Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №0 від 05.06.2007 року,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ПАТ "Дельта Банк"
звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з позовною заявою
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач
вказує на те, що 05.06.2007 року між
Акціонерним комерційним банком
«УкрСиббанк» (правонаступник АТ
«УкрСиббанк») та відповідачем - ОСОБА_2
було укладено кредитний договір
№0 згідно якого банк надав
останній суму кредиту у розмірі - 13618,00
(тринадцять тисяч шістсот вісімнадцять
доларів США, 00 центів), зі сплатою 13,50 %
річних, строком з 05.06.2007 року по 05.06.2014
року з погашенням суми кредиту та
процентів у терміни, передбачені
умовами кредитного договору, згідно з
графіком повернення кредиту та сплати
відсотків. 08.12.2011 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ "Дельта Банк" було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитними договорами ,
відповідно до умов якого ПАТ "Дельта
Банк" набув права вимоги по кредитному
договору № 0 від 05.06.2007 року. Однак,
взяті на себе зобов'язання, щодо
погашення суми отриманого кредиту та
відсотків за користування кредитними
коштами, у розмірі та строки визначені
кредитним договором відповідачка
ОСОБА_2 належним чином не виконує.
Письмову вимогу банку про виконання
зобов'язань згідно умов кредитного
договору та про дострокове повернення
кредиту і плати за кредит,
відповідачкою залишено без
задоволення. ОСОБА_2 порушувала терміни
погашення суми кредиту і сплати
відсотків за користування кредитом.
Враховуючи, що відповідач не виконала
належним чином своїх зобов'язань за
кредитним договором, у зв'язку з чим у
неї виникла заборгованість, яка станом
на 21.03.2014 року перед позивачем по
кредитному договору становить 101 205,80
гривень, з яких: 101 205,75 гривень -сума
заборгованості за кредитом; 0,05 гривень
- сума заборгованості за відсотками. З
посиланням на викладене та на норми
ст.ст. 512-519,526,530,536, 610,612,629,1046-1050,1054,1056-1 ЦК
України, позивач просить суд, стягнути
на свою користь з відповідача ОСОБА_2
загальну заборгованість за кредитним
договором в сумі 101 205,80 гривень та
судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні заявив клопотання про
відкладення розгляду справи, з метою
з'ясування обставин укладеного 12.10.2012
року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2
додаткового договору №4 до кредитного
договору № 0 від 05.06.2007 року
наданого в судовому засіданні
представником відповідача, мотивуючи
тим, що про укладання такого йому не
відомо. В наступні судові засідання
представник позивача не з'явився,
будучи належним чином повідомленим про
дату, час та місце розгляду справи,
надіслав на адресу суду заяву
датовану 13.10.2014 року в якій просив
розглянути справу без участі
представника позивача, позовні вимоги
підтримує.

Відповідач та представник відповідача
у дане судове засідання не з'явились,
про час та місце розгляду справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку. Від представника відповідача
надійшла заява у якій просить
розглянути справу без його участі.
Позовні вимоги повністю заперечує,
мотивуючи тим, що в матеріалах справи
міститься додаткова угода №4 від 12.10.2012
року якою були змінені всі умови
кредитування, зокрема сума, строк
повернення кредитних коштів та
відсоткова ставка. Просив відмовити в
позові. Крім того, представник
відповідача подав до суду письмові
заперечення , які надійшли до суду
12.05.2014 року.

Вивчивши та перевіривши в судовому
засіданні матеріали справи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті суд
приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 05.06.2007 року між
Акціонерним комерційним банком
«УкрСиббанк» (правонаступник АТ
«УкрСиббанк») та відповідачем - ОСОБА_2
було укладено кредитний договір
№0 згідно якого банк надав
останній суму кредиту, у розмірі - 13618,00
(тринадцять тисяч шістсот вісімнадцять
доларів США, 00 центів), зі сплатою 13,50 %
річних, строком з 05.06.2007 року по 05.06.2014
року, що стверджується кредитним
договором №0 від 05.06.2007 р., копія
якого приєднана до матеріалів
справи./а.с. 5-17/

Відповідно до п. 1.4. кредитного
договору- кредит надавався
відповідачу ОСОБА_2 на купівлю
автомобіля.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору
- банк надає позичальнику кредит
шляхом зарахування банком коштів на
поточний рахунок позичальника.

Як вбачається з кредитного договору
ОСОБА_2 отримала кошти від АКБ
«УкрСиббанк» на умовах строковості,
зворотності, забезпеченості,
платності.

Відповідно до умов договору п.1.2.2.
відповідач зобов'язався повернути
кредит у повному обсязі в терміни та
розмірах, встановлені Графіком
погашення кредиту згідно додатку №1 до
договору, який є невід'ємною частиною
договору.

Позивач в позові зазначає, що Банк
виконав взяті на себе зобов'язання в
повному обсязі.

Відповідач, як стверджує позивач у
позовній заяві, всупереч умов договору,
не здійснює платежів для погашення
суми заборгованості по кредиту та
нарахованим процентам, чим порушує
взяті на себе договірні зобов'язання.

Відповідно до умов додаткової угоди №1
від 30.01.2009 року до договору про надання
споживчого кредиту № 0 від 05.06.2007
року за згодою сторін змінено схему
погашення кредиту, а саме позичальник
зобов'язався сплачувати кредит шляхом
щомісячної сплати ануїтетних платежів
в розмірі 200,00 дол. США - 25 числа кожного
календарного місяця. Сторони
домовились про перенесення строків
виконання зобов'язань зі сплати
відсотків, яка здійснюється в період з
01.01.2014 року по 27.01.2014 рік. Також змінено
кінцевий термін повернення кредиту ,
кінцевим терміном погашення кредиту в
повному обсязі є 05.06.2016 рік, якщо не буде
застосований інший термін повернення
кредиту./а.с. 18-20/

Судом встановлено, що 08.12.2011 року між
ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ "Дельта Банк"
було укладено договір купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами, відповідно до
умов якого право вимоги кредитної
заборгованості Банку до відповідача за
кредитним договором, відступлені
позивачу, що стверджується копією
виписки з договору купівлі-продажу
прав вимоги./а.с.28-29/

На виконання Договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами складено Акт
приймання-передачі прав вимог від
17.01.2012 р.(а.с. 30).

Позивач в позові зазначає, що таким
чином, у зобов'язанні за даними
договорами змінився кредитор, Банк
відступив йому право грошової вимоги
до боржника (відповідача).

Однак, у порушення умов кредитного
договору ОСОБА_2 , як стверджує позивач,
належним чином не виконувала взяті на
себе зобов'язання по погашенню кредиту
та сплати відсотків. Внаслідок цього,
станом на 21.03.2014 року в неї утворилась
заборгованість перед кредитором по
кредитному договору № 0 від 05.06.2007
року в розмірі 101 205,80 гривень, з яких: 101
205,75 гривень -заборгованість за тілом
кредиту; 0,05 гривень - заборгованість за
відсотками, що стверджується даними
довідки від 21.03.2014 року. /а.с.21/.

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільноправовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» передбачено, що підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Положенням про організацію
операційної діяльності в банках
України, затвердженого постановою
Національного банку України від 18.06.2003
№ 254 з наступними змінами, визначено
перелік первинних документів, які
складаються банками залежно від виду
операції, та їх обов'язкові реквізити.
Операції , які здійснюють банки , мають
бути належним чином задокументовані (
п.4.1. ) Підставою для відображення
операцій за балансовими та/або
позабалансовими рахунками
бухгалтерського обліку є первинні
документи ( п. 4.2. )

Пунктом 4.4 Положення про організацію
операційної діяльності в банках
України, затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
№ 254 від 18.06.2003 року (далі - Положення),
передбачено: Залежно від виду операції
та типу контрагентів первинні
документи банку (паперові та
електронні) класифікують за такими
ознаками: а) за місцем складання:
зовнішні (одержані від клієнтів,
державних виконавців та інших банків);
внутрішні (оформлені в банку); б) за
змістом: касові; меморіальні (для
здійснення безготівкових розрахунків
із банками, клієнтами, списання коштів
з рахунків та внутрішньобанківських
операцій).

Згідно п. 4.6 Положення, меморіальні
документи застосовуються банками для
здійснення і відображення в обліку
операцій банку і його клієнтів за
безготівковими розрахунками
відповідно до нормативно-правових
актів Національного банку. До
меморіальних документів (паперових або
електронних), що використовуються для
безготівкових розрахунків, належать
такі розрахункові документи:
меморіальні ордери; платіжні
доручення; платіжні вимоги-доручення;
платіжні вимоги; розрахункові чеки;
інші документи (інші платіжні
інструменти, що визначаються
нормативно-правовими актами
Національного банку).

Відповідно до пунктів 4.7, 4.8 Положення,
внутрішньобанківські операції
оформляються меморіальними ордерами
та іншими документами, що складаються
банками відповідно до вимог
нормативно-правових актів
Національного банку і внутрішніх
процедур банку. Операції, що
відображаються за позабалансовими
рахунками, також оформляються
меморіальними ордерами.

У первинних документах, на підставі
яких здійснюються записи в
бухгалтерському обліку, мають
зазначатися номери кореспондуючих
рахунків за дебетом і кредитом, сума
операції в грошовому виразі, дата
виконання, підпис відповідального
виконавця, підпис контролера (якщо
операція підлягає додатковому
контролю), підпис уповноваженої особи
(якщо підставою для здійснення
операції було відповідне
розпорядження).

Згідно п. 5.1. Положення інформація, що
міститься в первинних документах,
систематизується в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку.
Регістри синтетичного та аналітичного
обліку ведуться на паперових носіях
або в електронній формі.

Запис у регістрах аналітичного обліку
здійснюється лише на підставі
відповідного санкціонованого
первинного документа (паперового або
електронного).

Згідно пунктів 5.4, 5.6 Положення, особові
рахунки є регістрами аналітичного
обліку, що вміщують записи про
операції, здійснені протягом
операційного дня. Виписки з особових
рахунків є підтвердженням виконаних за
день операцій і призначаються для
видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Національного Банку
України від 21.01.2004 р. № 22, меморіальний
ордер - це розрахунковий документ, який
складається за ініціативою банку для
оформлення операцій щодо списання
коштів з рахунку платника і
внутрішньобанківських операцій
відповідно до Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" та нормативно-правових актів
Національного банку.

Позивачем не надано суду жодного
доказу на підтвердження надання
відповідачу кредитних коштів та
отримання ним таких.

Кредитор у зобов'язані може бути
змінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином - відступлення
права вимоги (ч.1 ст. 512 ЦК України). До
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язані в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
514 ЦК України). Зміна кредитора у
зобов'язані здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом (516 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України
боржник зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової

вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж.

За приписами п. 2 ст. 517 ЦК України
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

В матеріалах справи відсутні
будь-які докази на підтвердження того,
що відповідач письмово попереджався
про відступлення права грошової вимоги
до фактора, а також відсутні докази про
отримання відповідачем зазначеного
повідомлення.

Тобто, основною умовою, за якої виникає
обов'язок боржника здійснити платіж
факторові, є одержання останнім
письмового повідомлення із
зазначенням в ньому грошової вимоги та
відомостей про фактора.

Наданий позивачем до матеріалів справи
лист №31.4-08/2803/14 від 21.03.2014 р. (а.с.22) не є
належними доказами направлення
відповідачу та отримання останнім
повідомлення про відступлення права
вимоги за кредитним договором.
Матеріали справи не містять доказів
отримання відповідачем повідомлення
про відступлення прав вимоги, в той час
коли в Законі йдеться саме про
отримання боржником повідомлення - як
передумови виконання грошової вимоги
новому боржнику.

З наданої позивачем довідки-розрахунку
заборгованості відповідача за
кредитом станом на 21.03.2014 р. (а.с. 21)
вбачається, що заборгованість перед
кредитором по кредитному договору №
0 від 05.06.2007 року складає 101 205,80
гривень, з яких: 101 205,75 гривень
-заборгованість за тілом кредиту; 0,05
гривень - заборгованість за відсотками.
З них прострочена заборгованість по
тілу кредиту - 17 172,54 гривні, відсотки 0,04
гривні. Належних та допустимих доказів
в підтвердження наявної
заборгованості відповідача позивач
суду не надав. Особові рахунки та
виписки з них, з яких можливо
прослідкувати послідовну динаміку
зміни заборгованості по періодах (днях
та місяцях) позивач суду також не надав.
Інших розрахунків заборгованості
матеріали справи не містять

Разом з тим слід зазначити, що довідка -
розрахунок заборгованості містить
лише загальні суми заборгованості за
тіло кредиту і відсотками ,
правильність нарахування яких
перевірити не є можливим за
відсутності даних про сплату
щомісячних платежів у самому
розрахунку заборгованості та
розподілу сплачених сум.

При цьому на стадії розгляду справи в
суді позивачем не було надано до суду
розрахунок, в якому було б відображено
суми сплачених відповідачем платежів.

Зважаючи на викладене , суд приходить
до висновку, що заявлений позивачем
розмір заборгованості є недоведеним.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Cудом встановлено, що 12.10.2012 року між
ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2 було
укладено додатковий договір №4 до
договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 05.06.2007 року, згідно
умов якого сторони змінили валюту
виконання зобов'язання за договором ,
строк кредитування, а саме до 03.10.2017
року , графік платежів та процентну
ставку встановивши її в розмірі 0,0001%
/а.с. 67-68/

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Аналізуючи докази надані позивачем на
підтвердження позовних вимог, суд
приходить до висновку, що позивач
належними та допустимими доказами не
довів ті обставини на які посилався
як на підставу своїх вимог.

З урахуванням всіх обставин справи,
враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
виходячи із принципів розумності та
справедливості суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
необгрунтованими, безпідставними,
оскільки позивач належними та
допустимими доказами не довів ті
обставини на які посилався як на
підставу своїх вимог, а тому в їх
задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 514,517,525, 526, 530, 543, 1049, 1050, 1054,1077 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК
України, ЗУ "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність " , суд, -

в и р і ш и в :

В позові ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором №0 від 05.06.2007
року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца