КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/1681/14-ц
Провадження № 2/520/3286/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

товариства з обмеженою
відповідальністю «ВОДОЛІЙ»

до ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу

ОСОБА_4

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ВОДОЛІЙ» звернулося до Київського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_4, в якій
просить суд визнати недійсним
укладений 29.08.2011року ОСОБА_5 (продавець)
та ОСОБА_3 (покупець) договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
площею 0,0720 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
земельної ділянки :38:002:0041, який
був посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 8130, а
також стягнути з відповідачів витрати
по сплату судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог
представник позивача посилається на
те, що 29.08.2011р. ОСОБА_2 (продавець) та
ОСОБА_3 (покупець) уклали договір
купівлі-продажу земельної ділянки, за
яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3. за 902 189, 00
грн. купила земельну ділянку площею 0,0720
га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Кадастровий номер земельної ділянки
:38:002:0041. Договір купівлі-продажу
земельної ділянки 29.08.2011р. був
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 8130.

Однак, представник позивача вважає, що
вказаний договір був укладений з
порушенням законодавства України, і
тому він має бути визнаним недійсним,
оскільки власником спірної земельної
ділянки на дату укладання
вищезазначеного договору
купівлі-продажу було ТОВ «ВОДОЛІЙ», а
ОСОБА_2 була тільки титульним власником
земельної ділянки № 7.

Так, представник позивача вказує, що 01
червня 2006р. на загальних зборах
учасників ТОВ "ВОДОЛІЙ" було прийнято
рішення про введення до складу
учасників товариства двох громадян, в
тому числі, ОСОБА_2, яка, в якості своєї
частки в статутному капіталі ТОВ
"ВОДОЛІЙ", внесла до статутного
капіталу Товариства одну земельну
ділянку, площею 0,0720га вартістю
12500,00грн., за адресою: АДРЕСА_1, а
19.06.2006року ОСОБА_2 подала до Управління
архітектури м. Одеси заяву про внесення
до статутного капіталу ТОВ "ВОДОЛІЙ"
паю у вигляді земельної ділянки
АДРЕСА_1, належної їй на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії Р1 № 454200 від
08.07.2002р., та просила провести заміну
цільового призначення цієї земельної
ділянки.

Представник позивача зазначає, що
згідно п.3.1. статуту ТОВ "ВОДОЛІЙ",
власником майна, переданого Товариству
його учасниками як вклад до статутного
капіталу ТОВ, є ТОВ "ВОДОЛІЙ", у зв'язку з
чим, після прийняття ОСОБА_2 до складу
учасників ТОВ "ВОДОЛІЙ" земельна
ділянка площею 0,0720 га за адресою:
АДРЕСА_1, стала власністю юридичної
особи - ТОВ "ВОДОЛІЙ".

Таким чином, представник позивача
вказує на те, що станом на 29.08.2011р.
ОСОБА_2 не була власником земельної
ділянки площею 0,0720 га за адресою:
АДРЕСА_1 у зв'язку з чим, станом на
момент укладання договору
купівлі-продажу у ОСОБА_2 було відсутнє
право продавати вказану спірну
земельну ділянку.

Крім того, представник позивача
зазначає, що відповідно до пункту 3.9
статуту ТОВ "ВОДОЛІЙ" учасник
Товариства має право продати чи іншим
чином відступити свою частку у
статутному капіталі одному або кільком
учасникам цього Товариства. Відчуження
учасником Товариства своєї частки
третім особам допускається тільки за
згодою інших учасників, при цьому
учасникі Товариства користуються
переважним правом на придбання
відчужуваної частки (п.3.10 статуту). Без
згоди учасників Товариства відчуження
частки у статутному капіталі можливо
тільки в разі, якщо протягом місяця з
дня повідомлення учасників Товариства
про намір учасника продати свою частку
інші учасники Товариства не
скористаються свош переважним правом
на її придбання (п.3.10 статуту). Учасник,
який виходить з товариства чи
виключений з нього, має право одержати
вартість частини майна, пропорційну
його частці у статутному капіталі
Товариства. За домовленністю між
учасником та Товариством виплата
вартості частини майна Товариства може
бути замінена переданням майна в
натурі (п.3.15 статуту).

Однак, представник позивача вказує, що
станом на дату укладання договору
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки ОСОБА_2 залишалася учасником
ТОВ "ВОДОЛІЙ" і намірів про вихід з
числа учасників ТОВ не виказувала
(вийшла зі складу учасників ТОВ тільки
у 2012р. на підставі заяви від 28.12.2011р.,
посвідченої приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим № 1099) про
намір самовільно розпорядитися своїм
внеском до статутного капіталу ТОВ
ОСОБА_2 не повідомила ані ТОВ "ВОДОЛІЙ",
ані його учасників, а 29.08.2011р. ОСОБА_2
розпорядилася майном юридичної особи
(ТОВ "ВОДОЛІЙ") без наявності будь-яких
на то повноважень з боку цієї юридичної
особи, і, більше того, продав земельну
ділянку від свого імені, свідомо і
незаконно використовуючи оформлений
08.07.2002р. на її ім'я державний акт на
право приватної власності на землю
серії PI № 454200.

Таким чином, представник позивача
вважає, що у відповідачки - ОСОБА_2 було
відсутнє право на відчуження земельної
ділянки, яка є власністю ТОВ "ВОДОЛІЙ".

Крім того, представник позивача вказує
на те, що договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 29.08.2011року є
правочином, вчиненим під впливом
обману, оскільки при укладанні
зазначеного договору купівлі-продажу
земельної ділянки, ОСОБА_2 приховала
від нотаріуса та від покупця - ОСОБА_3
факт того, що станом на 29.08.2011р.
відчужувана земельна ділянка складала
частку статутного капіталу ТОВ
"ВОДОЛІЙ" і була його власністю.

Представник позивача також зазначає,
що у 2012 році відповідачка - ОСОБА_3 без
належних дозвільних документів та без
відома ТОВ «Водолій» розпочала на
спірній земельній ділянці капітальне
будівництво, а на даний час в
провадженні Київського районного суду
м. Одеси розглядається справа за
позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області до ОСОБА_3 про
знесення самочинного будівництва на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного, ТОВ
«ВОДОЛІЙ» звернулося до суду із
відповідним позовом.

У судовому засіданні 17.10.2014року
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 17.10.2014року
представник відповідачки - ОСОБА_3
письмових заперечень проти позову не
надав, однак просив відмовити у
задоволенні позову ТОВ «ВОДОЛІЙ» у
повному обсязі.

Відповідачка - ОСОБА_2 про час та місце
судових засідань повідомлена належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 71), у судові засідання
не з'явилася, про поважність причин
відсутності не повідомила, письмових
заперечень проти позову не надала.

Суд зазначає, що судове відправлення
було повернуто поштою із відміткою «за
закінченням терміну зберігання».

При цьому суд зазначає, що відповідно
до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка
разом із розпискою, а у випадках,
встановлених цим Кодексом, разом з
копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі.

У разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Третя особа - приватний нотаріус ОМНО
ОСОБА_4 про час та місце судових
засідань повідомлена належним чином,
що підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень (а.с. 60,
73), у судові засідання не з'явилася, про
поважність причин відсутності не
повідомила, письмових заперечень проти
позову не надала.

Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе розглядати справу без участі
відповідачки - ОСОБА_2 та третьої особи,
за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом у судовому
засіданні, 01 червня 2006р. на загальних
зборах учасників ТОВ "ВОДОЛІЙ" було
прийнято рішення про введення до
складу учасників товариства двох
громадян, в тому числі, ОСОБА_2, яка, в
якості своєї частки в статутному
капіталі ТОВ "ВОДОЛІЙ", внесла до
статутного капіталу Товариства одну
земельну ділянку, площею 0,0720га
вартістю 12500,00грн., за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 19-20), яка належала їй на підставі
державного акту про право приватної
власності на землю (а.с. 22).

У зв'язку із змінами у складі учасників
товариства вказаним протоколом була
затверджена нова редакція статуту ТОВ
"ВОДОЛІЙ" (а.с. 8-18), відповідно до п. 3.8
якого ОСОБА_2 внесла до статутного
капіталу Товариства одну земельну
ділянку, площею 0,0720га вартістю
12500,00грн., за адресою: АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що ТОВ
"ВОДОЛІЙ" після прийняття до складу
учасників ОСОБА_2 та внесення
відповідних змін до статуту державний
акт про право власності на земельну
ділянку, площею 0,0720га за адресою:
АДРЕСА_1 не оформило, право власності на
неї не зареєструвало.

29.08.2011р. ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3
(покупець) уклали договір
купівлі-продажу земельної ділянки, за
яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_7 за 902 189, 00
грн. купила земельну ділянку площею 0,0720
га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Кадастровий номер земельної ділянки
:38:002:0041. Договір купівлі-продажу
земельної ділянки 29.08.2011р. був
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 8130.

Згідно положень ч. 4 ст. 334 ЦК України
права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку виникає з моменту
державної реєстрації та посвідчується
Державним актом на право власності на
земельну ділянку.

Згідно п. 1.16 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 4 травня 1999 року № 43, технічна
документація зі користування
земельною ділянкою включає виписку з
рішення відповідної ради або продаж
земельної ділянки, договір відчуження
земельної ділянки (договір
купівлі-продажу, дарування, міни, інші
цивільно-правові угоди), рішення суду.

Відповідно до вимог ст.321 ЦК України
право власності є непорушним, ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Окрім того, відповідно до вимог ч. 1.
ст.153 Земельного кодексу України
власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

При цьому, відповідно до вимог ст. 373 ЦК
України право власності на землю
(земельну ділянку) набувається та
здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, які не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Стаття 373 ЦК України, що
регламентує право власності на
земельну ділянку, містить аналогічну
по суті норму згідно якої право
власності на земельну ділянку
набувається і здійснюється відповідно
до закону.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01.07.2004 року державна
реєстрація прав є обов'язковою. Права
на нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 вказаного закону
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Стаття 19 зазначеного закону, в
редакції, що діяла станом на момент
затвердження нової редакції статуту
ТОВ "ВОДОЛІЙ", містить вичерпний
перелік документів, необхідних для
державної реєстрації прав на нерухоме
майно. Так, підставою для державної
реєстрації прав, що посвідчують
виникнення, перехід, припинення
речових прав на нерухоме майно,
обмежень цих прав, є, зокрема, державний
акт про право власності на земельну
ділянку. При цьому у цій статті не
вказується, що протокол загальних
зборів учасників та статут можуть бути
підставою для державної реєстрації
прав на нерухоме майно.

Аналіз вищеперелічених нормативних
положень дозволяє суду дійти висновку
про те, що ТОВ "ВОДОЛІЙ" після
реєстрації нової редакції статуту та
внесення ОСОБА_2 до статутного капіталу
земельної ділянки, площею 0,0720га за
адресою: АДРЕСА_1 повинно було одержати
державний акт про право власності на
земельну ділянку, на підставі якого це
право зареєструвати.

Судом встановлено, що позивачем таких
дій зроблено не було, тобто ТОВ
"ВОДОЛІЙ" не набуло право власності на
спірну земельну ділянку, а тому
власником цієї земельної ділянки
залишалася ОСОБА_2 та остання мала
можливість безперешкодно здійснити її
відчуження.

Суд вважає, що у приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 були відсутні підстави
для відмови у посвідченні договору
купівлі-продажу земельної ділянки. При
його укладанні відповідачами та
посвідченні нотаріусом 29.08.2011р.
порушень вимог закону судом не
встановлено.

За таких обставин у задоволенні позову
слід відмовити.

У зв'язку із відмовою задоволенні
позову судові витрати позивачу не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВОДОЛІЙ»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. У разі якщо
рішення було ухвалено без участі особи,
яка його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя
Петренко В. С.