Справа № 351/2010/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1629/2014
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій
О.Ю.,

суддів: Пнівчук
О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Петріва
Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Снятинського
районного суду від 13 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

13 серпня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2
звернулися в суд з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 30 жовтня 2012 року
секретарем Рудниківської сільської
ради Снятинського району Гуменяк І.В.
посвідчено заповіт їхньої матері
ОСОБА_6, за яким усе своє майно вона
заповіла невістці ОСОБА_4

Посилаючись на те, що перед смертю мати
була важкохворою, вживала ліки, які
негативно впливали на психічний стан,
тому її волевиявлення не відповідало
внутрішній волі, що стало наслідком
того, що вона підписала заповіт на
користь відповідачки, сама підписати
заповіт вона не могла, оскільки
перебувала у сильному фізичному
знесиленні, а тому підпис від її імені в
заповіті виконаний іншою особою,
просили визнати заповіт недійсним, з
тих підстав, що мати на момент його
складання не розуміла значення своїх
дій і не могла керувати ними та заповіт
нею не підписаний.

Рішенням Снятинського районного суду
від 13 червня 2014 року в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення
ОСОБА_2 посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
істотне значення для справи і на
порушення норм матеріального права та
процесуального права.

Зазначає, що ще за життя мати в
присутності інших дітей, обіцяла
оформити заповіт на будинковолодіння в
с. Рудники їй, як дочці.

Судом не враховано, що на час
підписання заповіту мати була в
сильному фізичному знесиленні та не
усвідомлювала значення своїх дій.

Стверджує, що суд не дав належної
оцінки тому факту, що посвідчення
заповіту представником Рудниківської
сільської ради вчинено з порушеннями
Порядку вчинення нотаріальних дій
посадовими особами органів місцевого
самоврядування, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України №3306/5 від
11.11.2011 року. Зокрема, згідно вимог
Порядку, якщо заповідач не може сам
прочитати заповіт, посвідчення
заповіту має відбуватися в присутності
не менш як двох свідків. Заповідачка
ОСОБА_6 була неграмотною особою, вона не
вміла писати та читати, що
підтверджується документами ПФУ у
Снятинському районі, надісланими на
запит суду. Тому заповіт мав
посвідчуватись секретарем сільської
ради в присутності двох свідків і в
тексті заповіту мали бути вказані
відомості про цих свідків, що нею не
виконано.

Посвідчений секретарем сільської ради
напис на заповіті ОСОБА_6 не відповідає
посвідчувальним написам, що зазначені
в додатку №1 і №3 до вказаного Порядку.

Суд не врахував, що ОСОБА_6 через
похилий вік, хронічні захворювання та
застосування мадичних препаратів, а
саме: кардіомагнілу, кавінтону,
моносану, диклоберлу, лізиноприлу, не
розуміла значення своїх дій та не могла
керувати ними, а її волевиявлення не
було вільним та не відповідало її
внутрішній волі.

Зазначає про необхідність призначення
посмертної судово-психіатричної
експертизи для визначення психічного
стану ОСОБА_6 на момент складання
заповіту - 30 жовтня 2012 року.

Враховуючи наведене, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні ОСОБА_2, її
представник ОСОБА_7, представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_8 апеляційну скаргу
підтримали з вищенаведених мотивів.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_9 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечили, посилаючись на її
безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 1257 ЦК
України заповіт, складений особою, яка
не мала на це права, а також заповіт,
складений з порушенням вимог щодо його
форми та посвідчення, є нікчемним. За
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. У разі
недійсності заповіту спадкоємець, який
за цим заповітом був позбавлений права
на спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Загальні вимоги до форми заповіту
визначені ст. 1247 ЦК України. Так,
заповіт складається у письмовій формі
із зазначенням місця та часу його
складення, заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до ч. 4 ст. 207
цього Кодексу. Заповіт має бути
посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у ст. ст. 1251 - 1252 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1248 ЦК України,
нотаріус може на прохання особи
записати заповіт з її слів власноручно
або за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. У цьому разі
заповіт має бути вголос прочитаний
заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не
може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Звертаючись до суду з позовом про
визнання заповіту недійсним, позивачі
посилалися на те, що ОСОБА_6 в момент
посвідчення заповіту була
важкохворою, вживала ліки, які
негативно впливали на психічний стан, а
тому не розуміла значення своїх дій і
не могла керувати ними і підпис на
заповіті є підроблений, оскільки мати
перебувала у сильному фізичному
знесиленні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
встановлено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила в момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Висновок про тимчасову недієздатність
учасника такого правочину слід робити,
перш за все, на основі доказів, які
свідчать про внутрішній, психічний
стан особи в момент вчинення правочину.
Висновок експертизи в такій справі є
лише одним із доказів у справі і йому
слід давати належну оцінку в
сукупності з іншими доказами для
встановлення того, чи була здатною
особа в конкретний момент вчинення
правочину розуміти значення своїх дій
та (або) керувати ними.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2012 року
ОСОБА_6 було складено заповіт, за яким
усе своє майно заповіла невістці
ОСОБА_4.

Заповіт був посвідчений секретарем
Рудниківської сільської ради
Снятинського району Гуменяк І.В. та
зареєстрований в реєстрі за №51.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла і внаслідок
її смерті відкрилася спадщина на
спадкове майно.

Із змісту заповіту вбачається, що він
записаний за допомогою технічного
засобу на прохання заповідачки, з її
слів, прочитаний ОСОБА_6 вголос та
підписаний нею власноручно.

Як пояснила в суді першої інстанції
секретар Рудниківської сільської ради
Гуменяк І.В., у зв'язку з
хворобою заповідачки заповіт був
посвідчений на дому, ОСОБА_6 була
при добрій пам'яті, тому у неї не
виникло жодних сумнівів щодо
психічного здоров'я заповідачки.

Допитаний свідок ОСОБА_10 пояснив в суді
першої інстанції, що він як лікар за два
тижні до смерті ОСОБА_6 оглядав останню
на просьбу відповідачки, вона добре
розуміла значення своїх дій і
встановивши, що в неї було хворе серце
робив їй медичне призначення на
предмет лікування.

Допитані в якості свідків сусіди
покійної ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13
пояснили, що з часу, коли вона
захворіла, провідували її, вона була
при повній свідомості і розуміла все,
тобто була психічно здоровою людиною.

Згідно відповіді Заболотівської
районної лікарні від 9 серпня 2013 року
вбачається, що ОСОБА_6, 1923 року не
перебувала на диспансерному обліку в
лікарні.

З посмертного епікризу від 7 листопада
2012 року вбачається, що ОСОБА_6 тривалий
час хворіла ішемічною хворобою серця,
лікувалася амбулаторно в поліклініці.

В процесі розгляду справи по
клопотанню апелянта апеляційним судом
було призначено посмертну
судово-психіатричну експертизу щодо
встановлення психічного стану
заповідачки у зв'язку з вживанням
лікарських препаратів: кардіомагнілу,
кавінтону, моносану, диклоберлу,
лізиноприлу, однак така не була
проведена, у зв'язку з тим, що дане
питання не перебуває в компетенції
експертів-психіатрів.

Згідно висновку №725
судово-почеркознавчої експертизи,
складеного 20 березня 2014 року судовим
експертом Львіського НДІСЕ Костів І.В.,
підписи від імені ОСОБА_6,
які розташовані на двох оригінальних
примірниках заповіту від 30 жовтня 2012
року, у графі «Підпис заповідача» та в
реєстрі нотаріальних дій
Рудниківської сільської ради на
порядковому арк. 89 за порядковим №51, у
графі «Розписка про одержання
оформленого документу» виконані
однією особою.

Підписи від імені ОСОБА_6, як
розташовані на відомостях про виплату
пенсії за липень 2011 року, листопад 2011
року, лютий 2012 року, березень 2012 року,
червень 2012 року, липень 2012 року,
серпень 2012 року, вересень 2012 року,
електрофотокопії паспорта серії
НОМЕР_1, заяві про призначення пенсії
від 09.10.1973 року та підписи від імені
ОСОБА_6 , які розташовані на двох
оригінальних примірниках заповіту від
30 жовтня 2012 року, у графі «Підпис
заповідача» та в реєстрі нотаріальних
дій Рудниківської сільської ради на
порядковому арк. 89 за порядковим №51, у
графі «Розписка про одержання
оформленого документу» виконані
однією особою, проте, встановити ким,
ОСОБА_6 чи іншою особою не видається
можливим.

Підписи від імені ОСОБА_6, як
розташовані на відомостях про виплату
пенсій за серпень 2011 року, грудень 2011
року, січень 2012 року, квітень 2012 року,
травень 2012 року, жовтень 2012
року, вересень 2011 року, жовтень 2011 року
виконані однією особою, проте, з
підписами від імені ОСОБА_6, які
розташовані на двох оригінальних
примірниках заповіту від 30 жовтня 2012
року, у графі «Підпис заповідача» та в
реєстрі нотаріальних дій
Рудниківської сільської ради на
порядковому арк. 89 за порядковим №51, у
графі «Розписка про одержання
оформленого документу» виконані
різними особами.

Таким чином, даючи оцінку
представленим доказам в їх сукупності,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що позивачами не
представлено доказів на підтвердження
того, що на момент посвідчення заповіту
ОСОБА_6 не була здатна розуміти
значення своїх дій та керувати ними та
не підписувала заповіт особисто.

Факт вживання ліків ОСОБА_6 не дає
підстав стверджувати, що заповідачка
на момент складення заповіту не могла
його підписати та не усвідомлювала
значення своїх дій та керувати ними, а
тому не заслуговують на увагу доводи
апелянта з цього приводу.

Доводи апелянта про те, що
волевиявлення ОСОБА_6 не було вільним
та не відповідало її волі не
підтверджені належними доказами.

Що стосується доводів апелянта про те,
що мати буда неписьменною, а тому
заповіт є недійсним з підстав
порушення процедури його посвідчення,
то колегія суддів вважає, що допитані в
засіданні апеляційного суду свідки
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18 достовірно факту
неписьменності заповідачки не
підтвердили.

Крім того, оспорюючи заповіт, позивачі
мотивували свій позов тим, що
ОСОБА_6 в силу похилого віку,
хворобливого та психічного стану не
могла самостійно підписати заповіт,
натомість не вказували, що мати не
могла підписати заповіт в силу
неграмотності.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду
від 13 червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
О.Ю. Беркій

Судді:
О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський