Ухвала

іменем україни

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М., Фаловської
І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Градизької селищної ради Глобинського
району Полтавської області, Відділу
Державного земельного агентства у
Глобинському районі Полтавської
області, ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 29 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що вона є власником
житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, які розташовані
на земельній ділянці площею 0,10 га.
Відповідач у 2013 році облаштував
огорожу на території земельної ділянки
позивача, створивши їй перешкоди у
користуванні будинком з надвірними
будівлями. Згідно технічної
документації із землеустрою на
земельну ділянку ОСОБА_5, на підставі
якої йому видано державний акт на право
власності на земельну ділянку, площею
0,15 га, по АДРЕСА_2, та кадастрового плану
земельної ділянки, що перебуває у її
користуванні, вбачається, що
конфігурація межі земельної ділянки
відповідача накладається на частину
земельної ділянки ОСОБА_4 та на частину
житлового будинку і сараю за рахунок
зменшення розміру її земельної
ділянки. Вважала, що рішення Градизької
селищної ради Глобинського району
Полтавської області від 02 липня 2004 року
про передачу у приватну власність
земельної ділянки ОСОБА_5 по
АДРЕСА_2, площею 0,15 га, а також отримання
ним Державного акту про право
власності на цю земельну ділянку
порушує її законні права на
користування і володіння житловим
будинком та право на приватизацію
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні.

Рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 26
червня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 29 липня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
задоволення позову. Визнано незаконним
та скасовано рішення Градизької
селищної ради Глобинського району
Полтавської області від 02
липня 2004 року про передачу ОСОБА_5
безоплатно у приватну власність
земельної ділянки, загальною площею 0,15
га, для обслуговування житлового
будинку та господарських будівель по
АДРЕСА_2. Визнано недійсним Державний
акт серії ЯЛ № 213106, виданий на ім'я
ОСОБА_5 на право власності на земельну
ділянку, площею 0,15 га, з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_2. Скасовано державну реєстрацію
зазначеного державного акту в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та просить
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
ухвалюючи нове рішення про задоволення
позову, апеляційний суд, дослідивши
докази у справі й давши їм належну
правову оцінку, дійшов обґрунтованого
висновку про порушення відповідачами
права позивачки щодо користування
земельною ділянкою з розташованим
об'єктом нерухомості, а тому порушене
право підлягає захисту шляхом
визнання незаконними рішення селищної
ради про передачу безоплатно у
власність ОСОБА_5 земельну ділянку, а
також Державного акту на право
власності на цю земельну ділянку.
Позивачем не пропущений строк позовної
давності, оскільки про порушення свого
права вона дізналася у 2013 році.

Установлено, позивач у 1966 році набула
права власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, які розташовані
на земельній ділянці площею 1000 кв. м, що
межує із земельною ділянкою
відповідача.

Висновком експертизи, який є належним
та допустимим доказом, встановлено
фактичну невідповідність конфігурації
земельної ділянки відповідача,
відображеної в Державному акті, тій, що
встановлена на місцевості: в ділянку
АДРЕСА_2 включена частина земельної
ділянки АДРЕСА_1, площею 800 кв. м, з
розміщеними на ній будівлями та
спорудами позивача.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків апеляційного
суду не впливають та їх не
спростовують.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 29 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська