Провадження № 2-5574/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі : головуючого -
судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Пномарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, -

В С
Т А Н О В И В :

20.08.2014 позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в
якому з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 10.10.2014,
просить стягнути з останнього на свою
користь аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу) щомісяця, до
досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи вказані вимоги,
позивачка посилається на те, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Неповнолітній син
ОСОБА_3 перебуває на повному її
утриманні. Відповідач ухиляється від
участі у витратах на його утримання,
матеріальної допомоги не надає.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов визнала в повному
обсязі, та не заперечувала проти
стягнення з відповідача аліментів на
утримання дитини у розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу) щомісяця.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається
із свідоцтва про народження НОМЕР_1
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану Солом'янського
районного управління юстиції у м.
Києві.

Як визначено статтею 180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України,
способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

Судом встановлено, що на час розгляду
справи неповнолітній син ОСОБА_3
перебуває на повному утриманні
позивачки. Відповідач ухиляється від
утримання дитини, матеріальну допомогу
в грошовій чи натуральній формі не
надає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК
України, мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини,
прийнятої 44-ю сесією Генеральної
Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або
інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, враховуючи, що відповідач
не надає матеріальної допомоги на
утримання неповнолітнього ОСОБА_4, всі
витрати несе позивачка, а відповідно до
вимог закону сторони нарівні
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття та
створювати для неї необхідні
передумови для розвитку і забезпечення
організації її життя, суд знаходить
обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення з відповідача аліментів.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, що відповідач за
станом здоров'я є працездатним. Також
відповідач офіційно працевлаштований
та отримує стабільний дохід, що
вбачається з довідки ТОВ «МЕДУС» від
06.10.2014 №1. Інших неповнолітніх дітей на
утриманні не має.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 182, ст. 191 СК
України та обставини встановлені вище,
суд приходить до висновку про
наявність законних підстав для
задоволення вимог позивачки про
стягнення на її користь аліментів на
утримання неповнолітнього ОСОБА_4 в
розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку
(доходів) відповідача щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
20.08.2014 року і до досягнення ОСОБА_4
повноліття.

З урахуванням того, що позивачка
звільнена від сплати судового збору за
подачу позову про стягнення аліментів
і суд прийшов до висновку про
задоволення позову, з відповідача
відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 180-184, 191 СК України,
ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України,
суд,-

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісяця в
розмірі 1/4 частини від усіх доходів
відповідача, але не менше ніж 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 20 серпня
2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 гривні 60
копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів
в межах платежу за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя