У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд
рішення Лохвицького районного суду
Полтавської області від 2 жовтня 2012
року у зв'язку з нововиявленими
обставинами у справі за позовом ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 10 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» (далі -
ПАТ«Державний ощадний банк України»), в
якому зазначала, що вона працювала у
відповідача на посаді начальника
відділу бухгалтерського обліку і була
незаконно звільнена з посади за п. 1 ч. 1
ст. 40 КЗпП України, оскільки не
підписувала попередження про її
скорочення та при звільненні їй не
пропонувались інші посади.

Позивачка просила поновити її на
посаду начальника відділу
бухгалтерського обліку ПАТ«Державний
ощадний банк України», стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та відшкодувати моральну
шкоду, завдану незаконним звільненням.

Рішенням Лохвицького районного суду
Полтавської області від 2
жовтня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 6 грудня 2012 року, у
задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 8 січня 2013 року у
відкритті касаційного провадження на
підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 липня 2013 року у
допуску до провадження Верховного Суду
України справи за позовом ОСОБА_3 до
ПАТ «Державний ощадний банк
України» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 8 січня 2013 року відмовлено.

У серпні та жовтні 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду із заявами про
перегляд рішення Лохвицького
районного суду Полтавської області від
2 жовтня 2012 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Ухвалою Лохвицького районного суду
Полтавської області від 2 квітня

2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про
перегляд рішення районного суду у
зв'язку з нововиявленими обставинами
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 10 червня 2014 року
ухвалу районного суду скасовано та
постановлено нову ухвалу, якою у
задоволенні заяв ОСОБА_3 про перегляд
рішення районного суду у зв'язку з
нововиявленими обставинами
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права й порушення норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 10 червня 2014 року та ухвалити нове
рішення про задоволення її заяви.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи ухвалу районного суду та
відмовляючи у задоволенні заяви про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що обставини, на які посилалася ОСОБА_3
у поданій заяві, не можуть
розцінюватися як нововиявлені
обставини для перегляду рішення згідно
ст. 361 ЦПК України, оскільки не є
істотними, тобто такими, що могли
вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення. Ухвалу
районного суду скасовано з тих підстав,
що у порушення ч. 5 ст. 21 ЦПК України
заява була розглянута тим судом, який
ухвалював рішення суду по суті.

Проте такого висновку суд апеляційної
інстанції дійшов із порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України
справа розглядається апеляційним
судом за правилами, встановленими для
розгляду справи судом першої
інстанції, з винятками і доповненнями,
встановленими главою ЦПК України про
апеляційне провадження.

Апеляційний суд розглядає справу з
обов'язковим повідомленням осіб, які
беруть участь у справі, і у
відповідності до вимог ч. 1 ст. 305 ЦПК
України відкладає розгляд справи в
разі неявки у судове засідання особи,
яка бере участь у справі, щодо якої
немає відомостей про вручення їй
повістки, або за її клопотанням, коли
повідомлені нею причини неявки буде
визнано судом поважними.

Згідно з правилами ст. 74 ЦПК України
судові виклики здійснюються судовими
повістками про виклик, які разом із
розпискою надсилаються поштою
рекомендованим листом із
повідомленням або через кур'єрів за
адресою, зазначеною стороною. Особи,
які беруть участь у справі, можуть бути
повідомлені або викликані в суд
телеграмою, факсом чи за допомогою
інших засобів зв'язку, які забезпечують
фіксацію повідомлення або виклику.
Судова повістка про виклик повинна
бути вручена з таким розрахунком, щоб
особи, які викликаються, мали достатньо
часу для явки в суд і підготовки до
участі в судовому розгляді справи, але
не пізніше ніж за три дні до судового
засідання.

Відповідно до ч. 1 т. 365 ЦПК України
заява про перегляд судового рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами
розглядається у судовому засіданні.
Заявник та інші особи, які беруть
участь у справі, повідомляються про час
і місце засідання. Неявка цих осіб не є
перешкодою для розгляду заяви.

З матеріалів справи убачається, що про
судове засідання у суді апеляційної
інстанції, призначене на 10 червня 2014
року, коли було ухвалено оскаржуване
судове рішення, ОСОБА_3 не була
повідомлена.

Згідно зі ст. 129 Конституції України
однією з основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного оскарження
рішення суду, а відповідно ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод таке
конституційне право повинно бути
забезпечене судовими процедурами, які
повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за
відсутності учасника процесу, щодо
якого немає відомостей про вручення
йому судової повістки, є порушенням ст.
129 Конституції України та ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Розглянувши справу за відсутності
ОСОБА_3, апеляційний суд позбавив її
можливості доводити обставини, на які
посилалась у заяві про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Крім того, при постановленні ухвали
апеляційний суд допустив й інші
порушення вимог процесуального закону.

Так, перегляд судових рішень у зв'язку
з нововиявленими обставинами має
здійснюватись із дотриманням вимог
статей ст. ст. 361 - 365 ЦПК України, які
визначають підстави і порядок
перегляду, коло суб'єктів звернення із
заявою про перегляд судових рішень,
об'єкти перегляду, а також компетенцію
(процесуальні повноваження) судів, які
здійснюють такий перегляд.

Отже, за змістом ч. 1 ст. 363 ЦПК України
заява про перегляд судового рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами
по суті розглядається лише тим судом,
який ухвалив рішення, яке
переглядається. Апеляційний суд такого
рішення не ухвалював.

Відповідно до ст. 365 ЦПК Уграїни розгляд
заяви здійснюється судом за правилами,
встановленими цим Кодексом для
провадження у суді тієї інстанції, яка
здійснює перегляд. Розглянувши заяву,
суд може скасувати судове рішення, що
переглядається, і прийняти нове судове
рішення або залишити заяву про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами без
задоволення.

Відтак, повноважень скасовувати ухвалу
суду першої інстанції про залишення
заяви про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
суду першої інстанції без задоволення
і ухвалювати судове рішення по суті
такої заяви про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами
апеляційний суд немає.

Оскільки, скасовуючи ухвалу суду
першої інстанції та залишаючи заяву
про перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення суду першої
інстанції без задоволення, апеляційний
суд допустив порушення порядку
вирішення вказаного питання та вийшов
за межі своїх повноважень, то
оскаржувану ухвалу необхідно
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення п. 2
ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана
ухвала апеляційного суду не може
вважатись законною та підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 10 червня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта