АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

16 жовтня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 14 липня 2014
року,

встановила:

у жовтні 2013 року позивачі звернулись до
суду з позовом, в якому з урахуванням
уточнень просили стягнути з ТДВ «СК
«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1
страхове відшкодування у розмірі 49 490
грн., 2 152 грн. 50 коп. сплачені за
проведення експертизи та судовий збір,
на користь ОСОБА_2 700 грн. сплачених за
проведення авто товарознавчого
дослідження та судовий збір, а також
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5 388
грн. 81 коп. в якості відшкодування
завданої матеріальної шкоди, 5000 грн. в
якості відшкодування моральної шкоди
та судовий збір, на користь ОСОБА_2 5000
грн. моральної шкоди та судовий збір,
посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яка
трапилась 12 квітня 2013 року з вини
ОСОБА_3, автомобіль «Mitsubishi Lancer»
державний реєстраційнийномер НОМЕР_2,
який належить на праві власності
ОСОБА_1, під керування ОСОБА_2, зазнав
механічних ушкоджень.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 також подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом,
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в позовній
заяві зазначили, що ОСОБА_1 є власником
автомобіля марки «Mitsubishi Lancer»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.
12.04.2013 р. на пр. Ватутіна, 56 у м. Києві
сталась ДТП за участю вказаного
автомобіля під керуванням ОСОБА_5 та
автомобіля марки «Volkswagen Caddi», державний
реєстраційний номер НОМЕР_3 під
керуванням ОСОБА_3

Оскільки вказана ДТП сталась з вини
ОСОБА_3, цивільна відповідальність
якого була застрахована в ТДВ «СК
«Альфа-Гарант», позивачі просили
стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, яка
складається з вартості
відновлювального ремонту належного
йому автомобіля в сумі 47 959 грн. та
судові витрати, з ОСОБА_3 моральну шкоду
- на користь ОСОБА_1 в сумі 5 000 грн., на
користь ОСОБА_2 - 5 000 грн. та судові
витрати.

В ході розгляду справи позивачі
уточнили свої позовні вимоги та
просили стягнути з ТДВ «СК
«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 49 490 грн. та
судові витрати, на користь ОСОБА_2 - 700
грн. витрат за проведення
автотоварознавчого дослідження та
судовий збір, з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 5 388
грн. 81 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000
грн. та судові витрати, на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 00 грн.
та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заявлених
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що ТДВ «СК
«Альфа-Гарант» відмовило у виплаті
страхового відшкодування з
дотриманням вимог Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», встановити дійсний розмір
матеріальної шкоди неможливо, оскільки
автомобіль було відремонтовано, а
вимоги щодо відшкодування моральної
шкоди позивачами не доведено.

Висновок суду першої інстанції
стосовно вимог про відшкодування
матеріальної шкоди є законним та
обґрунтованим та відповідає
встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення ст. 23, 979, 988, 1167,
1194 ЦК України, Законів України «Про
страхування», «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Відмовляючи в задоволенні вимог про
відшкодування матеріальної шкоди, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що належний ОСОБА_1 автомобіль
мав ушкодження в результаті інших ДТП,
які стались до 12.04.2013 р., на час огляду,
що позбавило страховика можливості
визначити дійсний розмір заподіяної
власнику шкоди. Також суд першої
інстанції відмовив у відшкодуванні
моральної шкоди, оскільки вважав ці
вимоги необґрунтованими та
непідтвердженими.

Розмір матеріальної шкоди позивач
ОСОБА_1 при зверненні до суду
обґрунтовував Висновком експертного
дослідження, складеного 18.04.2013 р. ФОП
ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_7 В цьому
Висновку зазначено, що пошкодження
автомобіля зосереджені попереду та
позаду, а також автомобіль має сліди
минулих пошкоджень. Вартість
відновлювального ремонту автомобіля
становить з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу - 47 959 грн. 10 коп.

В ході розгляду справи, було проведено
автотоварознавчу експертизу, за
Висновком якої від 20.05.2014 р. було
визначено розмір завданої власнику
автомобіля шкоди в розмірі 54 878 грн. 81
коп. В зв'язку з цим позивач ОСОБА_1
уточнив свої вимоги та просив стягнути
з ТДВ «СК «Альфа-гарант» страхове
відшкодування в межах ліміту
відповідальності та з урахуванням
франшизи - в сумі 49 490 грн., а ОСОБА_3
залишок суми - 5 388 грн. 81 коп.

Як видно з матеріалів справи, позивач
ОСОБА_2 12.04.2013 р. звернулась до
страховика 12.04.2013 р. та зазначила, що в
результаті ДТП 12.04.2013 р. автомобіль
марки «Mitsubishi Lancer» отримав наступні
ушкодження: передній бампер, переднє
ліве крило, задній бампер, задня панель,
кришка багажника, передні фари та
задні стоп-ліхтарі. При огляді
автомобіля, який проводився 19.04.2013 р.,
чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_7 своїм підписом
засвідчив, що всі пошкодження, наявні
на вказаному автомобілі, були отримані
в ході ДТП, яка сталась 12.04.2013 р. (а/с
113-116).

За зверненням ОСОБА_2 страховиком було
замовлено оцінку матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу, яка була визначена в сумі 45 650
грн. 28 коп.

Відповідач ОСОБА_3 своєчасно 15.04.2013 р.
повідомив страховика про подію, що
сталась 12.04.2013 р.

ТДВ «СК «Альфа-гарант» 10.07.2013 р.
направило ОСОБА_2 лист, в якому
відмовило у виплаті страхового
відшкодування в повному обсязі При
цьому страховиком було вказано, що
автомобіль мав ушкодження, як до даної
ДТП, яка сталась 12.04.2013 р., так і до ДТП,
яка сталась 05.10.2011 р. Також автомобіль
було ушкоджено в ході ДТП, які стались
29.09.2010 р. та 16.03.2013 р. Крім того, не
отримавши згоди страховика, вказаний
автомобіль було відремонтовано 12.06.2013
р.

29.07.2013 р. страховик додатково направив
лист ОСОБА_2 у відповідь на її звернення
від 16.07.2013 р., погодившись тільки на
виплату відшкодування в сумі близько 8
000 грн. як фактичну вартість
відновлювального ремонту.

Представником позивача ОСОБА_1 в суд
апеляційної інстанції було надано
адміністративний матеріал відносно
ОСОБА_8 про порушення ПДР за ст. 124 КпАП
України та Звіт з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу від
21.10.2011 р., в якому було визначено
вартість відновлювального ремонту
належного ОСОБА_1 автомобіля в сумі 9 761
грн. 52 коп. В Акті огляду від 05.10.2011 р.
вказані ушкодження бампера заднього,
ліхтаря заднього правого, кришки
багажника. При цьому в акті огляду
вказано, що автомобіль має ушкодження,
не пов'язані з даною ДТП - двері та
крило праве заднє.

Надані позивачами наряд-замовлення
від 22.05.2013 р., в якому зазначено вартість
ремонтних робіт на суму 8 160 грн. та
товарні чеки від 23.04.2013 р. на суму 14 550
грн. та 9 370 грн. також не можна визнати
належними доказами по справі, оскільки
не підтверджують факту здійснення
таких оплат.

Однак повністю погодитись з висновком
суду першої інстанції стосовно вимог
про відшкодування моральної шкоди
неможливо, оскільки він не відповідає
встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, ДТП, в
результаті якої було ушкоджено
належний ОСОБА_1 автомобіль, сталась з
вини ОСОБА_3 Факт того, що автомобіль
отримав механічні ушкодження
сторонами по справі не оспорюється.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна. В
даному випадку та обставина, що судом
було відмовлено у відшкодуванні
матеріальної шкоди, не може бути
підставою для відмови у задоволенні
вимог про відшкодування моральної
шкоди внаслідок пошкодження
транспортного засобу.

Позивач ОСОБА_2, під керуванням якої
перебував належний ОСОБА_1 автомобіль,
в результаті зіткнення автомобілів, як
попереду, так і позаду, зазнала
сильного стресу, на час ДТП була
вагітна, в зв'язку з чим перенесла
хвилювання як за своє життя, так і за
життя дитини. В зв'язку з цією подією
ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному
лікуванні з 13.04.2013 р. по 19.04.2013 р. (а/с 88).

З урахуванням положень ст. 23 ЦК України
та з дотримання принципів розумності
та справедливості колегія суддів
визначає розмір відшкодування
заподіяної позивачам моральної шкоди в
розмірі по 3 000 грн. на користь кожного.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню в
частині вирішення вимоги про
відшкодування моральної шкоди, а в
іншій частині рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 липня 2014 року скасувати
в частині вирішення вимог про
відшкодування моральної шкоди та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково та стягнути на її користь з
ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.
та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково та стягнути на його користь з
ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.
та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 755/25564/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/11480/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Савлук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.