Номер провадження: 22-ц/785/9567/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І.,
суддів Сєвєровой Є.С., Процик М.В.,

при секретарі судового засідання
Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 07 жовтня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Металюзкрайн Корп ЛТД» про поновлення
на роботі та стягнення належних сум, -

ВСТАНОВИЛА:

До Київського районного суду м. Одеси
звернувся ОСОБА_2 з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металюзкрайн Корп
ЛТД» про поновлення на роботі та
стягнення належних йому сум.
Посилаючись на незаконність його
звільнення з підприємства-відповідача
та затримку у проведенні повного
розрахунку при звільненні, просив суд
поновити його на посаді
докера-механізатора в ТОВ
«Металюзкрайн Корп ЛТД», стягнути з
відповідача середньомісячний
заробіток за час вимушеного прогулу,
стягнути на його користь
середньомісячний заробіток за час
затримки повного розрахунку в розмірі
2000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 07 жовтня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металюзкрайн Корп
ЛТД» про поновлення на роботі та
стягнення належних сум було задоволено
частково. Стягнуто з ТОВ «Металюзкрайн
Корп ЛТД» на користь ОСОБА_2 2000,00 грн.
середнього заробітку за весь час
затримки фактичного розрахунку при
звільненні. Стягнуто з ТОВ
«Металюзкрайн Корп ЛТД» на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60
грн. В задоволенні інших вимог позову
було відмовлено (а.с.38-41).

17.10.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 07 жовтня 2014 року. В
обґрунтування посилався на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, а також на
неповне встановлення судом обставин,
які мають значення для справи. А саме
посилався на те, що для встановлення
факту виявленої невідповідності
працівника займаній посаді або
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, роботодавець повинен
передусім керуватися висновком ВКК, в
якому зазначаються відомості про умови
та характер праці для працівника. Також
судом не з'ясовано, чому, як та за яких
підстав відповідач проводячи
засідання профкому від 16.04.2014 року та
29.05.2014 року не надав позивачу перелік
вакансій, які існували на той час на
підприємстві для фактичного
особистого ознайомлення, та з яких
підстав було встановлено, що на
підприємстві відсутня робота, яка
відповідала стану здоров'я позивача.
Також апелянт зазначив, що досліджуючи
вимогу про стягнення середнього
заробітку за весь час затримки, суд
виходив з того, що до суду не надано
відомостей про кількість робочих днів
позивача, тому судом враховано вимогу
позивача у сумі 2000 грн., замість
нарахованої судом у сумі 5416,41 грн.
Апелянт вважає, що суд мав можливість
стягнути з відповідача суму у розмірі
5416,41 грн., так як у відповідності до п.4
ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному
і повному з'ясуванню обставин справи.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримав, просив її задовольнити.
Представник відповідача проти
задоволення скарги заперечував.
Звернув увагу на те, сторона
відповідача намагалась справу
вирішити шляхом мирової угоди, проте
відповідач відмовився від цього,
зокрема ним зверталась увага на
необхідність уточнення позовних вимог
проте позивачем цього не було зроблено.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
скарги, пояснення учасників
провадження, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з
врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України,
судова колегія вважає за необхідним
зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої
інстанції виходив з того, що порушень
вимог діючого законодавства під час
звільнення відповідача не було
допущено, а тому підстав для
задоволення заявлених позовних вимог
не було. Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції.

Так, судом першої інстанції правильно
було встановлено, що наказом №19л від
04.03.1994 року позивача було прийнято на
ТОВ «Металюзкрайн Корп ЛТД» на посаду
докера-механізатора з 05.03.1994 року (а.с.3).

02.06.2014 року наказом №150/л позивача було
звільнено з посади докера-механізатора
бригади №215 на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з виявленою
невідповідністю виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, яка
перешкоджає продовженню даної роботи
(а.с.20).

Оцінюючи посилання апелянта на
порушення норм чинного законодавства
та не врахування висновку ВКК колегія
суддів виходить з того, що згідно зі ст.
43 КЗпП України розірвання трудового
договору з підстав, передбачених
пунктами 1 (крім випадку ліквідації
підприємства, установи, організації),
2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41
цього Кодексу, може бути проведено лише
за попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

16.04.2014 року ТОВ «Металюзкрайн Корп ЛТД»
в особі генерального директора
звернулось до профспілкового комітету
з поданням про надання висновку щодо
звільнення ОСОБА_2 з підстав п.2 ст.40
КЗпП України.

Профспілковий комітет підприємства
прийняв зазначене подання та запросив
позивача на засідання 16.04.2014 року о 13:00
(лист №04-243 від 16.04.2014 року), повідомивши
при цьому про те, що на вказаному
засіданні буде вирішуватись питання
про звільнення позивача з підстав п.2
ст. 40 КЗпП України (а.с.15).

Відповідно до виписки з протоколу №1
засідання профспілкового комітету від
16.04.2014 року позивач звернувся до
комітету з клопотанням про відкладення
вирішення питання про його звільнення
на 2 тижні в зв'язку з проходженням ним
повторного медичного огляду (а.с.16).

21.05.2014 року ТОВ «Металюзкрайн Корп ЛТД»
направило позивачу попередження про
його звільнення з підстав п.2 ст. 40 КЗпП
після отримання позитивного висновку
профспілкового комітету (згідно
відмітки, позивача з таким листом було
ознайомлено 22.05.2014 року) (а.с.17).

22.05.2014 року позивача було ознайомлено з
викликом у засідання профспілкового
комітету, що відбулось 29.05.2014 року о 13:00
годині (а.с.18).

Згідно протоколу №2 засідання
профспілкового комітету ТОВ
«Металюзкрайн Корп ЛТД» від 29.05.2014 року
у такому засіданні позивач висловив
свою згоду на звільнення за станом
здоров'я відповідно до КЗпП України, та
за такого, виходячи з відсутності на
підприємстві роботи, яка б відповідала
стану здоров'я ОСОБА_2 та на яку його
можна було б перевести, профспілковий
комітет надав згоду щодо звільнення
позивача з підстав п. 2 ст. 40 КЗпП
України (а.с.19).

З довідки до акту серія 10 ААВ №732197
медико-соціальної експертної комісії
вбачається, що позивачу 16.06.2014 року
встановлена третя група інвалідності
до 01.07.2015 року за загальним
захворюванням (а.с.23).

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що наказ про
звільнення позивача видано у порядку
та з підстав передбачених законом.
Вказані обставини були також
встановлені при проведенні перевірки
підприємства-відповідача
Територіальною державною інспекцією з
питань праці в Одеській області, зміст
результатів якої наведено в листі
Прокуратури Приморського району м.
Одеси №15-Є 843/5433-022 від 31.07.2014 року (а.с.6-7).

Щодо посилань апелянта на те, що судом
першої інстанції не було з'ясовано,
чому, та за яких підстав відповідач
проводячи засідання профкому від 16.04.2014
року та 29.05.2014 року не надав позивачу
перелік вакансій, які існували на той
час на підприємстві для фактичного
особистого ознайомлення, та з яких
підстав було встановлено, що на
підприємстві відсутня робота, яка
відповідала стану здоров'я позивача, то
матеріали справи містять висновок
профспілкового комітету ТОВ
«Металюзкрайн Корп ЛТД» щодо
відсутності іншої роботи на
підприємстві, на яку позивача можна
було б перевести за станом здоров'я,
підтверджується довідкою відділу
кадрів №17/ОК від 02.10.2014 року та довідкою
Медично-санітарної частини (а.с.34).

Щодо посилання апелянта, що суд мав
можливість стягнути з відповідача суму
у розмірі 5416,41 грн., так як у
відповідності до п.4 ст.10 ЦПК України,
суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, то колегія
суддів зауважує, що згідно зі ст. 11 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
позовних вимог. Згідно зі ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд здійснює
перевірку законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Як вбачається з
тексту позову, який під час розгляду
справи не уточнювався, розмір
стягнення було визначено позивачем в
розмірі 2 000 грн. В межах заявлених
позовних вимог було розглянуто справу,
а тому і перевірка його законності
здійснюється в межах заявлених
позовних вимог в суді першої інстанції.

Таким чином, оскільки, доводи
апеляційної скарги не знайшли своє
підтвердження, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу та залишає
рішення суду першої інстанції на
підставі ст. 308 ЦПК України без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
07 жовтня 2014 року - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 07 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А.І. Дрішлюк

М.В. Процик

Є.С. Сєвєрова