Провадження № 2/344/574/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Бородовського С.О.

за участі секретаря
Гупан Х.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дем`яненко
М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ "Медіасофт",
третя особа Територіальна інспекція з
питань праці в Івано-Франківській
області про стягнення заробітної
плати,-

ВСТАНОВИВ:

До Івано-Франківського міського суду
звернувся ОСОБА_1 до ТзОВ "Медіасофт",
третя особа Територіальна інспекція з
питань праці в Івано-Франківській
області про стягнення заробітної
плати. В позові вказано, що 01/03/2013 р.
позивача було прийнято на роботу до
відповідача на посаду системного
адміністратора з посадовим окладом 1500
гривень. 21/05/2013 р. позивача звільнено з
роботи за власним бажанням. Позивач
вказує, що за час перебування в
трудових відносинах відповідача не
виплачував йому заробітну плату.
Заборгованість складає 3366,35 гривень. За
час затримки виплати заробітної плати
позивач нарахував заборгованість
відповідача за 180 днів прострочення в
сумі 12855,60 гривень. У зв`язку з
позбавленням засобі до існування
позивач вважає, що йому було завдано
моральну шкоду, яку може бути
компенсовано в сумі 3000 гривень.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов та просив
його задовольнити із вказаних підстав.
Представник надав суду пояснення про
те, що він не визнає відомість, про яку
представник відповідача пояснила, що
нею підтверджено виплату грошових
коштів позивачу, оскільки вона не
містить назву відомість про виплату
заробітної плати.

В судовому засіданні представник
відповідача позов заперечив та просив
суд відмовити в позові з тих підстав, що
позивачу було виплачено грошові кошти,
які підлягали до виплати у зв`язку із
перебуванням в трудових відносинах з
відповідачем, затримки у виплаті
заробітної плати не було, моральну
шкоду позивачу не було завдано. При
виплаті заробітної плати позивачу було
виплачено на 914 гривень більше ніж
необхідно було. Також представник
надав суду пояснення про те, що після
подання суду відомості про виплату
позивачеві грошових коштів, яка
спростовувала його претензії він
просив про призначення експертизи, яку
відмовився оплачувати, а також позивач
відмовився надати суду зразки його
підпису стоячи і сидячи та відмовився
від надання суду зразків підписів на
момент вчинення спірного підпису,
після цього уникав судові засідання.
Зазначене стало підставою у відмові
експерта у проведенні експертизи.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до наказу № 130 від 28/02/2013
позивача було прийнято на роботу до
відповідача на посаду системного
адміністратора з окладом 1500 гривень.

Відповідно до довідки відповідача від
07/04/2014 р. заробітна плата, яка підлягала
до виплати позивачеві становила 2983,40
гривень.

Відповідно до платіжної відомості
позивач отримав від відповідача по 1000
гривень 07/03/2013р., 01/04/2013 р., 25/03/22013 р. та
30/04/2013 р. отримав 900 гривень.

Відповідно до п. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 1 ст. 218 ЦК України
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може грунтуватися на
свідченнях свідків. Зазначене
положення може бути застосовано до
спірних відносин на підставі ст. 9 ЦК
України.

16/06/2014 р. НДЕКЦ відмовило у проведенні
експертизи у зв`язку з неподанням
позивачем не менше 10 документів для
використання в якості вільних зразків,
достовірність яких не викликає
сумніву.

Відповідно до п. 1 ст. 146 ЦПК України у
разі ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Таким чином суд визнає факт підпису
позивачем письмового документа про
отримання ним грошових коштів в сумі,
що дорівнює сумі його претензій щодо
розміру заробітної плати, про який
представником відповідача
повідомлено, що він є платіжною
відомістю про отримання позивачем
заробітної плати. Саме з такою метою
позивач просив призначити і провести
експертизу, для спростування
зазначеного пояснення представника
відповідача.

Крім цьому необхідно зазначити, що
відповідно до ст. 9 ЦК України положення
цього Кодексу застосовуються до
врегулювання відносин, які виникають у
сферах використання природних
ресурсів та охорони довкілля, а також
до трудових та сімейних відносин, якщо
вони не врегульовані іншими актами
законодавства. В свою чергу в п. 1 ст. 601
ЦК України вказано, що зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги. Отже
позивачем не спростовано доказ
відповідача про отримання позивачем
грошових коштів за призначенням
заробітної плати ним не доведено. Крім
цього позивачем не доведено в якій
якості ним отримано зазначені грошові
кошти. Відповідні дії позивача та його
представника спрямовано на порушення
права відповідача на заявлення вимоги
про зарахування грошових вимог у разі
не отримання їх в якості заробітної
плати.

Таким чином усі пояснення представника
позивача спрямовані на зловживання
правом на звернення до суду.

Тому необхідно зазначити, що
відповідно до п. 1 ст. 61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб. Не
допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоди іншій особі, а
також зловживання правом в інших
формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі
недодержання особою при здійсненні
своїх прав вимог, які встановлені
частинами другою - п'ятою цієї статті,
суд може зобов'язати її припинити
зловживання своїми правами, а також
застосувати інші наслідки, встановлені
законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд
може відмовити у захисті цивільного
права та інтересу особи в разі
порушення нею положень частин другої -
п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Так само відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК
України особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані добросовісно
здійснювати свої процесуальні права і
виконувати процесуальні обов'язки.

06/06/2014 р. постановою
Івано-Франківського міського суду
скасовано постанову № 09-01-0258/882-65 про
накладення адміністративного
стягнення від 18/10/2013 р. на керівника
відповідача за ст. 188-6 КУпАП.

Відповідно до зазначеного та на
підставі ст. 10, 60 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 до ТзОВ "Медіасофт" про
стягнення заробітної плати за період з
01/03/2013 р. по 22/05/2013 р., середнього
заробітку за період з 22/05/2013 р. по 04/02/2014
р. та моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення. Рішення набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя:
С.О. Бородовський