Справа№592/1941/14-ц
Провадження №2/592/884/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми
в складі: головуючого - судді
Кондратенка М.В., при секретарі
Безкровній К.Г. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
виконкому Сумської міської ради про:
визнання права користування житловим
приміщенням у гуртожитку, визнання
наймачем житла -

В С Т А Н О
В И В :

Позивачка ОСОБА_1 свої вимоги
обґрунтовує тим, що з дня свого
народження, тобто з 1975 року, проживає в
кімнаті АДРЕСА_1.

Вказана кімната була надана для
проживання її матері - ОСОБА_2 в 1968 р., що
підтверджується листом Сумського ВАТ
«Селмі» від 11.02.2014 р. №19/07, оскільки
ордер на вселення до кімнати не
зберігся.

В 1995 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 і
з цього часу разом з чоловіком ОСОБА_3
та матір»ю ОСОБА_2 стали проживати
однією сім'єю в кімнаті АДРЕСА_1.

В 1998 році за рішенням Президіуму
профспілкового комітету ВАТ «Селмі» та
адміністрації підприємства (виписка з
протоколу №48 від 18.11.1998 р.) , її матері
-ОСОБА_2 надано для проживання
додаткову кімнату №12, житловою площею 9
кв.м., в цьому ж гуртожитку, з береженням
за нею і кімнати № 10.

У 1999 р. народила сина - ОСОБА_4, який є
інвалідом з дитинства.

В січні 2003р. її чоловік - ОСОБА_3 виїхав
на заробітки в м. Київ і не повернувся. І
рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 12.05.2004 р. по справі
№2-1621/04 р. його визнано безвісно
відсутнім, у зв'язку з чим 06.12.2006 р.
відділом РАЦС Сумського міського
управління юстиції зареєстровано
розірвання її шлюбу з ОСОБА_3 (свідоцтво
про розірвання шлюбу від 06.12.2006 р.).

Таким чином з січня 2003 р. вона з своїм
малолітнім сином ОСОБА_4 та зі своєю
непрацездатною матір'ю ОСОБА_2 постійно
проживали однією сім'єю за однією
адресою у двох кімнатах № 10 і № 12
гуртожитку у будинку АДРЕСА_1.

Спільне проживання її і сина разом з
матір'ю однією сім'єю за вказаною
адресою підтверджується довідками про
склад сім'ї , що видавались
житлово-експлуатаційними
організаціями: довідкою ТОВ «Житловик»
від 19.07.2004 р.; довідкою КП СМР
«Міськводоканал» №1396 від 05.04.2006 р.;
довідкою ПП «Онікс 2002» №456 від 07.04.2008 р.;
довідкою TOB «Керуюча компанія
«Коменерго-Суми» №719 від 19.03.2012р.;
довідкою ТОВ «Керуюча компанія
«Коменерго-Суми» №2618 від 30.10.2013р.

На кімнати № 10 і № 12 гуртожитку у
будинку АДРЕСА_1 оформлено єдиний
особовий рахунок на оплату комунальних
послуг (водопостачання,
електроенергія, вивіз сміття), який до
смерті матері - ОСОБА_2 був оформлений
на неї як на наймача житла.

09.10.2013 р. померла мати - ОСОБА_2, яка була
зареєстрована і проживала за адресою:
АДРЕСА_2 (кімната у гуртожитку).

Зазначає, що кімнати № 10 і № 12 хоча і
мають різні номери, але фактично це
одне житлове приміщення для проживання
однієї родини.

Після смерті матері виникла
необхідність у переоформленні на неї
особового рахунку і на що згоду надало
ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго -
Суми», яке надає житлово-комунальні
послуги (довідка №2618 від 30.10.2013 р.).

В листопаді 2013 р. звернулась до
Управління обліку, розподілу та
приватизації житла Сумської міської
ради з заявою про визнання її наймачем
кімнати АДРЕСА_2, в якій була
зареєстрована її мати.

Листом від 22.11.2013 р. Управління
повідомило про відмову у визнанні її
наймачем вказаної кімнати у
гуртожитку, посилаючись на те, що на
момент смерті матері вона / позивачка /
не проживала разом з нею в кімнаті
АДРЕСА_2, а була зареєстрована і
проживала в кімнаті №10 цього будинку .
А оскільки вона не проживала і не була
зареєстрована в даній кімнаті, тому
договір найму припинив свою дію.

Вважає відмову відповідача у визнанні
її наймачем кімнати № 12 неправомірною,
яка суперечить вимогам ст. ст. 9, 64 , 106
ЖК України , ст. 3 СК України, бо
проживала разом з сином і матір»ю
однією сім»єю , вели спільне
господарство, кімнати
використовувались для потреб сім»ї.

На підставі викладеного
просить ухвалити рішення, яким :

- визнати за нею - ОСОБА_1, право
користування кімнатою АДРЕСА_2;

- визнати ї наймачем зазначеної
кімнати АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представник
позивачки - ОСОБА_5 заявлені вимоги
підтримала з зазначених вище підстав.

Представник відповідача згідно
поданої заяви просить розглядати
справу у свою відсутність, проти позову
заперечує.

Суд, вислухавши доводи представника
позивачки, перевіривши матеріали
справи вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, враховуючи
наступне.

1. Відповідно до вимог ст. ст. 61, 63 ЖК
України, користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення, який
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією і наймачем - громадянином,
на ім»я якого видано ордер.

Предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
житловий будинок.

Відповідно до вимог п.п.9,10,12,38 «
Примірного положення про гуртожитки «
і що є чинним до цього часу / затв.
постановою Ради Міністрів України від
03.06.1986 р. за № 208 /, жила площа в
гуртожитку надається за спільним
рішенням адміністрації підприємств,
установ, організацій чи органу
кооперативної або іншої громадської
організації та відповідного
профспілкового комітету і комітету
комсомолу. На підставі рішення про
надання жилої площі в гуртожитку
адміністрація підприємства, установи,
організації видає громадянинові
спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення на надану жилу
площу.

Ордер видається лише на вільну жилу
площу, яка надається в розмірі не менше
6 кв. м. на одну особу.

Плата за користування жилою площею у
приміщеннях, що знаходяться у
спільному користуванні кількох осіб,
які не перебувають у сімейних
стосунках, провадиться за
встановленими ставками. Витрати на
комунальні послуги входять до ставки
плати за користування жилою площею і
окремо плата за них не стягується.

Громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вносять
плату за користування жилою площею і
за комунальні послуги по ставках
квартирної плати /тарифах /,
встановлених для будинків держаного та
громадського житлового фонду.

Відповідно до вимог ст. 1, ч.1 ст. 4, п.5 ст.
5, ч.2 і ч. 3 ст. 9 Закону України « Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків « від 04.09.2008 р. з
наступними змінами, сфера цього закону
поширюється на громадян, які не мають
власного житла, більше 5-ти років на
законних підставах зареєстровані за
місцем проживання у гуртожитках та
фактично проживають в них.

Громадяни, на яких поширюється дія
цього Закону, мають право на
приватизацію житлових приміщень у
гуртожитках, які перебувають у
власності територіальних громад і
можуть бути приватизовані відповідно
до закону.

Після прийняття гуртожитку у власність
територіальної громади, місцева рада
приймає в межах своєї компетенції
рішення щодо подальшого його
використання: залишити цілісний
майновий комплекс у статусі «
гуртожитку « та дозволити
приватизацію житлових і не житлових
приміщень; надати цілісному майновому
комплексу статус « соціального житла «
та не дозволити приватизацію його
жилих приміщень.

Виконавчий орган відповідної місцевої
ради на підставі рішення ради про
надання соціального житла мешканцям
гуртожитку, на яких поширюється дія
цього Закону, видає згідно з чинним
законодавством ордер, який є підставою
для вселення до соціального житла.

Перед вселенням у надане соціальне
житло укладається договір про найм
такого житла і який укладається між
органом місцевого самоврядування або
уповноваженим ним органом.

У судовому засіданні встановлено, у 1968
році працівнику Сумського заводу«
Електрон» / на даний час ВАТ « Селмі « /
ОСОБА_2 надана для проживання кімната
за АДРЕСА_1 , що підтверджується листом
Сумського ВАТ «Селмі» від 11.02.2014 р. №19/07,
оскільки ордер на вселення до кімнати
не зберігся / а.с. 7 /.

ІНФОРМАЦІЯ_1. у ОСОБА_2 народилась
донька - ОСОБА_6, яка зареєстрована в
кімнаті АДРЕСА_1 / а.с. 8 /.

13.01.1995 р. ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_3 і з цього часу вона разом з
подружжя та матір»ю ОСОБА_2 стали
проживати однією сім'єю в кімнаті
АДРЕСА_1 / а.с. 9 /.

Рішенням спільного засідання
адміністрації та профспілкового
комітету Сумського АТ «Селмі « (витяг з
протоколу № 48 від 18.11.1998 р.) , ОСОБА_2 як
працівнику товариства і що
потребувала покращення житлових умов ,
виділено для проживання ще додатково
кімнату № 12 , житловою площею 9 кв.м. , у
гуртожитку по АДРЕСА_1 , з збереженням
за нею раніше наданої кімнати № 10 у
цьому ж гуртожитку / а.с. 6 /.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 народила сина -
ОСОБА_4, який є інвалідом з дитинства і
ця обставина підтверджується
свідоцтвом про народження дитини,
пенсійним посвідченням / а.с.10, 11 /.

Рішеням Ковпаківського районного суду
м. Суми від 12.05.2004 року / цивільна справа
№ 2-1621/04 / , за заявою ОСОБА_1 її подружжя
-ОСОБА_3, 1976 р.н., визнаний безвісно
відсутнім , у зв'язку з чим 06.12.2006 р.
відділом РАЦС Сумського міського
управління юстиції зареєстровано
розірвання її шлюбу з ОСОБА_3 , що
підтверджується копіями судового
рішення і свідоцтва про розірвання
шлюбу / а.с. 12, 13 /.

Таким чином позивачка ОСОБА_1 з своїм
малолітнім сином - ОСОБА_4 та з своєю
матір'ю - ОСОБА_2 постійно проживали
однією сім'єю за однією адресою у двох
кімнатах № 10 і № 12 гуртожитку будинку
АДРЕСА_1 і ця обставина підтверджується
довідками про склад сім'ї , що
видавались житлово-експлуатаційними
організаціями: довідкою ТОВ «Житловик»
від 19.07.2004 р.; довідкою КП СМР
«Міськводоканал» №1396 від 05.04.2006 р.;
довідкою ПП «Онікс 2002» №456 від 07.04.2008 р.;
довідкою TOB «Керуюча компанія
«Коменерго-Суми» №719 від 19.03.2012р.;
довідкою ТОВ «Керуюча компанія
«Коменерго-Суми» №2618 від 30.10.2013р., а
також відмітками паспортної служби у
паспорті позивачки щодо місця її
реєстрації / а.с.16, 20-26 /.

На кімнати № 10 і № 12 в гуртожитку
будинку по АДРЕСА_1 оформлено єдиний
особовий рахунок НОМЕР_1 на оплату
комунальних послуг (водопостачання,
електроенергія, вивіз сміття), який до
смерті матері позивачки - ОСОБА_2 був
оформлений на неї як на наймача житла
загальною площею 25,30 кв. м. , що
вбачається з довідки ТОВ «
Коменерго-Суми « від 27.10.2014 року , а її
статус наймача зазначений у
перелічених вище довідках .

Також встановлено, що на підставі
рішення Сумської міської ради від
24.09.2003 р. за № 550-МР «Про надання згоди
на прийняття в комунальну власність
територіальної громади м. Суми
житлових будинків, гуртожитків та
будівлі колишнього дитячого садка ВАТ
« Селмі « , рішенням виконкому Сумської
міської ради за № 98 від 03.02.2004 р.
затверджено акти приймання -передачі
житлового фонду і що перебуває у
віданні ВАТ « Селмі « , в т. ч. і
гуртожитку по АДРЕСА_1, на баланс
органу місцевого самоврядування.

09.10.2013 р. померла ОСОБА_2 і ця обставина
підтверджується копією свідоцтва про
її смерть / а.с. 14 /.

Позивачка ОСОБА_1 вважаючи, що
фактично проживаючи у кімнатах за № 10 і
№ 12 гуртожитку по АДРЕСА_1 та
виконуючи всі обов»язки наймача
відповідно до умов ст. ст.61, 63, 64 ЖК
України має право на укладання з нею
окремого договору найму, після смерті
матері - ОСОБА_2 та за згодою ТОВ
«Керуюча компанія «Коменерго - Суми»,
яке надає житлово-комунальні послуги
(довідка №2618 від 30.10.2013 р.), звернулась в
листопаді 2013 р. до Управління обліку,
розподілу та приватизації житла СМР з
заявою про визнання її наймачем
кімнати АДРЕСА_2 / а.с. 26 /.

Листом від 22.11.2013 р. Управління
повідомило про відмову у визнанні
заявниці наймачем вказаної кімнати у
гуртожитку, посилаючись на те, що на
момент смерті матері вона / позивачка /
не проживала разом з нею в кімнаті
АДРЕСА_2, а була зареєстрована і
проживала в кімнаті № 10 цього будинку .
А тому після смерті ОСОБА_2 договір
найму припинив свою дію / а.с. 15 /.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у
даному випадку ОСОБА_2 при житті не
могла вважатись наймачем житла в
гуртожитку, з укладанням окремого
договору найму,бо укладання такого
договору не передбаченого як ЖК
України, так і Примірним положенням
про гуртожитки « / затв. постановою
Ради Міністрів України від 03.06.1986 р. за
№ 208 /.

Однак у судовому засіданні
встановлено, що позивачка ОСОБА_1
разом з сином і матір»ю ОСОБА_2 до
смерті останньої , а також і на день
ухвалення даного рішення проживали
разом однією сім»єю і користувались та
користуються на даний час двома
кімнатами за № 10 і за № 12 у будинку
гуртожитку по АДРЕСА_1 , які / кімнати /
виділені на законних підставах для
проживання одній сім»ї . Тому вона має
право на користування всією житловою
площею двох кімнат , з нарахуванням
витрат за комунальні послуги по
ставках квартирної плати /тарифах / і
встановлених для будинків держаного та
громадського житлового фонду, виходячи
з займаної житлової площі, з правом на
приватизацію займаного житла у
відповідності до вимог Законів
України «« Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків «
, «Про приватизацію державного
житлового фонду «.

2. Що стосується вимог позивачки про
визнання її наймачем кімнати за
АДРЕСА_2, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Хоча будинок по АДРЕСА_1 і прийнятий у
комунальну власність територіальної
громади м. Суми , однак орган місцевого
самоврядування не змінив його статусу
як цілісного майнового комплексу на
будинок для проживання малих сімей, чи
на житло державного чи громадського
житлового фонду / власність
територіальної громади / , і на даний
час нерухоме майно є гуртожитком. А
укладання з особами, які проживають у
кімнатах гуртожитку, окремих договорів
найму житловим законодавством
України не передбачено, крім випадку,
коли статус гуртожитку змінений на
статус « соціального житла « та
користування яким передбачає
укладання такого договору найму,
згідно вимог ст. 9 Закону України « Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків « від 04.09.2008 р.

Тому ця вимога задоволена бути не може.

Керуючись вимогами ст. ст. 61, 63, 64 ЖК
України, Примірним положення про
гуртожитки , Законами України «« Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків « , «Про
приватизацію державного житлового
фонду «, ст. ст. 10,11,60,208,213-215,218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В
:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право користування
кімнатою за АДРЕСА_2, з нарахуванням
плати за користування жилою площею і за
комунальні послуги по ставкам / тарифам
/ квартирної плати, встановлених для
будинків державного та громадського
житлового фонду.

В іншій частині заявлених позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський районний суд м.
Суми протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Так як сторони, які приймали участь у
справі, не були присутні при
проголошенні вступної і резолютивної
частини рішення, вони мають право на
оскарження протягом десяти днів з дня
отримання його копії з повним
вмотивованим текстом.

Суддя
М.В. Кондратенко