Справа № 2-923/09 Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/6304/14 Доповідач у 2
інстанції СліпченкоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

25 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого: Сліпченка О.І.

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 26 серпня 2014 року
за заявою ОСОБА_1 про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод щодо здійснення
права власності та визнання незаконним
володіння та користування власником
квартири частиною площі холу дев'ятого
поверху багатоповерхового житлового
будинку для задоволення своїх власних
житлових потреб ,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з заявою про поновлення
пропущеного строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання. Свої
вимоги мотивувала тим, що виконавчий
лист отриманий з пропущенням строку
пред'явлення його до виконання через
те, що виконавчою службою не було її
належним чином проінформовано щодо
строків авансування витрат
виконавчого провадження, та скрутне
матеріальне становище. Причини
пропуску вважала поважною, тому
просила суд постановити ухвалу про
поновлення строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 26
серпня 2014 року в задоволенні заяви
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду, заявник подала апеляційну скаргу,
в якій просить її скасувати, з мотивів
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права та з підстав
неповного встановлення причин
поважності пропуску строку, та
постановити нову ухвалу про
задоволення заяви.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
першої інстанції керуючись ст. 371 ЦПК
України та положеннями Закону України
"Про виконавче провадження" (діючого на
час ухвалення рішення) виходив з того,
що заявником не надано, а судом не
здобуто належних доказів поважності
пропуску строку для пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
в повній мірі відповідають вимогам
закону та ґрунтуються на матеріалах
справи.

З матеріалів справи вбачається, що 15
травня 2009 року заочним рішенням
Києво-Святшинського районного суду
Київської області задоволено позов
ОСОБА_1 та визнано незаконним
користування ОСОБА_2 частиною площі
допоміжного приміщення - холом, що
розташований на дев'ятому поверсі
житлового будинку АДРЕСА_1. Зобов'язано
ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в
здійсненні права власності в
користуванні допоміжним приміщенням
даного житлового будинку та за власний
кошт і власними силами демонтувати
встановлену будівельну конструкцію,
здійснити відновлювальні роботи по
приведенню приміщення в попередній
стан. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

04 березня 2010 року ОСОБА_1 отримала
виконавчий лист за рішенням суду та
пред'явила його для примусового
виконання до відділу ДВС
Києво-Святошинського районного
управління юстиції.

Відповідно до відмітки, що міститься у
виконавчому листі, та пояснень
ОСОБА_1, що вказані в заяві, на підставі
п.4 ст. 40 Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції чинній, на час
здійснення виконавчих дій) виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, був повернений
стягувачу, оскільки стягувач не
здійснив авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій, авансування яких передбачено цим
Законом, незважаючи на попередження
державного виконавця про повернення
йому виконавчого документа.

Постанова державного виконавця про
повернення виконавчого документу без
виконання не оскаржувалась ОСОБА_1 в
установленому законом порядку.

20 серпня 2014 року ОСОБА_1 подала заяву
про поновлення строків пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

В заяві про поновлення строку
пред'явлення виконавчого листа до
виконання ОСОБА_1 посилається
на скрутне матеріальне становище,
перебування в розпачливому стані, не
роз'яснення виконавцями щодо строків
авансування витрат. Разом з тим,
доказів цим обставинам суду не подала.

Виконавчий лист ОСОБА_1 отримала 04
березня 2010 року. У виконавчому листі
міститься вказівка на строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання, а саме до 25
травня 2012 року. Листом державного
виконавця №23347 від 30 листопада 2010 року
роз'яснено наслідки не проведення
авансування витрат.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 371 ЦПК
України стягувачам, які пропустили
строк для пред'явлення виконавчого
документа до виконання з причин,
визнаних судом поважними, пропущений
строк може бути поновлено.

Поважними можуть бути визнані лише ті
причини, що виникли внаслідок обставин,
не залежних від волі зацікавленої
особи та об'єктивно перешкоджали їй у
вчиненні відповідних дій.

Даній статті кореспондує ст. 24 Закону
України "Про виконавче провадження",
відповідно до якої, стягувач, який
пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення строку пред'явлення до суду,
який видав виконавчий документ, або до
суду за місцем виконання. Суд розглядає
таку заяву в десятиденний строк, якщо
інше не передбачено законом.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку
щодо необхідності відмови в
задоволенні заяви про поновлення
строку пред'явлення виконавчого листа
до виконання, який пропущено без
поважних причин, оскільки в силу
залежних від нього обставин, не був
позбавлений можливості пред'явити
виконавчий документ у встановлений
законодавством строк.

Водночас колегія суддів не бере до
уваги доводи апелянта стосовно того, що
вона не була належним чином
повідомлена про дату та час розгляду
справи, оскільки вони не знаходять
свого підтвердження в матеріалах
справи. На а/с 43 міститься
телефонограма, якою повідомлено про
дату та час розгляду справи за номером
телефону, вказаним в апеляційній
скарзі. Повідомлення отримано 22 серпня
2014 року представником заявника
особисто ( довіреність
а/с 42).

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК
України порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни судового рішення,
якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Інші доводи, які спростовували б
законність і обґрунтованість
постановленої судом ухвали, апеляційна
скарга не містить.

Враховуючи наведене, викладені в
апеляційній скарзі твердження щодо
наявності підстав для поновлення
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання є безпідставними і
висновку суду першої інстанції не
спростовують, а тому постановлена
ухвала відповідає матеріалам справи та
вимогам закону і підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на -
відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 26 серпня 2014
року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: