Справа №295/6735/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року
м.
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря - Андрушко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Житомирської міської ради, треті особи
- ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивач звернулася до
суду з указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що
після смерті її матері ОСОБА_6 у вересні
2013 року відкрилася спадщина, яка
складається з 26/100 частин житлового
будинку, що розташований по АДРЕСА_1, де
2/100 частин житлового будинку померла
успадкувала після смерті сина - ОСОБА_7,
але свідоцтво про право на спадщину не
оформила, 16/100 частин отримала на
підставі свідоцтва про право власності
у спільному майні подружжя, а 8/100 частин
- на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
чоловіка ОСОБА_8. Також після смерті
ОСОБА_6 успадкувала 5/8 частин земельної
ділянки з кадастровим номером
:01:013:0008 площею 0,0586 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення якої - будівництво
та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, що становить
площу 0,036625 га. Проте через відсутність
правовстановлюючих документів на
підтвердження належності спадкодавцю
ОСОБА_6 на праві власності нерухомого
майна та допущеної помилки при
реєстрації права власності за
спадкодавцем нотаріусом було
відмовлено позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
зазначене нерухоме майно. Тому просить
визнати за нею право власності в
порядку спадкування на 26/100 частин
житлового будинку, що розташований по
АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею
0,036625 га, що знаходиться за цією ж
адресою.

Позивач та її представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
обґрунтовуючи їх обставинами,
викладеними в позові.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, надіслав заяву, в якій
просить проводити розгляд справи у
його відсутності.

У судовому засіданні треті особи
вважали вимоги позову такими, що
підлягають задоволенню.

Суд, заслухавшипояснення позивача та
її представника, третіх осіб,
дослідивши письмові матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позовна заява,
оцінивши докази в їх сукупності, дійшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_6, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть, виданого
13.09.2013 року ВДРАЦС реєстраційної служби
Житомирського міського управління
юстиції у Житомирській області (а.с.7).
22.03.2007 року вона зробила заповідальне
розпорядження, яким все її рухоме та
нерухоме майно заповіла своїй дочці -
позивачу ОСОБА_1 Заповіт був
посвідчений приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстрований в
реєстрі за № 534 (а.с. 8).

У строки, встановлені
законодавством, а саме 06.03.2014 року
позивач звернулася до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини, таким
чином прийнявши спадщину, що
вбачається з матеріалів спадкової
справи № 10/2014 (а.с. 38-49) та із постанови
приватного Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 від 03.04.2014
року (а.с. 13), якою їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом через відсутність
державної реєстрації права власності
за спадкодавцем на спадкове майно та
допущеною помилкою при реєстрації
права власності за спадкодавцем (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про право
власності серії ВМА № 960194 від 12.02.2009
року, виданого державним нотаріусом
Другої житомирської нотаріальної
контори Кулініч Н.А. (а.с. 10), ОСОБА_6
належить на праві власності 1/2 частка в
спільному сумісному майні подружжя, що
складається з 32/200 частин житлового
будинку АДРЕСА_1. Разом з тим, право
власності на 16/100 частин домоволодіння
за спадкодавцем зареєстровано не було.

Як вбачається із свідоцтва про право на
спадщину за законом серії ВМА № 960196 від
12.02.2009 року (а.с. 12), виданого державним
нотаріусом Другої житомирської
нотаріальної контори Кулініч Н.А.,
померла ОСОБА_6 та син ОСОБА_7
успадкували по 1/2 частці спадкового
майна - будинку АДРЕСА_1 після смерті
чоловіка ОСОБА_8, тобто по 32/200 частин
будинку. Однак при реєстрації права
власності за спадкоємцем ОСОБА_6 була
допущена помилка, оскільки згідно
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 30.07.2013 року (а.с. 19)
розмір її частки в даному будинку
становить 32/100.

Враховуючи, що ОСОБА_8 належало право
власності на ? частки в спільному
сумісному майні подружжя, що
складається з 32/200 частин житлового
будинку АДРЕСА_1, тобто 16/100 частин цього
будинку, то успадковані померлою
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 частки є рівними і
становлять 8/100 частки кожному.

Крім того, судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син спадкодавця -
ОСОБА_7, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть, виданого 13.03.2009
року ВРАЦС Житомирського міського
управління юстиції (а.с. 14), яким не
здійснено заповідального
розпорядження.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. У першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК
України).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Суд встановив, що після смерті ОСОБА_7
мати позивача ОСОБА_6 фактично прийняла
спадщину у виді 2/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1, оскільки була
зареєстрована в ньому (а.с. 41) та згідно
довідки про склад родини № 1002 від 22.04.2014
року, виданої ПП «ВЖРЕП № 4» (а.с. 25), на
день смерті ОСОБА_7 з ним проживали його
дружина - ОСОБА_2, сини - ОСОБА_4 та
ОСОБА_3. Однак право власності на 2/100
частин домоволодіння за матір'ю
померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_6
зареєстровано не було.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6
відкрилася спадщина, яка складається з
26/100 частин житлового будинку, що
розташований по АДРЕСА_1, де 2/100 частин
житлового будинку померла успадкувала
після смерті сина ОСОБА_7, 16/100 частин
вона отримала на підставі свідоцтва
про право власності у спільному майні
подружжя, а 8/100 - набула на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті чоловіка ОСОБА_8.

Одночасно судом встановлено, що
відповідно до державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЖТ
№ 168367 від 24.04.2007 року ОСОБА_8 належить
земельна ділянка (кадастровий номер
:01:013:0008) площею 0.0586 га, розташована
по АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, яку він
отримав безоплатно на підставі рішення
19 сесії Житомирської міської ради № 371
від 02.06.2004 року (а.с.20).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом серії ВМА № 960195 від 12.02.2009
року, виданого державним нотаріусом
Другої житомирської нотаріальної
контори Кулініч Н.А. (а.с. 11), померлій
ОСОБА_6 належить 1/2 частина даної
земельної ділянки, а саме 0,0293 га. Як
зазначено у цьому свідоцтві, свідоцтво
про право на спадщину за законом на 1/2
частину даної земельної ділянки сину
спадкодавця ОСОБА_7 не видано. Разом з
тим, зважаючи на це, право власності на
спадкове майно, а саме землю за
померлою ОСОБА_6 та її померлим сином -
ОСОБА_7 зареєстровано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах.

Враховуючи, що 1/2 частина
земельної ділянки, а саме 0,0293 га, яка
належала померлому ОСОБА_8, в порядку
ст. 1261 ЦК України розподіляється між
дружиною померлого, синами та матір'ю
померлого в рівних частинах, а саме по
0,007325 га, тому суд дійшов висновку, що
ОСОБА_6 належало 0,036625 га земельної
ділянки (кадастровий номер
:01:013:0008) по АДРЕСА_1, з яких 0,0293 га
нею було успадковано після смерті її
чоловіка ОСОБА_8, а 0,007325 га успадковано
після смерті її сина ОСОБА_7, що
становить 5/8 частин цієї земельної
ділянки.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою
померлої ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про її народження серії
НОМЕР_1 від 16.01.1961 року та свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.07.1980
року (а.с. 24).

Враховуючи, що позивач є
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_6 на 26/100 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 та 5/8 частин земельної ділянки
з кадастровим номером :01:013:0008
площею 0,0586 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення
якої - будівництво та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, що становить площу 0,036625 га,
прийнала спадщину, інших можливих
спадкоємців, передбачених законом, на
цю частину нерухомого майна
матеріалами справи не встановлено,
тому за позивачем необхідно визнати в
порядку спадкування за заповітом право
власності на неї.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК
України, ст. ст. 10, 58, 59, 60, 158, 159,
212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 26/100 частин житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1 та на 5/8
частин земельної ділянки з кадастровим
номером :01:013:0008 площею 0,0586 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення якої - будівництво
та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, що становить
площу 0,036625 га, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.М.
Семенцова