У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

16 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Любашівської районної державної
адміністрації Одеської області до
ОСОБА_4, Троїцької сільської ради
Любашівського району Одеської області,
третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5
про визнання недійсним договору
оренди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Любашівського районного суду
Одеської області від 11 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Любашівська районна
державна адміністрація Одеської
області звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, Троїцької сільської ради
Любашівського району Одеської області
про визнання недійсним договору
оренди, обґрунтовуючи вимоги тим, що на
підставі рішення Троїцької сільської
ради Любашівського району № 99 від
15.11.2000 року між ОСОБА_4 та Троїцькою
сільською радою 22 листопада 2000 року
було укладено договір оренди, за
умовами якого сільська рада передала, а
ОСОБА_4 прийняв на умовах тимчасового
користування земельну ділянку водного
фонду, загальною площею 53,7 га, /42,7 га -
водне дзеркало, 11 га -болота/ для
риборозведення строком на 25 років.
Земельна ділянка розташована за межами
населеного пункту /с.Катеринівка/ на
території Троїцької сільської ради,
орендна плата визначена в розмірі 25
грн. за 1 гектар земельної ділянки, що
становить 1342 грн. 50 коп. в рік, без
можливості індексації.

Позивач вказував, що Троїцька сільська
рада на момент укладання оскаржуваного
договору не була наділена такими
повноваженнями, так як спірний ставок є
водним об'єктом загальнодержавного
значення та відповідно до ст. 51 Водного
кодексу України орендодавцями водних
об'єктів загальнодержавного значення є
Кабінет Міністрів України та місцеві
державні адміністрації, оскаржуваний
договір не містить ряд істотних умов,
також договір не погоджувався із
Державним управлінням екології та
природних ресурсів в Одеській області,
що не відповідає вимогам ч. 7 ст. 51
Водного кодексу України.

Вказував, що зазначений договір оренди
не відповідає вимогам діючого
законодавства, позивач просив визнати
зазначений договір недійсним.

Рішенням Любашівського районного суду
Одеської області від 11 квітня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
23 липня 2014 року, позов було задоволено.
Визнано недійсним договір від 22
листопада 2000 року серії АВО № 258623, що
укладений між Троїцькою сільською
радою Любашівського району Одеської
області та ОСОБА_4, який посвідчено
приватним нотаріусом Любашівського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за № 2511.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження судами і при їх
дослідженні та встановленні судами
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Суди, вирішуючи справу, дійшли вірного
висновку про те, що укладення
зазначеного договору оренди не
відповідає вимогам діючого
законодавства.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Любашівського районного суду
Одеської області від 11 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 23 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов С.П. Штелик