги - батька померлого, наявність
якого усуває від спадкування
спадкоємців наступної черги ( т.2 а.с.24).

28 січня 2010 року ОСОБА_6 видано свідоцтво
про право на спадщину за законом як
спадкоємцю першої черги відповідно до
ст.1261 ЦК України після смерті його сина
ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Спадщина, на яку видане свідоцтво
складається з квартири АДРЕСА_2.
Вказана квартира складається з однієї
житлової кімнати загальною площею 30,10
кв.м., в тому числі житловою площею 16,90
кв.м. Під забороною (арештом) згідно з
Витягом з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 28 січня 2010 року квартира не
перебуває. Вартість квартири 11577 грн.82
коп. ( т.1 а.с.8).

Відповідно до статті 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Згідно положень статей 1258, 1261, 1263 ЦК
України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. У першу чергу право на
спадкування за законом мають батьки
спадкодавця. У третю чергу право на
спадкування за законом мають рідний
дядько.

Отже, ОСОБА_6 як батько померлого сина
ОСОБА_10 має право на спадкування в
першу чергу.

Відповідно до частини другої статті 1258
ЦК України кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 1224 ЦК України
не мають права на спадкування особи,
які усуваються від спадкування на
підставі закону, зокрема, батьки та
повнолітні діти, які ухилялися від
обов'язку щодо утримання спадкодавця,
якщо ці обставина встановлена судом.

Доказів на підтвердження встановлених
судовим рішенням фактів ухилення
ОСОБА_6 від сплати аліментів на
утримання ОСОБА_10 позивачем суду не
надано. Саме по собі зазначення
судовим виконавцем у пропозиції
головному бухгалтеру НДІ «Сатурн» про
утримання аліментів з доходу ОСОБА_6
спочатку за п'ять місяців по 50 % , а потім
по 25 % (як визначено судовим рішенням),
не свідчить про ухилення відповідача
від сплати аліментів на утримання сина
( т.1 а.с.16).

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Належних та допустимих доказів у
розумінні статей 57-60 ЦПК України на
підтвердження обставин, що можуть бути
підставою для усунення батька від
спадкування після смерті сину з
підстав передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК
України позивачем та його
представником суду не надано.

Інші обставини, на які посилається
позивач в обґрунтування своїх вимог,
не є підставами визначеними в статті 1224
ЦК України, за доведеності яких, особа
може бути усунута від права на
спадкування.

Згідно із ст.1301 ЦК України свідоцтво
про право на спадщину визнається
недійсним за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Судом першої інстанції, з чим
погоджується апеляційний суд, не
встановлено порушень з боку нотаріуса
при видачі ОСОБА_6 свідоцтва про право
на спадщину за законом.

Зазначення в свідоцтві про право на
спадщину за законом вартості квартири
АДРЕСА_2, яка є спадковим майном, за
даними БТІ (т.2 а.с.39) не порушує прав та
інтересів ОСОБА_4 як спадкоємця третьої
черги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення ухвалено судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
доводи апеляційної скарги його
висновків не спростовують.

З огляду на викладене,
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 6 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: