інстанції Кошель Л.М.Провадження №
22-ц/780/6749/14 Доповідач у 2
інстанції ГульКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Антоненко В.І.,
Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 31 січня 2014 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«АІСЕ Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, в якому
посилався на те, що відповідно до п. 5
розділу XVII "Прикінцевих та перехідних
положень" Закону України "Про
акціонерні товариства" Закрите
акціонерне товариство "АІСЕ Україна"
зареєструвало зміни в назві
організаційно-правової форми і
починаючи з 24.02.2010 року, нова назва
товариства - Приватне акціонерне
товариство "АІСЕ Україна".

Позивач вказував на те, що 10.07.2003 року
між ним та відповідачем ОСОБА_1
укладено Угоду № 63705, а також між
сторонами підписано Додатки № 1, № 2 та
№ 3 до неї, які є невід'ємними частинами
Угоди.

У листопаді 2004 року ОСОБА_1 отримав
автомобіль ЗАЗ 110206, кузов № НОМЕР_1, 2004
року випуску і зареєстрував його на
своє ім'я у Білоцерківському МРЕВ УДАІ
УМВС України в Київській області,
(реєстраційний номер НОМЕР_2) та отримав
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3.

ОСОБА_1 в свою чергу, зобов'язався
оплатити стовідсоткову вартість
автомобіля (Чистих внесків) та вартість
наданих йому послуг шляхом сплати 84
(вісімдесяти чотирьох) щомісячних
повних внесків (ст. 4 Угоди № 63705).

Протягом серпня 2003 року - листопада 2004
року, ОСОБА_1 сплачував щомісячні
внески, а починаючи з грудня 2004 року
ОСОБА_1 почав порушувати умови Угоди в
частині повноти сплати щомісячних
внесків за автомобіль, та сплачував
внески не у відповідності до сум, що
вказувалися в квитанціях на оплату,
розрахованих відповідно до положень
статей 3, 4 Додатку № 2 до Угоди.

Згідно з Додатком № 1 до Угоди Графік
внесків складався з 84 щомісячних
платежів, а тому, враховуючи те, що
Графік внесків групи № 223 почався у
серпні 2003 року, то закінчився він у
липні 2010 року.

06.11.2009 року в порядку п.15.3. ст. 15 Додатку
№ 2 до Угоди на адресу ОСОБА_1 було
направлено вимогу одноразової сплати
всієї суми заборгованості за Угодою не
пізніше 16.11.2009 року.

Станом на листопад 2009 року
заборгованість зі сплати Чистих
внесків ОСОБА_1 становила 6 217 грн. 83 коп.,
що складає 16,5384% від ціни
автомобіля,, яка виникла внаслідок
неповної сплати щомісячних внесків
згідно з Графіком внесків.

Згідно до положень п.п. 11.1 - 11.4 ОСОБА_1
було надано позивачу гарантію
забезпечення виконання ним зобов'язань
за Угодою № 63705 - гарантію двох
поручителів.

19.10.2004 року між позивачем та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 було укладено Договір поруки, за
якими співпоручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зобов'язувалися солідарно відповідати
перед позивачем за виконання
відповідачем ОСОБА_1 в повному обсязі
зобов'язань, що виникають з Угоди, а в
разі їх невиконання - відповідати перед
позивачем як солідарні боржники.
Вказаний договір поруки був
посвідчений приватним нотаріусом
Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_4, реєстраційний номер
№ 7389.

Враховуючи викладене, позивач просив
стягнути з відповідачів солідарно на
його користь суму заборгованості за
Угодою № 63705 в розмірі 6 217 грн. 83 коп.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 31.01.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в зв'язку
неповнотою з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи. Зазначив,
що судом при розгляді неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що
10 липня 2003 року між ЗАТ «АІСЕ Україна»,
правонаступником якого є ПАТ «АІСЕ
Україна», та ОСОБА_1 було укладено Угоду
№ 63705 з додатками до неї № 1, № 2, №3 про
надання системи послуг спрямованих на
придбання автомобіля марки «ЗАЗ
Славута», через систему Автоплан,
організовану позивачем.

19 жовтня 2004 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань за Угодою № 63705
від 10.07.2003 року було укладено між
позивачем та співвідповідачами ОСОБА_2
і ОСОБА_3 договір поруки, які відповідно
до умов договору зобов'язувалися
солідарно відповідати перед ПАТ «АІСЕ
Україна» за виконання ОСОБА_1 у повному
обсязі зобов'язань, що виникли з
вказаної Угоди.

ЗАТ "АІСЕ Україна" належним чином
виконало умови Угоди № 63705 від 10.07.2003
року і 10.11.2004 року ОСОБА_1 отримав
автомобіль марки ЗАЗ 110206, кузов №
НОМЕР_1, 2004 року випуску , і зареєстрував
його на своє ім'я у Білоцерківському
МРЕВ УДАІ УМВС України в Київській
області, (реєстраційний номер НОМЕР_2),
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3. Наведене
підтвердили у суді учасники процесу.

ОСОБА_1 не виконував зобов'язання щодо
сплати щомісячних внесків згідно з
вимогами Угоди, а саме ст.ст. 3,4, 10
Додатку № 2 до Угоди, та сплачував
внески, визначаючи їх розмір на власний
розсуд. Заборгованість зі сплати
Чистих внесків становить 16,5384% від ціни
автомобіля , що виникла внаслідок
неповної сплати щомісячних внесків
згідно з Графіком внесків.

Висновок суду про те, що відповідач
ОСОБА_1 з умовами Угоди № 63705 від 10.07.2003
року та з Додатками №1 та №2 до Угоди №
63705 був ознайомлений при їх укладанні,
підписав вказану Угоду та Додатки №1 та
№2 до Угоди і отримав автомобіль марки
ЗАЗ 110206, кузов № НОМЕР_1, 2004 року випуску
, і зареєстрував його на своє ім'я у
Білоцерківському МРЕВ УДАІ УМВС
України в Київській області, , але
вищевказані умови вказаної Угоди та
Додатків №1 та №2 до Угоди ОСОБА_1
порушив є вірним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Суд першої інстанції, правильно
встановивши фактичні обставини справи
та давши правильну оцінку всім
зібраним у справі доказам, з
урахуванням положень ст. ст. 526, 541, ч. 4
ст. 559, 610, 611, 1054 ЦК України, дійшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позову ПАТ «АІСЕ Україна»
та солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за Угодою № 63705 від 10
липня 2003 року у сумі 6 217грн. 30 коп. та по
76 грн. 46 коп. судових витрат.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи і нормам
матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що ОСОБА_1 не підписував додаток № 2 не
має правового значення, оскільки такі
додаткові умови відповідачем у
встановленому законодавством порядку
ним не оспорювались, від так такі
домовленості вважаються чинними.

Доводи апеляційної скарги про те, що
заборгованість погашена повністю
спростовуються матеріалами справи, які
відповідачем не спростовані.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 31 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді