Провадження № 2/755/5419/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Лисенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві заяву
представника позивачки ОСОБА_1 про
забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного
суду міста Києва знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
договором позики.

Представником позивачки ОСОБА_1 до суду
подано заяву про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на квартиру
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_2
та на інше майно, що належить
відповідачам на праві власності.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 заяву підтримала, з
підстав, що містить зміст поданої
заяви.

В судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 проти
клопотання заперечував в повному
обсязі, вважає дане клопотання
безпідставним та необґрунтованим.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 розгляд
даного клопотання залишила на розсуд
суду.

Вислухавши думку сторін, вивчивши
матеріали справи, наведені заявником
підстави для вжиття заходів
забезпечення позову, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 151 Цивільного
процесуального кодексу України,
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Види забезпечення позову, визначені в
частині першій ст. 152 Цивільного
процесуального кодексу України.

Як убачається із матеріалів справи,
предметом позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 є солідарне стягнення з
відповідачів на користь позивачки суми
борги за договором позики у розмірі 398
045,47 грн.

Обґрунтовуючи заявлене клопотанням
про вжиття заходів забезпечення
позову, заявник посилається на те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити та зробити неможливим
виконання судового рішення.

Так, у заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості,
необхідні для забезпечення позову, а
також до заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору. (
ч. 2, 4 ст. 151 Цивільного процесуального
кодексу України).

Разом з тим, у поданій до суду заяві
заявник не обґрунтовує необхідність
забезпечення позову з урахуванням
розміру заявлених позовних вимог, не
надає доказів на підтвердження
наявності підстав забезпечення позову
шляхом накладення арешту на квартиру,
ураховуючи відсутність у заяві даних
щодо належності відповідачам на праві
власності зазначеного нерухомого
майна, із наданням доказів на
підтвердження останнього, а також
заявником не надано доказів на
підтвердження наявності підстав
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на інше майно відповідачів, не
конкретизувавши таке майно за його
родовими ознаками, не надавши доказів
на підтвердження наявності у
відповідачів майна, належного їм на
праві власності, що позбавляє суд
можливості надати оцінку доказам з
метою вирішення питання про
забезпечення позову.

Відсутність зазначених відомостей у
заяві позбавляє суд можливості дійти
висновку про наявність достатньо
обґрунтованих припущень, що невжиття
заходів забезпечення позову може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 Цивільного
процесуального кодексу України суд,
встановивши, що заява про забезпечення
позову подано без додержання вимог
статті 151 цього Кодексу, повертає її
заявникові.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209-210 Цивільного
процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1
про забезпечення позову - залишити без
розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я: