Справа № 487/3612/14-ц
Провадження № 2/487/1694/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2014 року

Заводський районний суд м. Миколаєва
у складі головуючого судді Павлової
Ж.П., секретаря Сочивко І.О.,позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представника відповідачів ОСОБА_5
розглянувши в відкритому судовому
засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7 про визнання особи такою, що
втратила права на користування
житловим приміщенням

В С
Т А Н О В И В

08.04.2014р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7 про визнання їх такими що
втратили право користування житловим
приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В заяві позивач вказала , що вона є
наймачем не приватизованої
вищевказаної квартири.В спірній
квратирі також, крім неї зареєстровані
відповідачі: ОСОБА_6, її колишня
свекруха, чоловік свекрухи ОСОБА_7,
сетра колишнього чоловіка ОСОБА_4, та
колишній чоловік ОСОБА_7

Але відповідачі , з моменту надання їм
цієї квартири, до неї не вселились, що
підтверджується актом про їх не
проживання , складеного працівниками
ЖЕК від 03.04.2014року.

Посилаючись на положення ст.71, ст.72 ЖК
України позивачка просила
задовольнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити.

Представник відповідачів та
відповідачі в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, просили
відмовити в задоволені заяви,
посилаючи на їх безпідставність.

Вислухавши пояснення сторін, та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11.06.2013року
виконавчим комітетом Миколаївської
міської ради видано ордер на житлове
приміщення №009175 ОСОБА_6 із сім*єю на 6
осіб на право заселення житлового
приміщення , житловою площею 14,5 кв.м,
яка складається із однієї кімнати у
квартирі за адресою АДРЕСА_1, а саме на
склад сім*ї: ОСОБА_6,її чоловіка ОСОБА_7 ,
дочки ОСОБА_4, сина ОСОБА_7 , невістки
ОСОБА_1 та онука ОСОБА_8

Відповідно до довідки, виданої ПП
ЖЕК-10 у спірній квартирі АДРЕСА_1
вказані особи зареєстровані з 09.07.2013
року.

20.08.2013 року шлюб між позивачкою
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було розірвано.

Як встановлено ,судом в спірній
квартирі АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_4 не
проживає, у вказану квартиру з моменту
видачі ордеру не вселялась, оскільки
проживає в іншій квартирі разом із
своїм чоловіком , за адресою АДРЕСА_1,
яка належить їй на праві власності на
підставі договору дарування від
25.11.2013року, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міськорго
нотаріального округу.

До вказаної квартири АДРЕСА_1,
відповідачка ОСОБА_4 ставиться як до
свого основного і постійного місця
проживання.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру користуються нею
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатись цією власністю на свій
розсуд.

Відповідно до ст. 107 ЖК України,у разі
вибуття наймача та членів його сім"ї на
постійне проживання в інше жиле
приміщення договір найму житлового
приміщення вважається розірваним з
дня вибуття.

Таким чином, виходячи із
вищевикладеного , суд вважає, що з
листопада 2013 року відповідачка ОСОБА_4
вибрала собі інше постійне місце
проживання.

Наміру вселятися в кв.АДРЕСА_1 в неї
ніколи не було.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
відносно визнання ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 такими, що втратили право на
проживання в спірній кв.АДРЕСА_1, то
вони задоволенню не підлягають,
оскільки встановлено, що між
позивачкою та цими відповідачами
тривають неприязнені відносини, що
підтверджується зверненням ОСОБА_6 про
вжиття заходів до колишньої невістки
ОСОБА_1 до райвідділу міліції з питань
спільного користування житлом.

Крім того, судом встановлено, що з 2013
року ОСОБА_6 та її син ОСОБА_7
знаходяться за межами України,
оскільки тимчасово працюють в іншій
державі, про що свідчать грошові
перекази від цих осіб на ім*я позивачки
ОСОБА_1

А також у зв*язку із тимчасовим
вибуттям із спірної квартири ОСОБА_6 , з
якою укладено договір про
користування електроенергією, 25.03.2014
року зверталась до ПАТ
"Миколаївобленерго" про тимчасове
припинення постачання електроенергії ,
яке після звернення позивача ОСОБА_1 до
цієї ж установи постачання
електроенергії було поновлено. Крім
того, судом встановлено, що дійсно
ОСОБА_3 тимчасово не проживав у спірній
квартирі , оскільки з осені 2013 року
здійснює догляд свого батька ,
похилого віку, який мешкає у АДРЕСА_7,
про що не заперечувала в судовому
засіданні позивач ОСОБА_1

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що позивач чинив
перешкоди відповідачам в
користуванні спірним житловим
приміщенням, тимчасове не проживання
відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7
пов*язано із поважними причинами, в
спірній квартирі знаходяться речі та
меблі цих осіб, на теперішній час
відповідач ОСОБА_3 проживає у квартирі,
іншого житла у цих осіб не має, до
спірного приміщення квартири АДРЕСА_1
вони всі відносяться як до свого
основного і постійного місця
проживання, сплачують комунальні
послуги, в задоволені позову ОСОБА_1
суд відмовляє.

Суд критично відноситься до наданого
позивачкою акту про не проживання в
спірній квартирі відповідачів,
складеного 03.04.2014року та підписаним
сусідами, оскільки сусіди , які
підписали акт - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 в судове засідання не з*явились
та не підтвердили суду ці обставини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 5-8, 10, 11, 213, 214, 215 ЦПК України, суд-

В И Р
І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання
осіб такими, що втратили права на
користування житловим приміщенням
відмовити.

Рішення вступає в законну силу через
10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Миколаївського
апеляційного суду через Заводський
районний суд м.Миколаєва в порядку,
визначеному ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Суддя:
ПАВЛОВА Ж.П