Справа № 4-C-160/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року Соломянський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заінтересована особа:
Київський слідчий ізолятор, на дії та
бездіяльність старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Григорян Олени
Грайровни, начальника Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Кантеміра Василя Івановича,

в с т а н о в и в :

14 лютого 2014 року заявники звернулися до
суду зі скаргою на дії та бездіяльність
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Григорян О.Г., начальника
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Кантеміра В.І., просили визнати
незаконною постанову старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Григорян О.Г. №41874110 від 07 лютого
2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження ухвали суду) і
скасувати її, а державного виконавця
Григорян О.Г. зобов'язати прийняти до
провадження ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 23 грудня 2013
року про забезпечення доказів у справі
№2609/28563/12-ц.

Також заявники просили визнати
протиправною бездіяльність начальника
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Кантеміра В.І. щодо незаконної
постанови старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Григорян О.Г. №41874110
від 07 лютого 2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
ухвали суду).

Обгрунтовуючи скаргу, заявники
зазначили, що оскаржуваною постановою
порушено їх права на невідкладне
забезпечення доказів і виконання
ухвали суду.

Заявники вважали, що державний
виконавець протиправно застосувала п.4
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки Київський
слідчий ізолятор є територіальним
підрозділом центрального органу
виконавчої влади, який не є суб'єктом
господарювання, не надає послуги та не
виконує роботи, не виготовляє
продукції.

Крім того, на ухвалі суду, яка підписана
уповноваженою особою, містилися дані
про те, що ухвала не набрала законної
сили, а п.3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
зазначення ідентифікаційного номера
стягувача лише у випадку, якщо він
відомий суду.

Начальник Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
протиправно допустив бездіяльність,
оскільки замість того, щоб скасувати
оскаржувану постанову, підписав
супровідний лист до копії цієї
постанови.

Пізніше заявники подали до суду скаргу
із змінами, в якій доповнили обставини,
якими обґрунтовуються їх вимоги.

Крім зазначених вище обставин,
заявники посилалися на те, що ухвала
про забезпечення доказів виконується
негайно і є виконавчим документом,
обов'язковим для виконання на всій
території України, ідентифікація
стягувача ОСОБА_1 не потрібна, оскільки
докази надсилаються боржником у суд, а
боржник є державною установою -
юридичною особою публічного права,
дані про ідентифікаційний код якої не
потрібні для ідентифікації боржника.

Крім того, державний виконавець має
змогу отримати такі дані в
електронному вигляді з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Від заявників до суду надійшла заява
про розгляд скарги за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи -
Київського слідчого ізолятора у
судовому засіданні вважав скаргу
безпідставною та просив у її
задоволенні відмовити.

Старший державний виконавець Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Григорян О.Г. та начальник
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Кантемір В.І. до суду не
з'явилися, хоча їм належним чином було
повідомлено про день, час і місце
розгляду справи, надали до суду
пояснення, в яких просили відмовити у
задоволенні скарги (а.с.81), а тому суд
вважає за можливе розглядати справу за
їх відсутності.

Суд, заслухавши представника
заінтересованої особи, вивчивши
матеріали справи, вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України скаргу може
бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що заявники подали
скаргу до суду у визначений
законодавством строк.

Судом також встановлено, що 07 лютого 2014
року старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Григорян О.Г. було винесено
постанову ВП №41874110 про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) з примусового
виконання ухвали №2609/28563/12ц, виданої 23
грудня 2013 року Солом'янським районним
судом м. Києва, про витребування з
Київського слідчого ізолятора
наступних документів: оригіналу
журналу чи журналів реєстрації вхідної
кореспонденції Київського слідчого
ізолятора (СІЗО №13) за серпень 2012 року;
журналу (журналів), в якому засуджений
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, розписувався за
отримання на своє ім'я в серпні 2012 року
поштової кореспонденції. Докази
направити на адресу Солом'янського
районного суду м. Києва до 20.01.2014 року.

Державним виконавцем було встановлено,
що виконавчий документ підлягає
виконанню Відділом державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м.
Києві.

Крім того, як встановив державний
виконавець, виконавчий документ не
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
у ньому не зазначено ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
боржника та індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача, дата
набрання законної сили ухвалою суду,
прізвище та ініціали уповноваженої
особи, якою підписано виконавчий
документ.

При винесенні зазначеної постанови
державний виконавець керувався п. 4, 6 ч.1
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження».

Зазначеними пунктами частини 1 статті 26
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; невідповідності
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 цього Закону.

Разом з тим, статтею 19 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Згідно з ч.4 ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі, якщо
рішення підлягає негайному виконанню,
державний виконавець відкриває
виконавче провадження не пізніше
наступного дня після надходження
документів, зазначених у статті 17 цього
Закону, і невідкладно розпочинає його
примусове виконання.

Частиною 2 статті 21 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що,
зокрема, на відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
покладається виконання рішень, за
якими боржниками є, зокрема,
територіальні підрозділи центральних
органів виконавчої влади.

Згідно з даними витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.а.с. 42-43),
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.44), довідки АБ
№637470 з ЄДРПОУ (а.с.45), Положення про
Київський слідчий ізолятор управління
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області
(а.с.а.с. 46-51) Київський слідчий ізолятор
управління Державної пенітенціарної
служби України в м. Києві та Київській
області є юридичною особою, установою
закритого типу, яка входить до складу
Державної кримінально-виконавчої
служби України та відноситься до
центральних органів державного
управління.

Київський слідчий ізолятор
підпорядковується управлінню
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області
та знаходиться в оперативному
підпорядкуванні Державної
пенітенціарної служби України.

Крім того, пунктом 3 частини 1 статті 26
Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі, якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання.

В ухвалі про забезпечення доказів
(а.с.83) зазначено, що її оскарження не
зупиняє її виконання.

Крім того, в ухвалі суду зазначено
прізвище та ініціали головуючого
судді, підпис якого скріплено печаткою
суду.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 18
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчий документ
повинен містити дані про
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника за
його наявності (для фізичних осіб -
платників податків), якщо він відомий
суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ.

Крім того, ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
право державного виконавця з метою
захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Таким чином, судом встановлено, що
державним виконавцем безпідставно
відмовлено у прийнятті до провадження
ухвали суду про забезпечення доказів,
яка має самостійний процесуальний
характер і виноситься у зв'язку з
необхідністю забезпечення розгляду
справи.

Статтею 83 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
здійснює контроль за своєчасністю,
правильністю і повнотою виконання
рішень державним виконавцем і має
право при здійсненні контролю за
рішеннями, діями державного виконавця
під час виконання рішень у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем.

У своїх поясненнях по суті скарги (а.с.81)
начальник Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Кантемір
В.І., який підписав супровідний лист
(а.с.84), посилався на те, що в процесі
перевірки встановлено, що державним
виконавцем законно та обґрунтовано
винесено оскаржувану постанову.

Таким чином, судом встановлено, що
постанова старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Григорян О.Г. №41874110
від 07 лютого 2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
ухвали суду) є необґрунтованою і
неправомірною, а тому її потрібно
скасувати, а державного виконавця
Григорян О.Г. зобов'язати прийняти до
провадження ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 23 грудня 2013
року про забезпечення доказів у справі
№2609/28563/12-ц.

Також неправомірною є бездіяльність
начальника Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Кантеміра
В.І. щодо незаконної постанови старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Григорян О.Г. №41874110 від 07 лютого
2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження ухвали суду).

Враховуючи викладене, скарга є
обґрунтованою, а тому підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України,
ст.ст. 11, 18, 19, 21, 26, 30, 83 Закону України
«Про виконавче провадження»,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
заінтересована особа: Київський
слідчий ізолятор, на дії та
бездіяльність старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Григорян Олени
Грайровни, начальника Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Кантеміра Василя Івановича-
задовольнити.

Визнати неправомірною постанову
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Григорян Олени Грайровни ВП
№41874110 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) з примусового виконання
ухвали №2609/28563/12ц, виданої 23 грудня 2013
року Солом'янським районним судом м.
Києва, про забезпечення доказів, та
скасувати її.

Визнати неправомірною бездіяльність
начальника Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Кантеміра
Василя Івановича щодо незаконної
постанови старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Григорян Олени
Грайровни ВП №41874110 про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) з примусового
виконання ухвали №2609/28563/12ц, виданої 23
грудня 2013 року Солом'янським районним
судом м. Києва, про забезпечення
доказів.

Зобов'язати старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Григорян Олену
Грайровну прийняти до провадження
ухвалу №2609/28563/12ц, видану 23 грудня 2013
року Солом'янським районним судом м.
Києва, про забезпечення доказів.

Апеляційна скарга на ухвалу подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
Л.І. Кізюн