АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2392/2014р.
Головуючий в І інстанції Волошин Р.Р.
Доповідач: Вербицька Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 15 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого Вербицької Л.І.

Суддів Радченка С.В.

Капітан І.А.

При секретарі Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Бериславського
районного суду Херсонської області від
25 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до реєстраційної служби
Бериславського районного управління
юстиції, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ
Держземагенства у Бериславському
районі, про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, скасування державної
реєстрації державного акту та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до державного
реєстратора прав на нерухоме майно -
реєстраційної служби Бериславського
районного управління юстиції
Херсонської області, треті особи:
відділ Держземагенства у
Бериславському районі, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання недійсним державного акту
на право власності на земельну ділянку,
скасування державної реєстрації
державного акту та зобов'язання
вчинити дії. В обґрунтування своїх
вимог позивач зазначала, що вона є
власником будинку АДРЕСА_1. Частина
цього будинку знаходиться на земельній
ділянці площею 0,031га. за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на підставі державного акта серії ЯК
№111646 від 18 грудня 2012 року. Державний
акт серії ЯК №111646 від 18 грудня 2012 року
було видано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
підставі рішення Бериславського
районного суду Херсонської області від
13 листопада 2012 року, яке було скасоване
рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 18 квітня 2013
року. Оскільки рішення суду, на
підставі якого видано державний акт,
скасовано, державний акт вважається
недійсним.

До початку розгляду справи по суті
позивач змінила підстави позову.
Зазначаючи, що відповідачі не
допускають її до користування
земельною ділянкою, чим порушуються її
права та через наявність чинного
державного акта на земельну ділянку,
вона позбавлена можливості оформити
належним чином право на користування
зазначеною земельною ділянкою, ОСОБА_2
просила суд:

1) визнати недійсним державний акт
серія ЯК № 111646 на право власності на
земельну ділянку розміром 0,031 га по
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку господарських будівель і
споруд, виданий 18 грудня 2012 року ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на підставі рішення
Бериславського районного суду від 13
листопада 2012 року № 2101/4163/2012,
зареєстрований 18 грудня 2012 року в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за номер
01976;

2) скасувати державну реєстрацію
державного акта серія ЯК № 111646 на право
власності на земельну ділянку розміром
0,031 га по АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку
господарських будівель і споруд,
виданого 18 грудня 2012 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на підставі рішення
Бериславського районного суду від 13
листопада 2012 року № 2101/4163/2012,
зареєстрований 18 грудня 2012 року в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за номер
01976;

3) зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4
повернути відділу Держземагенства у
Бериславському районі оригінал
виданого 18 грудня 2012 року державного
акта серія ЯК № 111646 на право власності
на земельну ділянку розміром 0,031 га по
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку господарських будівель і
споруд, виданого на підставі рішення
Бериславського районного суду від 13
листопада 2012 року № 2101/4163/2012 та
зареєстрованого 18 грудня 2012 року в
книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за
номер 01976.

У травні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5,
третя особа: Бериславська міська рада,
про визнання добросовісним набувачем
та визнання права власності на
нерухоме майно.

Ухвалою Бериславського районного
суду Херсонської області від 07 червня
2013 року цивільні справи за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа:
Бериславська міська рада, про визнання
добросовісним набувачем та визнання
права власності на нерухоме майно та за
позовом ОСОБА_2 до державного
реєстратора прав на нерухоме майно,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ
Держземагенства у Бериславському
районі, про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, скасування державної
реєстрації державного акту та
зобов'язання вчинити дії об'єднано в
одне провадження.

Ухвалою Бериславського районного суду
Херсонської області від 19 липня 2013 року
виключено з числа третіх осіб за
позовом ОСОБА_2 до державного
реєстратора прав на нерухоме майно,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ
Держземагенства у Бериславському
районі, про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, скасування державної
реєстрації державного акту та
зобов'язання вчинити дії ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 і залучено їх в якості
співвідповідачів. Залучено до участі у
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа: Бериславська
міська рада, про визнання
добросовісним набувачем та визнання
права власності на нерухоме майно у
якості третьої особи ОСОБА_2

Ухвалою Бериславського районного суду
Херсонської області від 25 вересня 2013
року позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за
їх заявою залишено без розгляду.

Рішенням Бериславського районного
суду Херсонської області від 25 грудня
2013 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, а також на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

В письмових запереченнях ОСОБА_6, яка
діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посилаючись на безпідставність
доводів апеляційної скарги та
законність рішення, просить скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині визнання недійсним державного
акту та скасування державної
реєстрації державного акту на право
власності на земельну ділянку, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено порушення її
прав як землевласника, а також з
відсутності підстав для визнання
державного акту недійсним і скасування
його державної реєстрації.

Проте такого висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, є підставою для
скасування рішення і ухвалення по
справі нового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником земельних ділянок площею 0,0606
га та 0,0285 га, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 644943 від 26
жовтня 2009 року та державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 217387 від 03 лютого 2012 року
(а.с.24,25).

На підставі договору дарування від 14
травня 2007 року ОСОБА_2 належить на праві
власності ? частина житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1. Інша ? частина
цього житлового будинку належить
ОСОБА_2 на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу від 23 жовтня
2009 року (а.с.14, 15, 16, 19).

Рішенням Бериславського районного
суду Херсонської області від 13
листопада 2012 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_3
визнано право власності по ? частини
житлового будинку з господарськими
спорудами і будівлями та по ? частини
земельної ділянки площею 0,031 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

На підставі вищезазначеного рішення, 18
грудня 2012 року ОСОБА_3 зі співвласником
ОСОБА_4 видано державний акт серії ЯК №
111646 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0310 га., яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 та здійснена
державна реєстрація вказаного акта
(а.с.20-21).

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 18 квітня 2013
року рішення Бериславського районного
суду Херсонської області від 13
листопада 2012 року скасовано та
ухвалено нове про відмову в задоволені
позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання права власності на нерухоме
майно (а.с.4-5).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у п. 2 постанови
від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ", виходячи з положень статей 8, 124
Конституції, ст. ст. 26, 30, 87-90, 97, 100, 102,
118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК
України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК
України, ст. 12 ГПК України судам
підвідомчі (підсудні) справи за
заявами, зокрема, з приводу володіння,
користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України (у
редакції, яка була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин)
право власності на земельну ділянку
виникає з моменту державної реєстрації
цього права і посвідчується державним
актом.

Згідно п.1.1. Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державним
комітетом України по земельних
ресурсах №43 від 04.05.1999 року,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 4 червня 1999 р. за N 354/3647 ( далі -
Інструкція), чинною на момент
виникнення правовідносин, право
власності на землю і право постійного
користування землею посвідчується
державним актом: - на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою.

Відповідно до положень п. 1.16, 2.2
Інструкції, рішення суду вважається
правовстановлюючим документом і є
невід'ємною складовою технічної
документації зі складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку.

Тобто, державний акт на право власності
на земельну ділянку є
правовстановлюючим документом, який
видається на підставі рішення органу
влади про передачу землі у власність
або рішення суду про визнання права
власності, тому вимога про визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною і залежить від
доведеності незаконності рішення
органу влади або від чинності рішення
суду про визнання права власності на
земельну ділянку, на підставі якого
видано оспорюваний державний акт.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами ОСОБА_2 посилалася на
порушення її прав як землевласника, які
полягають у тому, що належна їй частина
житлового будинку знаходиться на
земельній ділянці розміром 0,031 га,
право власності на яку посвідчено
спірним державним актом за ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, а оскільки після ухвалення
рішення апеляційного суду у
відповідачів відсутні правові
підстави набуття права власності на
земельну ділянку, то через наявність
чинного державного акта на право
власності на земельну ділянку (та
дійсності державної реєстрації цього
державного акту) вона позбавлена
можливості оформити належним чином
свої права на користування зазначеною
земельною ділянкою.

Про порушення прав позивача, а також
про наявність підстав для звернення до
суду за захистом такого права свідчить
те, що рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 18 квітня 2013
року встановлено обставини щодо
збільшення розміру земельної ділянки
ОСОБА_7 за рахунок земельної ділянки, що
належить ОСОБА_2 Відповідно до вимог,
передбачених ч.3 ст.61 ЦПК України
зазначені обставини доказуванню у цій
цивільній справі не підлягають.

На підставі наведеного, зважаючи на те,
що рішення суду, на підставі якого за
відповідачами було визнано право
власності на земельну ділянку, визнано
рішенням апеляційного суду незаконним
та скасовано, колегія суддів приходить
до висновку про можливість захисту
порушеного права позивача як
землекористувача шляхом визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
скасування його державної реєстрації.

Вимога позивача про зобов'язання
відповідачів повернути відділу
Держземагенства оригінал державного
акта на право власності на земельну
ділянку колегією суддів не може бути
задоволена, оскільки вона не
ґрунтується на вимогах закону, що
регулює спірні правовідносини, а тому
рішення суду у цій частині є законним і
обгрунтованим. А доводи апеляційної
скарги не спростовують мотивованих
висновків суду.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позову в частині визнання недійсним
державного акту та скасування
державної реєстрації державного акту
на право власності на земельну ділянку
є необґрунтованим і на підставі ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог у
зазначеній частині.

Керуючись ст.328 ЦК України, ст.126 ЗК
України, ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Бериславського районного суду
Херсонської області від 25 грудня 2013
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про визнання недійсним
державного акту та скасування
державної реєстрації державного акту
на право власності на земельну ділянку
скасувати, ухвалити в цій частині нове
рішення.

Позовні вимоги у зазначеній частині
задовольнити.

Визнати недійсним державний акт серія
ЯК № 111646 на право власності на земельну
ділянку розміром 0,031 га по АДРЕСА_1,
виданий 18 грудня 2012 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на підставі рішення
Бериславського районного суду від 13
листопада 2012 року.

Скасувати державну реєстрацію
зазначеного державного акту на право
власності на земельну ділянку,
зареєстрованого 18 грудня 2012 року в
книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за
номер 01976.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді