АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/7149/2014
Головуючий 1 інстанції - Скрипник О.Г.
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарях: Шалапуда Н.П., Мовчан
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» -
Маріни Оксани Юріївни на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 01 квітня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача загальну суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 106542,30 грн. та вирішити питання
судових витрат.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 01 квітня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представник позивача ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» - Маріна О.Ю.
подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі,
посилаючись на те, що висновки не
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам.

Зазначає, що судом помилково та в
порушення вимог статей 212 та 213 ЦПК
України зроблено висновок, що
кредитний договір припинив свою дію 23
липня 2010 року.

Крім того, заборгованість за кредитним
договором на сьогоднішній день не
погашена, що підтверджується
розрахунком суми боргу станом на 02
серпня 2013 року.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав,
просив її задовольнити з вищевказаних
підстав.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти доводів
апеляційної скарги та просила рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивач пропустив
строки позовної давності для звернення
до суду з вказаним позовом.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна з
наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, що звичайно
ставляться.

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Статтею ст.1054 ЦК України визначено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 24 липня 2007 року
між банком «Фінанси та Кредит», ТОВ в
особі Філії «Київське регіональне
управління «Банку «Фінанси та Кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 29-126/07-ШД
відповідно до якого позичальнику було
надано в тимчасове користування на
умовах забезпеченості, поворотності,
строковості та платності кредитні
ресурси у сумі 14000 грн. з оплатою по
процентній ставці 0,0001 річних.

Банк належним чином виконав свої
зобов'язання за кредитним договором та
надав відповідачу суму кредиту у
розмірі 14000 грн. строком до 23 липня 2010
року (п.3.2 договору), проте відповідач
умови договору не виконав, грошові
кошти банку у строк, встановлений
договором не повернув. У зв'язку з
невиконанням відповідачем умов
договору, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
в особі Філії «Київське регіональне
управління «Банку «Фінанси та Кредит»
звернувся до Деснянського районного
суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та
задоволення вимог кредитора.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 28 березня 2011 року вказаний
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» борг основний -
7349,42 грн., по нарахованим відсоткам за
користування кредитними коштами - 4625,19
грн., по нарахованій щомісячній комісії
- 4900 грн. і пені за несвоєчасне
погашення кредиту, відсотків за
користування кредитними коштами,
щомісячної комісії - 15000 грн., а всього
стягнуто 31874,61 грн. та судові витрати в
розмірі 438,74 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
21 вересня 2011 року апеляційну скаргу ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії
«Київське регіональне управління
«Банку «Фінанси та Кредит» задоволено
частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 28 березня 2011 року скасовано
та ухвалено нове, яким позовні вимоги
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі
Філії «Київське регіональне
управління «Банку «Фінанси та Кредит»
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Філії «Київське регіональне
управління «Банку «Фінанси та Кредит»
борг основний - 7349,42 грн., по нарахованим
відсоткам за користування кредитними
коштами - 4625,19 грн., по нарахованій
щомісячній комісії - 4900 грн. і пені за
несвоєчасне погашення кредиту,
відсотків за користування кредитними
коштами, щомісячної комісії - 15000 грн., а
всього стягнуто 31874,61 грн. та вирішено
питання судових витрат.

Вищевказаним рішенням стягнута сума
заборгованості за кредитним договором
нарахована станом на 18 серпня 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи
рішення Апеляційного суду м. Києва від
21 вересня 2011 року поручителем ОСОБА_4
було виконано 19 грудня 2012 року, що
підтверджується квитанцією про сплату
боргу та постановою головного
державного виконавця ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві від 26
грудня 2012 року про закінчення
виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволення вказаних
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що вказаний кредитний
договір припинив свою дію 23 липня 2010
року.

Проте з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Статтею 599 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється виконання,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

При цьому початок перебігу строку
позовної давності пов'язується не
стільки зі строком дії (припинення дії)
договору, оскільки з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи (стаття 261 ЦК
України).

У справі, що переглядається,
установлено, що згідно з умовами
кредитного договору позичальник
зобов'язувався здійснити повернення
кредиту частинами у розмірі та в
строки, визначені договором, і
щомісячно здійснювати погашення
заборгованості з нарахованими
процентами зі сплатою щомісячної
комісійної винагороди за надання
кредитних ресурсів, а також сплатити
пеню за порушення строків повернення
кредиту, процентів та комісійної
винагороди.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Для окремих вимог закону встановлена
спеціальна позовна давність.

Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
спеціальна позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, пеня може бути стягнута лише в
межах спеціального строку позовної
давності, який обмежується одним роком
перед зверненням позивача до суду.

Частинами 3, 4 ст.267 ЦК України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом 03
вересня 2013 року, представник
відповідача в письмових поясненнях
просила суд першої інстанції
застосувати наслідки спливу позовної
давності (а.с.77,78), а тому колегія суддів
вважає, що сума заборгованості за
кредитом підлягає стягненню в межах
строку позовної давності, тобто за
період з 03 вересня 2010 року по 03 вересня
2013 року, але оскільки ОСОБА_4 19 грудня 2012
року виконав рішення Апеляційного
суду м. Києва від 21 вересня 2011 року, а
тому сума заборгованості по процентам
та комісії за користування кредитом
має бути стягнута за період з 03
вересня 2010 року по 18 грудня 2012 року.

Виходячи із даних, наведених у
розрахунку позивача, сума простроченої
заборгованості за період з 03 вересня
2010 року по 18 грудня 2012 року, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача складає 12926,19 грн., з
яких: 6066,19 грн. - заборгованості по
процентам за користування кредитом, 6860
грн. - сума простроченої заборгованості
по комісії за користування кредитом.

При цьому колегія суддів вважає, що
сума пені, в межах річного строку
позовної давності та з урахуванням
сплати поручителем ОСОБА_4 19 грудня 2012
року на виконання рішення
Апеляційного суду м. Києва від 21
вересня 2011 року заборгованості за
кредитним договором, за період з 03
вересня 2012 року по 19 грудня 2012 року
становить 31092,40 грн. з яких: 7863,43 грн. -
пені нарахованої за прострочення
основної заборгованості по тілу
кредиту; 11057,37 грн. - пені нарахованої
за прострочення сплати відсотків за
користування кредитом; 12171,60 грн. - пені
нарахованої за несвоєчасне погашення
щомісячної заборгованості.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

За змістом ч. 3 ст.551 ЦК України, суд має
право у випадку виникнення спору з
приводу розміру штрафних санкцій (
неустойки), оцінивши розмір
заборгованості та розмір неустойки,
зменшити її розмір у тому випадку, якщо
він значно перевищує розмір збитків та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення, зменшити розмір
неустойки через її неспівмірність з
розміром основного зобов'язання.

Враховуючи ту обставину, що сума пені у
межах річного строку позовної давності
перевищує розмір основної
заборгованості по кредиту, відсоткам,
комісії, враховуючи ступінь виконання
основного зобов'язання боржником та
поручителем, колегія суддів вважає за
необхідне застосувати положення ч.3
ст.551 ЦК України та зменшити зазначений
вище розмір пені з 31092,40 грн. до 2000 грн.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про скасування
рішення суду першої інстанції з
ухваленням нового про часткове
задоволення позовних вимог ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір в розмірі 149,01
грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» -
МаріниОксани Юріївни - задовольнити
частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 01 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ідентифікаційний код
НОМЕР_1 на користь публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит»
суму простроченої заборгованості по
процентам за користування кредитом в
розмірі 6066 грн. 19 коп., суму
простроченої заборгованості по
комісії за користування кредитом в
розмірі 6860 грн., пеню в розмірі 2000 грн., а
всього 14926 грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ідентифікаційний код
НОМЕР_1 на користь публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит»
судовий збір в розмірі 149 грн.01 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: