Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Актив-банк» до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про звернення
стягнення на предмет іпотеки; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Актив-банк», треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
встановлення факту придбання майна,
вільного від обтяжень, захист права
власності та скасування зобов'язань
майнового поручителя за договором
іпотеки, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Актив-банк» на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від

7 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 2 липня 2014
року,

встановила:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«Актив-банк» (далі - Банк) звернулося до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що відповідно до умов кредитного
договору від 28 травня 2008 року ОСОБА_4
отримав кредитні кошти у розмірі 454 500
грн. На забезпечення виконання умов
кредитного договору того ж дня Банк
уклав із ОСОБА_4 договір іпотеки,
предметом якого є квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 74,5 кв.м., житловою
площею 36,7 кв.м. У результаті
неналежного виконання умов кредитного
договору утворилася заборгованість,
яку позичальник у добровільному
порядку не погасив. У судовому порядку
з ОСОБА_4 на користь Банка стягнуто
заборгованість за кредитним договором
в сумі 471 273,48 грн.

Зазначав, що без згоди Банка, як
іпотекодержателя, ОСОБА_4 здійснив
відчуження предмета іпотеки шляхом
укладення 26 жовтня 2012 року з ОСОБА_5
договору купівлі-продажу. У подальшому
13 грудня 2012 року ОСОБА_5 подарував
спірну квартиру ОСОБА_3

Посилаючись на те, що рішення суду про
стягнення заборгованості не виконано,
Банк просив звернути стягнення на
предмет іпотеки.

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з зустрічним позовом до Банка,
посилаючись на те, що на момент
оформлення угод як між ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
так між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 спірне майно не
знаходилося в іпотеці, а відтак могло
бути відчужене як першим так і другим
відчужувачем без згоди Банка.
Зазначала, що спірна квартира
купувалася нею в період, коли рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 5 червня 2012 року було
розірвано договір про іпотечний кредит
та припинено іпотеку та спірне майно
звільнене від усіх обтяжень. Вважала,
що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 мали право
відчужувати спірне майно, а вона є
добросовісним набувачем цього майна.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 7 лютого

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 2 липня 2014 року, позивачам
відмовлено у задоволенні заявлених
позовів.

У касаційній скарзі Банк просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення в частині відмови публічному
акціонерному товариству «Комерційний
банк «Актив-банк» в задоволенні позову,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

У іншій частині судові рішення не
оскаржуються, тому не перевіряються
судом касаційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи Банку в задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив із того, що

на час придбання спірної квартири
остання не мала будь-яких обтяжень,
оскільки рішенням суду було знято
заборону на відчуження квартири.

ОСОБА_3 спірну квартиру в іпотеку Банку
не передавала.

Проте з таким висновком погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 28 травня 2008 року між
відкритим акціонерним товариством
«Комерційний банк «Актив-банк»,
правонаступником якого є Банк та
ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір, за умовами якого останній
отримав грошові кошти у сумі 454 500 грн зі
сплатою відповідних відсотків за
користування зі строком погашення не
пізніше 27 травня 2028 року.

Виконання умов вказаного договору
забезпечено укладеним того ж дня між
цими сторонами договором іпотеки,
згідно якого ОСОБА_4 передав в іпотеку
належну йому на праві приватної
власності 2-х кімнатну квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1
житловою площею 36,7 кв. м., загальною
площею 74,5 кв. м.

Умови кредитного договору ОСОБА_4
належним чином не виконувалися і
заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 23 вересня
2010 року з ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9
солідарно на користь відкритого
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Актив-банк» стягнуто
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 471 273,48 грн та судові витрати,
яке не виконано. Рішення набрало
законної сили.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 5 червня

2012 року, вищезазначений договір
іпотеки від 28 травня 2008 року визнано
недійсним, припинено його дію та знято
заборону відчуження нерухомого майна,
однак рішенням апеляційного суду
Харківської області від 30 травня 2013
року дане рішення скасовано з відмовою
у позові про визнання договору
недійсним, а, відтак, поновлено
заборону відчуження предмета іпотеки з
моменту його зняття.

Під час виконання рішення про
стягнення заборгованості боржник
ОСОБА_4 відчужив належну йому квартиру
АДРЕСА_1, шляхом укладення 26 жовтня 2012
року договору купівлі-продажу з ОСОБА_5
Останній в свою чергу відчужив предмет
іпотеки, уклавши 13 грудня 2012 року
договір дарування на ім'я ОСОБА_3

Тобто ОСОБА_3 набула права власності на
предмет іпотеки в результаті його
відчуження іпотекодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

У ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
ст. 12 цього Закону.

При цьому, ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України
«Про іпотеку» визначено, що у разі
переходу права власності (права
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою. Особа, до якої перейшло
право власності на предмет іпотеки,
набуває статус іпотекодавця і має всі
його права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Отже, ОСОБА_3, яка є власником предмета
іпотеки - спірної квартири, набула
статус іпотекодавця.

Вирішуючи спір у частині позовних
вимог Банка, суд у порушення вимог
ст.ст. 212-214 ЦПК України на вказане уваги
не звернув, не визначився з характером
правовідносин, що виникли між
сторонами та правовою нормою, яка
підлягає до застосування, що в силу ст.
338 ЦПК України є підставою для
скасування ухвалених у справі судових
рішень в частині позовних вимог Банка з
передачею справи в цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Актив-банк» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 7 лютого

2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 2 липня

2014 року в частині позовних вимог
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Актив-банк»
скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич В.М. Колодійчук
І.М. Фаловська