Справа № 510/1151/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав, щодо їх задоволення не
заперечував, просив розглянути справу
в попередньому судовому засіданні у
його відсутності.

Позивачка на задоволенні позову
наполягала, просила розглянути справу
без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_3 - помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.; копії квитанцій про
сплату комунальних послуг за
обслуговування житлового будинку;
копія витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі від 22.05.2014р.; копія
витягу з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про державну
реєстрацію народження ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1; копія свідоцтва про
смерть ОСОБА_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_4.;
копія технічного паспорту на житловий
будинок із надвірними спорудами,
розташований по АДРЕСА_1, оформленого
на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5; копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_5 - померла
ІНФОРМАЦІЯ_3

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду із вищевказаними
вимогами, зазначивши, що батькам
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5
належав житловий будинок із надвірними
спорудами, розташований по АДРЕСА_1.
Факт належності ОСОБА_4 та ОСОБА_5
вищевказаної нерухомості
підтверджується технічним паспортом,
оформленим на їхнє ім'я. У 2000р. дідусь
позивачки - ОСОБА_4 (нині померлий)
подарував їй вищевказаний будинок, у
якому позивачка з 2002р. стала постійно
проживати разом із своєю родиною.
ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_4 помер, бабуся
позивачки померла раніше за нього (у
1955р.). Після смерті ОСОБА_5 спадщину на
належну їй частку у нерухомості
прийняв її чоловік - ОСОБА_4, який згодом
і подарував весь житловий будинок
позивачці. Після смерті ОСОБА_4
спадщину на належне йому майно ніхто не
прийняв, сини дідуся позивачки - ОСОБА_2
(батько позивачки) та ОСОБА_3 (дядько
позивачки) за прийняттям спадщини не
зверталися, її фактично не прийняли
також. ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 помер.

Отже, з 2002р. по теперішній час позивачка
фактично, відкрито володіє житловим
будинком по АДРЕСА_1, стежить за його
технічним станом, сплачує за утримання
комунальні послуги та ін. На момент
укладення угоди про дарування
нерухомості позивачка та її дідусь не
змогли оформити її у письмовому
вигляді та засвідчити нотаріально,
оскільки ОСОБА_4, як спадкоємець за
законом після своєї дружини, не оформив
правовстановлюючі документи на
житловий будинок в цілому, також на той
час була відсутня і технічна
документація на спірну нерухомість.

У зв'язку із вищевикладеними
обставинами ОСОБА_1 вважає, що має право
на житловий будинок із надвірними
спорудами, оскільки з 2002р. володіє та
безперервно користується ним, слідкує
за його технічним станом, несе витрати
у зв'язку із його утриманням, отже з
підстав ст. 344 ЦК України набула право
власності на житловий будинок.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки її доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Право власності на
нерухоме майно, що підлягає
державній реєстрації, виникає за
набувальною давністю з моменту
державної реєстрації. Особа, яка
заявляє про давність володіння, може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набувається за рішенням
суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе. Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо
інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду.

В силу ст. 5 ЦК України, акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ним чинності.
Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи. Якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України, цей
Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004
року. Правила статті 344 ЦК України про
набувальну давність поширюються
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня
2001 року).

Як виходить з доводів позивачки, у 2000р.
вона фактично отримала від ОСОБА_4
(нині померлий) за угодою про дарування
житловий будинок із надвірними
спорудами, розташований по АДРЕСА_1.
Письмово та в нотаріальному порядку
сторони цю угоду не оформляли за
незалежними від позивачки причинами.
Таким чином, з 2002р. по теперішній час
позивачка безперервно, відкрито
володіє житловим будинком, сплачує всі
належні платежі, як власник
нерухомості, розпоряджається ним,
проводить ремонти та ін. За весь час
володіння позивачкою будинком,
відповідач, як можливий спадкоємець, не
пред'являв до позивачки жодних вимог
про витребування нерухомості, не брав
участі у її утриманні та не ніс витрат
по сплаті належних платежів. На момент
розгляду справи в суді ОСОБА_2 не
заперечував щодо фактів, вказаних у
позові, визнав позовні вимоги в повному
обсязі.

Таким чином, суд встановив, що
володіння позивачкою житловим
будинком є добросовісним (тобто
позивачка вважала, що вона володіє
нерухомістю з законних підстав),
правомірним, відкритим (позивачка,
вважаючи себе власником, сплачувала
комунальні платежі за утримання
будинку, розпоряджається житлом та ін.)
та безперервним. Таким чином, суд
вважає, що житловий будинок цілком з
законних підстав було передано у
володіння та користування ОСОБА_1,
внаслідок чого остання набула право
власності на нього за набувальною
давністю.

З урахуванням викладених позивачкою та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивачки щодо
визнання за нею права власності на
житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 60, 212, 213
ЦПК України, ст. ст. 5, 15, 328, 344, 397 ЦК
України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною
давністю право власності на житловий
будинок із надвірними спорудами (окрім
самочинно побудованих), розташований
по АДРЕСА_1, що рахується
зареєстрованим за ОСОБА_4, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_4

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник