Дата документу 10.12.2014
Справа № 501/5086/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року Іллічівський
міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі - Покровській С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Іллічівська Одеської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом в
якому просить в порядку поділу
спільного майна подружжя виділити
ОСОБА_1 в особисту приватну власність
квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 46,2
кв.м., загальною площею 62,3 кв.м.,
припинивши право власності на вказану
квартиру ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що за вказану частку
квартири ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 115000,00 грн. як
компенсацію за належну їй на праві
приватної власності частку квартири
АДРЕСА_1.

В судове засідання представник позивач
не з'явилась, надала суду письмову
заяву, в якій просить розглянути справу
без її участі, позовні вимоги
підтримує, та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, надала суду письмову заяву в
якій просить розглянути справу без її
участі, позовні вимоги визнає повністю,
та не заперечує проти задоволення
позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з 28.08.2004 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Іллічівського міського суду Одеської
області від 06.08.2013 року було розірвано
(а.с.11, 13).

За час шлюбу та за спільні кошти
сторони за договором купівлі-продажу
від 09.09.2011 року придбали на ім'я
відповідача квартиру АДРЕСА_1 (а.с.17-20).

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.

Крім того, для визнання речей, набутих
під час шлюбу, об'єктами спільної
сумісної власності подружжя не має
значення, на ім'я кого з них оформлено
це майно.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Враховуючи зміст заявлених позовних
вимог відповідно до правових норм та
положень ст.60 ЦПК України, суд
приходить до висновку, що знайшов
підтвердження той факт, що об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя є квартира АДРЕСА_1.

Після розірвання шлюбу сторони дійшли
згоди щодо поділу вказаної квартири, а
саме: ОСОБА_1 виділяється в особисту
приватну власність вищевказана
квартира, а за особисті кошти він
купляє на її ім'я житловий будинок.

Як вбачається з позовної заяви, за
отримані від продажу квартири АДРЕСА_4
грошові кошти, позивач 23.09.2013 за
договором купівлі-продажу придбав на
ім'я відповідача житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_5 (а.с.21-28). Загальна сума
переданих відповідачу коштів на
придбання будинку склала 115000,00 грн., що
є компенсацією вартості належної їй
частини в праві власності на спірну
квартиру.

Від укладення договору в нотаріальному
порядку про поділ спірної квартири у
відповідності до досягнутої угоди
відповідач ухиляється.

Згідно ст.69 СК України дружина та
чоловік мають право розділити майно за
взаємною згодою. Договір про поділ
житлового будинку, квартири, іншого
нерухомого майна, а також про виділ
нерухомого майна зі складу усього
майна подружжя має бути нотаріально
посвідчений.

Відповідно до ст.372 Цивільного кодексу
України, майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України.

На підставі ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають ті обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі.

Враховуючи, що відповідачем не
заперечуються обставини, викладені в
позовній заяві, в тому й числі факт
отримання від позивача грошових коштів
в розмірі 115000,00 грн. як компенсацію за
належну їй частину в праві власності на
квартиру АДРЕСА_1, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в особисту приватну
власність квартиру АДРЕСА_1, житловою
площею 46,2 кв.м., загальною площею 62,3
кв.м., припинивши право власності на
вказану квартиру ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Іллічівський міський суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення рішення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя