Справа № 145/1008/14-ц Провадження №
22-ц/772/3099/2014Головуючий в суді першої
інстанції Ліщишина М. Ю.Категорія 27
Доповідач Медяний В. М.
Апеляційного суду
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :
Головуючого: Медяного В.М.,
Суддів : Жданкіна В.В., Пащенко Л.В.,
при секретарі : Агеєвій Г.А.,
за участю сторін у справі: представника
позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» -
Голубєвої В.В., відповідача ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Тиврівського районного суду
Вінницької області від 29 серпня 2014
року, -

в с т а н о
в и л а :

У червні 2014 року позивач ПАТ АБ
«Укргазбанк» звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором. Посилається на
те, що 04.07.2008 року між ВАТ АБ
«Укргазбанк», правонаступником якого є
ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3
укладений кредитний договір №143-Ф/08,
відповідно до умов якого, ОСОБА_3
отримала кредит в сумі 20 000,00 доларів
США терміном з 04.07.2008 року по 03.07.2028 року
зі сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 13,8 % річних.

Рішенням Тиврівського районного суду
Вінницької області від 13.01.2011 року, яке
набрало законної сили 25.01.2011 року, з
ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»
стягнуто заборгованість за кредитним
договором станом на 01.09.2010 року.

Однак, станом на 01.09.2010 року та на день
звернення з позовом до суду кредит
відповідачем так і не погашено, у
зв'язку з чим, банком було нараховано
проценти за фактичну кількість днів
користування кредитом з 02.09.2010 р. по
15.04.2014 р. на суму фактичного залишку на
позичковому рахунку, розмір яких
становить 9 657,76 дол. США.

Також в зв'язку із простроченням ОСОБА_3
своїх зобов'язань за кредитним
договором щодо своєчасної сплати
кредиту та відсотків, банком
нараховано пеню за несвоєчасне
погашення кредиту за період з 16.04.2011
року по 15.04.2014 року в сумі 239 822 48 грн. та
пеню за несвоєчасну сплату відсотків
за період з 16.04.2011 року по 15.04.2014 року в
сумі 78 765,26 грн.

Рішенням Тиврівського районного суду
Вінницької області від 29 серпня 2014 року
позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ
«Укргазбанк» в особі Вінницької
обласної дирекції АБ «Укргазбанк»
заборгованість за кредитним договором
№143-Ф/08 від 04.07.2008 року в розмірі 9 657,76
доларів США 76 центів - проценти за
період з 02.09.2010 р. по 15.04.2014 р., пеню в сумі
318 854,74 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн.
(а.с.58-59).

Ухвалою Тиврівського районного суду
Вінницької області від 02 вересня 2014
року виправлено допущену описку в
резолютивній частині рішення від 29
серпня 2014 р., доповнено її після «за
кредитним договором №143-Ф/08 від 04.07.2008
року» словами : «в розмірі 9657,76 доларів
США 76 центів - проценти за період з
02.09.2010 р. по 15.04.2014 р., пеню» (а.с.61).

В апеляційній скарзі відповідач у
справі ОСОБА_3 просить рішення суду
першої інстанції від 29 серпня 2014 року в
частині стягнення пені в сумі 318 584,74
грн. змінити та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» в
частині стягнення пені відмовити в
повному обсязі. Зазначає, що рішення
суду в частині стягнення пені є
незаконним і необґрунтованим через
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими. Рішення в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором - проценти за
період з 02.09.2010 року по 15.04.2010 року в сумі
9 657 доларів США 76 центів не
оскаржується (а.с.69).

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції відповідач
ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4
апеляційну скаргу повністю підтримали
та просили її задовольнити,
посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача ПАТ АБ
«Укргазбанк» ОСОБА_2 апеляційну скаргу
не визнала та заперечила проти її
задоволення, посилаючись на її
безпідставність та необґрунтованість.

Колегія суддів перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення сторін у
справі, дослідивши матеріали справи
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції до зміни, виходячи з
наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України,
при ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; наявності інших
фактичних даних, які мають значення для
вирішення справи; правовідносин,
зумовлених встановленими фактами. У
рішенні суду обов'язково повинні бути
зазначені встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.10, 57, 60 ЦПК України суд
вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Проте, зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ АБ
«Укргазбанк», суд першої інстанції
встановив та виходив з того, що 04.07.2008
року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір
№143-Ф/08, за яким позичальнику було
надано кредит в сумі 20 000 доларів США на
строк з 04.07.20108 р. по 03.07.2028 р. зі сплатою
процентів за користування кредитом,
виходячи із 13,8 % річних, що
підтверджується випискою по рахунку
НОМЕР_2 та меморіальним валютним
ордером ТR.1445.1.23 від 04.07.2008 р.

Згідно п.п. 1.1, 1.3., 3.3.3., 3.3.4. Договору
повернення суми кредиту повинно бути
здійснено щомісячно з 1 по 10 число
кожного місяця в розмірі не менше 1/240
від суми отриманого кредиту, що
становить 83 долари США та проценти за
користування кредитом, виходячи з
кредитної ставки щомісячно, один раз на
місяць, та не пізніше 10-го числа місяця
наступного за місцем користування
кредитом.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3
порушила свої зобов'язання, так як
заборгованість по кредиту та відсотках
не сплачувала. Рішенням Тиврівського
районного суду від 29 серпня 2014 року з
ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»
стягнуто 20061 доларів 53 центи США
заборгованість за кредитним договором
та 3927 грн. 27 коп. пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань станом на 01.09.2010
року. Відповідачем ОСОБА_3 станом на
01.09.2010 року та в подальшому кредит не
погашався, тому банком нараховано
проценти за фактичну кількість днів
користування кредитом, розмір яких
згідно наданого розрахунку за період з
02.09.2010 р. по 15.04.2014 р. становить 9 657,76
доларів США, яка відповідачем не
оспорюється.

Також місцевим судом було встановлено,
що у зв'язку із простроченням
позичальником виконання зобов'язань за
кредитним договором щодо своєчасної
сплати кредиту та відсотків, банком
нарахована пеня по кредиту за період з
16.04.2011 року по 15.04.2014 р. в сумі 239 822,48 грн.
та пеня за несвоєчасну сплату
відсотків за період з 16.04.2011 р. по 15.04.2014
р. в сумі 78 762 грн. 26 коп.

Крім цього, встановлено, що в суді
першої інстанції відповідач ОСОБА_3 та
її представник ОСОБА_4 просили
застосувати ч.3 ст.551 ЦК України та
зменшити розмір стягнення пені, однак
суд вважав, що будь-яких підстав для
застосування ч.3 ст.551 ЦК України суду
надано не було, а тому дійшов висновку,
що стягненню з ОСОБА_3 підлягає 9 657,76
доларів США 76 центів - заборгованість
за кредитним договором - проценти за
період з 02.09.2010 року по 15.04.2014 р. та пеня :
239 822 грн. 48 коп. - за несвоєчасне
погашення кредиту, 78 762 грн. 26 коп. - за
несвоєчасну сплату процентів, всього
суму пені - 318 584,74 грн.

Проте, колегія суддів не може
повністю погодитись з висновками суду
першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» в
частині стягнення з ОСОБА_3 пені в
розмірі 318 584,74 грн., оскільки судом
першої інстанції в цій частині неповно
з'ясовані фактичні обставини справи,
які мають істотне значення для справи в
межах наданих сторонами доказів, не
наведено підстав щодо відмови в
застосуванні ч.3 ст.551 ЦК України, не
вірно застосовані норми матеріального
права, а тому доводи апеляційної скарги
дають підстави вважати, що висновки
суду не повністю відповідають
обставинам справи та дають достатні
підстави для зміни рішення суду.

Розглядаючи даний спір, суд першої
інстанції, як того вимагає ч.4 ст.10 ЦПК
України, не достатньо сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: не достатньо роз'яснив
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, не попередив про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій та не сприяв
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених ЦПК України.

Статтею 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до положень статей 55, 124
Конституції України та ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 610 ЦК України визначено,
що порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, призначених змістом
зобов'язання(неналежне зобов'язання).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
параграфом 2 і не випливає із суті
кредитного договору.

Стаття 1056-1 ЦК України передбачає, що
розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, стаття 1050 ЦК України
зобов'язує його сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 ЦК України
цього Кодексу. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 548 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Як було встановлено в суді першої, так і
в суді апеляційної інстанціях, в
зв'язку із простроченням відповідачем
у справі ОСОБА_3 виконання своїх
зобов'язань за Кредитним договором
№143-Ф/08 зі строком дії до 03.07.2029 року
щодо своєчасної сплати кредиту та
відсотків, позивачем було нараховано
пеню по кредиту в сумі 239 822,48 грн. та
пеню за несвоєчасну сплату відсотків в
сумі 78 762,26 грн. за період з 16.04.2011 року по
15.04.2014 року, усього разом 318 584,74 грн.

Період нарахування пені ні
відповідачем, ні її представником не
оспорюється.

Задовольняючи повністю позовні вимоги
ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої
інстанції виходив з того, що будь-яких
підстав для зменшення розміру пені, про
що в ході розгляду справи було заявлено
відповідачем та її представником суду
надано не було.

Пунктом 5.3. вказаного Кредитного
договору встановлено, що за порушення
строків повернення кредиту та/або
сплати процентів за користування
кредитом Позичальник зобов'язаний
сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % від
суми невиконаного зобов'язання за
кожен день прострочення платежу від
дня виникнення також прострочки до
повного погашення заборгованості, але
в межах строків позовної давності.

Так, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки (штрафу, пені) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з положеннями вказаної
норми, суд може зменшити розмір
неустойки (штрафу, пені), що підлягає
стягненню, враховуючи при цьому,
зокрема занадто високий її розмір
порівняно зі збитками споживача,
ступінь виконання зобов'язання,
майновий стан сторін, їх майнові та
інші інтереси, що заслуговують на
увагу. При цьому зменшення розміру
неустойки - це право суду. Суд може
прийняти рішення про зменшення розміру
неустойки як за власною ініціативою,
так і за клопотанням відповідача.

Разом з тим, відповідно до роз'яснення,
наданому у п.27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК України,
які мають іншу правову природу.

При цьому проценти, які підлягають
сплаті згідно з положеннями статей 1054,
1056-1 ЦК України, у такому порядку не
підлягають зменшенню через не
співмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Встановлено, що вирішуючи спір,
суд дійшов обгрунтованого висновку
щодо права ПАТ АБ «Укргазбанк» на
стягнення з ОСОБА_3 нарахованої пені по
кредиту та пені за несвоєчасну сплату
відсотків за період з 16.04.2011 року по
15.04.2014 року. Проте висновки суду у
частині визначення розміру
заборгованості, з урахуванням
визначення розміру пені, неможливо
вважати правильними, оскільки суд не
взяв до уваги та належним чином не
вирішив питання про можливість
застосування положення ч.3 ст.551 ЦК
України з огляду на ті обставини, що
нарахована Банком пеня в розмірі 318 584,74
грн. значно перевищує розмір основного
боргу 9 657,76 доларів США., що в
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
станом на 15.04.2014 року становить 119 616,78 -
нараховані проценти за фактичну
кількість днів користування кредитом з
02.09.2010 року по 15.04.2014 року на суму
фактичного залишку на позичковому
рахунку.

Таким чином, розглядаючи даний спір,
суд першої інстанції, як того вимагає
ч.4 ст.10 ЦПК України, не достатньо сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи. Тому колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
відповідача суми пені у розмірі 318 584,74
грн. необхідно змінити, зменшивши суму
стягнутої пені до розміру суми
основного боргу по договору кредиту
(нарахованих процентів за фактичну
кількість днів користування кредитом з
02.09.2010 року по 15.04.2014 року на суму
фактичного залишку на позичковому
рахунку) 9 657,76 доларів США., що в
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
станом на 15.04.2014 року становить 119 616,78
грн., оскільки розмір стягнутої судом
неустойки значно перевищує розмір
збитків, виходячи із положень ч.3 ст.551
ЦК України, можливість застосування
якої судом не враховано.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2
"Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124
Конституції України та статті 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 п.1, 4 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України
якщо суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат, а тому колегія суддів
вважає, що підлягає зміні рішення і в
частині розподілу між сторонами
судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Тиврівського районного суду
Вінницької області від 29 серпня 2014 року
змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк:

- заборгованість за кредитним
договором в розмірі 9 657 (дев'ять тисяч
шістсот п'ятдесят сім) доларів США 76
центів - проценти за період з 02.09.2010 року
по 15.04.2014 року;

- пеню за період з 16.04.2011 року по 15.04.2014
року в розмірі 119 616 (сто дев'ятнадцять
тисяч шістсот шістнадцять)грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» судовий збір у
розмірі 1 995 грн. 08 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :підпис.
В.М. Медяний

Судді :підписи.
Л.В.Пащенко

В.В. Жданкін

Згідно з оригіналом.

Суддя: