АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6665/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 2012/7829/12
Доповідач - Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Бровченка І.О., Піддубного Р.М.,

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 12 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» в особі Харківської
обласної дирекції «Райффайзен банк
Аваль» до ОСОБА_3, треті особи -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лаксана», ОСОБА_5 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року до суду
звернувся позивач з дійсним позовом,
після уточнення якого просив звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме на
житловий будинок № 6 з надвірними
спорудами, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_3, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 010-2/07/1-770-07 від 27.06.2007 року у розмірі 369
267,08 дол. США.

В обґрунтування посилався на те, що 27
червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» (правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») (надалі Банк)
та ТОВ «Лаксана» було укладено
Генеральну угоду № 655 та кредитний
договір № 010-2/07/1-770-07, за якими з
урахуванням договору про внесення змін
№ 1 від 30 січня 2009 року та додаткової
угоди № 2 від 29 жовтня 2009 року ТОВ
«Лаксана» отримало кредит у розмірі 390
000, 06 доларів США, які зобов'язалося
повернути до 27 червня 2017 року.

27 червня 2007 року між сторонами у справі
було укладено договір іпотеки № 655/1-07,
за яким ОСОБА_3 в забезпечення
виконання зобов'язань ТОВ «Лаксана» за
вказаними вище договорами передала
Банку в іпотеку нерухоме майно:
житловий будинок з надвірними
спорудами, який складається з
житлового будинку в літ. «А-1» житловою
площею 117, 7 кв.м., гаражу в літ. «Б», сараю
в літ. «Г», сараю в літ. «Д», теплиці в
літ. «Е», вбиральні в літ. «Ж», надбудови
сараю в літ. «З», огорожи № 1-4, дв.
водопр. № 5, зливної ями № 6, загальною
площею 454,6 кв.м., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, будинок 6, що належать
їй на праві приватної власності.

02 липня 2007 року між Банком та ОСОБА_5
було укладено договір поруки № 655/2-07, за
яким останній поручився перед
кредитором за виконання ТОВ «Лаксана»
взятих на себе зобов'язань за
генеральною угодою та укладеними на її
основі кредитними договорами.

Банк взяті на себе зобов'язання
виконав, надав ТОВ «Лаксана» грошові
кошти, які воно у свою чергу не
повернуло. У зв'язку із цим утворилась
заборгованість, яка станом на 09
листопада 2012 року склала 369 267, 08 доларів
США (еквівалент 2 951 551 грн. 77 коп.)

Факт невиконання ТОВ «Лаксана» взятих
на себе зобов'язань встановлений
рішенням господарського суду
Харківської області від 22 червня 2011
року.

Також Банк просив виселити із
житлового будинку, що було передано в
іпотеку, всіх зареєстрованих мешканців
та зобов'язати Жовтневий ВГРІФО УМВС
України у Харківській області зняти з
реєстраційного обліку всіх
зареєстрованих мешканців вказаного
житлового будинку.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 12 лютого 2014 року позовні
вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
були задоволені частково. В рахунок
погашення заборгованості за
генеральною кредитною угодою № 655 та
кредитним договором №010-2/07/1-770-07 від
27.06.2007 року в розмірі 369267,08 дол. США
звернено стягнення на житловий будинок
в літері «А-1» житловою площею 117,7 кв.м.,
гараж в літері «Б», льох в літері «Г»,
сарай в літері «Д», теплицю в літері
«Е», вбиральню в літері «Ж», надбудови
сараю в літері «З», огорожі №1-4 , дв.
водопр. №5, зливну яму №6, загальною
площею 454,6 кв.м., які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, будинок 6, шляхом
проведення прилюдних торгів в межах
виконавчого провадження (на підставі
договору іпотеки № 655/1-07 від 27.06.2007
року.)

У задоволенні позовних вимог в іншій
частині - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» в особі
Харківської обласної дирекції
«Райффайзен банк Аваль» судовий збір
у розмірі 3219 грн. 00 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням
відповідачем була подана апеляційна
скарга, у якій вона просить рішення
суду в частині задоволення позову
скасувати. В обґрунтування посилається
на неповне дослідження судом всіх
доказів та обставин справи,
неправильне встановлення судом
характеру правовідносин, що склалися
між сторонами, порушення судом вимог
законодавства при ухваленні
оскаржуваного рішення.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, відповідно до
статті 303 ЦПК України перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає що
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої
інстанції та вбачається із матеріалів
справи, 27 червня 2007 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
(правонаступником якого є Банк) та ТОВ
«Лаксана» було укладено Генеральну
угоду № 655 та кредитний договір №
010-2/07/1-770-07, за якими з урахуванням
договору про внесення змін № 1 від 30
січня 2009 року та додаткової угоди № 2
від 29 жовтня 2009 року ТОВ «Лаксана»
отримало кредит у розмірі 390 000, 06
доларів США, які зобов'язалося
повернути до 27 червня 2017 року (а.с.6-14).

27 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_3
було укладено договір іпотеки № 655/1-07,
за яким остання в забезпечення
виконання зобов'язань ТОВ «Лаксана» за
вказаними вище договорами передала
Банку в іпотеку нерухоме майно:
житловий будинок з надвірними
спорудами, який складається з
житлового будинку в літ. «А-1» житловою
площею 117, 7 кв.м., гаражу в літ. «Б», сараю
в літ. «Г», сараю в літ. «Д», теплиці в
літ. «Е», вбиральні в літ. «Ж», надбудови
сараю в літ. «З», огорожи № 1-4, дв.
водопр. № 5, зливної ями № 6, загальною
площею 454,6 кв.м., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, будинок 6, що належать
їй на праві приватної власності (а.с.
15-19).

02 липня 2007 року між Банком та ОСОБА_5
було укладено договір поруки № 655/2-07, за
яким останній поручився перед
кредитором за виконання ТОВ «Лаксана»
взятих на себе зобов'язань за
генеральною угодою та укладеними на її
основі кредитними договорами (а.с. 58-60).

Задовольняючи позовні вимоги Банку,
суд першої інстанції обґрунтовано
керувався статтями 526, 589, 590, 1055 ЦК
України , ст. ст. 33, 39 Закону України від
05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку» та
виходив з того, що ТОВ «Лаксана» взятих
на себе зобов'язань по поверненню
кредиту не виконало, ОСОБА_3 як
іпотекодавцю була направлена вимога
про усунення порушень у виконанні
кредитного договору (а.с. 22), яку вона
проігнорувала, а тому є всі підстави
для звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення кредиту
ТОВ «Лаксана».

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Факт невиконання боржником взятих на
себе зобов'язань встановлений рішенням
господарського суду Харківської
області від 22 червня 2011 року, яким
стягнуто з боржника заборгованість за
Генеральною кредитною угодою № 655 від
27.06.2007 року та кредитним договором №
010-2/07/1-770-07 від 27.06.2007 року (а.с. 53-55).

У вказаному рішенні зазначено, що ТОВ
«Лаксана» визнала позовні вимоги Банку
в повному обсязі.

В обґрунтування розміру
заборгованості за дійсним позовом
представник Банку зазначив, що її
розмір відрізняється від розміру
заборгованості, встановленого
рішенням господарського суду тому, що
боржник частково сплатив кошти за
договором кредиту та збільшився розмір
сум, нарахованих як проценти за
користування кредитом, та пені за
прострочення виконання зобов'язання,
тому що рішення суду на час ухвалення
рішення у дійсний справі виконано не
було.

В порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України ОСОБА_3 та її представник не
надали до суду іншого розрахунку
заборгованості, тому колегія суддів
погоджується із тим розміром та
розрахунком заборгованості, що надані
Банком.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи
апеляційної скарги, що при викладенні
резолютивної частини рішення суду
першої інстанції було порушено вимоги
ст. ст. 39, 41 Закону України «Про
іпотеку». Однак це не може вважатися
підставою для скасування рішення суду
в повному обсязі та для відмови у
задоволенні позовних вимог в цілому.
Колегія суддів вважає, що рішення суду
необхідно змінити, внісши виправлення
у його резолютивну частину, оскільки її
було викладено з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та порушенням норм
процесуального права.

Резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України « Про іпотеку», так і
положенням пункту 4 статті 215 ЦПК
України. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті іпотеко
держателю з вартості предмета іпотеки;
спосіб реалізації предмета іпотеки -
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури шляхом надання
права іпотеко держателю на продаж
предмета іпотеки; початкова ціна
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації ( при цьому може зазначити,
що початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки ,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій) (п. 42 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин») (надалі
Постанова).

Таким чином, резолютивна частина
рішення суду має бути викладена в
редакції, що відповідає вказаним
вимогам закону.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалося.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.307, п. 4 ст. 309 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
змінює рішення суду першої інстанції,
якщо встановлене порушення судом
першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи і така
помилка стосується не всього рішення, а
тільки його частини.

Таким чином, рішення суду підлягає
зміні шляхом викладення мотивувальної
частини рішення стосовно звернення
стягнення на предмет іпотеки в іншій
редакції. В іншій частині рішення суду
першої інстанції належить залишити без
змін, як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», ст. ст. 10, 60, 61, 303, 304, п. 3 ч.1 ст.307,
п. 4 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України,
пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», судова
колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 12 лютого 2014 року - змінити,
викласти абзац другий резолютивної
частини в наступній редакції:

«В рахунок погашення заборгованості за
Генеральною кредитною угодою № 655 та
кредитним договором № 010-2/07/1-770-07 від
27.06.2007 року в розмірі 369 267 (триста
шістдесят дев'ять тисяч двісті
шістдесят сім) доларів США 08 (вісім)
центів, що за курсом НБУ на 09 листопада
2012 року складає 2 951 551 (два мільйони
дев'ятсот п'ятдесят одну тисячу п'ятсот
п'ятдесят одну) гривню 77 (сімдесят сім)
копійок, з яких: 337 805 (триста тридцять
сім тисяч вісімсот п'ять) доларів США 60
(шістдесят) центів (еквівалент 2 700 080
(двох мільйонів семисот тисяч
вісімдесяти) гривень 24 (двадцяти
чотирьох) копійок) - сума
заборгованості за кредитом; 18 279
(вісімнадцять тисяч двісті сімдесят
дев'ять) доларів США 32 (тридцять два)
центи (еквівалент 146 106 (ста сорока шести
тисяч ста шести) гривень 60 (шістдесяти)
копійок) - заборгованість за
відсотками; 12 303 (дванадцять тисяч
триста три) долари США 35 (тридцять п'ять)
центів (еквівалент 98 340 (дев'яноста
восьми тисяч трьохсот сорока) гривень 68
(шістдесяти восьми) копійок) - пеня,
нарахована за порушення строку
погашення кредиту; 878 (вісімсот
сімдесят вісім) доларів США 80
(вісімдесят) центів (еквівалент 7 024
(семи тисяч двадцяти чотирьох) гривень
25 (двадцяти п'яти) копійок) - пеня,
нарахована за порушення строку
погашення відсотків; звернути
стягнення на предмет іпотеки - житловий
будинок з надвірними спорудами, який
складається з житлового будинку в літ.
«А-1» житловою площею 117, 7 кв.м., гаражу в
літ. «Б», сараю в літ. «Г», сараю в літ.
«Д», теплиці в літ. «Е», вбиральні в літ.
«Ж», надбудови сараю в літ. «З», огорожи
№ 1-4, дв. водопр. № 5, зливної ями № 6,
загальною площею 454,6 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
будинок 6, шляхом продажу предмету
іпотеки на прилюдних торгах в межах
виконавчого провадження. Початкову
ціну предмета іпотеки встановити на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій».

В іншій частині рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 12 лютого
2014 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді -