АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/3608/14-ц 22-ц/774/2117/К/14
Справа № 216/3608/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2117/К/14
Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Батуринській В.Б.,

за участі - представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 21
серпня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договорами позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договорами позики, в
якому просив стягнути з відповідача на
його користь заборгованість за
договором позики від 04.05.2013 року в сумі
6675,99 грн. з яких: 1500,00 грн. - основний
борг, 49,20 грн. - інфляційні витрати, 41,79
грн. - три проценти річних, 5085,00 грн. -
пеня; заборгованість за договором
позики від 16.07.2013 року в розмірі 202570,04
грн., з яких: 16000,00 грн. - сума основного
боргу, 664,95 грн. - інфляційні витрати, 305,09
грн. - три проценти річних, 185600,00 грн. -
пеня; заборгованість за договором
позики від 05.09.2013 року в розмірі 19134,40
грн., з яких: 6000,00 грн. - сума основного
боргу, 249,36 грн. - інфляційні витрати, 105,04
грн. - три проценти річних, 12780,00 грн. -
пеня; а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5
посилався на те, що між ним та ОСОБА_4
04.05.2013 року було укладено договір
позики, згідно умов якого він передав
відповідачці в борг 1500,00 грн. строком до
01.06.2013 року та у разі порушення строків
розрахунку відповідач має сплатити
пеню в розмірі 1% від суми позики за
кожен день прострочення. 16.07.2013 року
позивач надав відповідачці
безпроцентну позику в розмірі 16000,00
грн., строком до 16.09.2013 року. На
підтвердження отримання коштів
відповідачкою написано письмову
розписку, в якій зазначено, що у разі
порушення строків розрахунку, вона
повинна сплатити пеню в розмірі 5% від
суми заборгованості, за кожен день
прострочення. 05.09.2013 року позивачем
було надано відповідачці безпроцентну
позику в розмірі 6000,00 грн. строком до
05.10.2013 року. На підтвердження укладення
договору позики та посвідчення факту
передачі відповідачці грошей, остання
надала письмову розписку, згідно умов
якої, у разі порушення строків
розрахунку, вона має сплатити пеню, в
розмірі 1% від суми заборгованості, за
кожен день прострочення. Проте, після
спливу строків розрахунку
відповідачем коштів позивачеві не
повернуто.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 21
серпня 2014 року позовні вимоги
задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
228380,43 грн. - з яких 23500,00 грн. - загальний
розмір боргів за вказаними
зобов'язаннями від 04.05.2013 року, 16.07.2013
року та 05.09.2013 року; 203465, грн. - загальний
розмір пені за не своєчасне повернення
грошових коштів; 451,92 грн. - загальний
розмір 3% річних; 963,51 грн. - загальний
розмір інфляційних витрат; а також
судовий збір в розмірі 2283,80 грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, поставила
питання про скасування вказаного
рішення та ухвалення нового про
відмову в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі. В обґрунтування
апеляційної скарги, представник
відповідача посилалась на те, що надані
відповідачкою позивачеві розписки про
отримання коштів та укладання з ним
договору позики є фіктивними
правочинами та насправді вона не
розуміла наслідків укладання таких
правочинів. Зазначає, що відповідачка
знаходилась в тяжкому матеріальному
становищі у зв'язку з чим погодилась на
пропозицію позивача щодо укладання
фіктивних угод з метою подальшого
уникнення поділу майна із своїм
чоловіком, з яким проживала без
реєстрації шлюбу. Також представник
відповідача зазначила, що відповідачка
ніде не працює, має на утримання двох
малолітніх дітей та нізащо не
погодилась би брати в борг грошові
кошти на вказаних вище умовах, тим
більше на такі короткі строки.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з доведеності
та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не може повністю
погодитись з таким висновком суду
виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
04.05.2013 року було укладено договір
безпроцентної позики, за умовами якого
відповідач отримала від позивача
позику в розмірі 1500,00 грн. та
зобов'язалась їх повернути 01.06.2013 року,
а у разі порушення строків повернення
коштів - сплатити пеню в розмірі 1,0 % від
суми заборгованості (а.с.8).

Також, 16.07.2013 року ОСОБА_4 було отримано
від ОСОБА_5 позику в розмірі 16000,00 грн. та
зобов'язалась повернути їх в строк до
16.09.2013 року, а у разі порушення троків
повернення грошових коштів - сплатити
пеню в розмірі 5,0 % від суми
заборгованості за кожен день
прострочення (а.с.9).

Крім того, 05.09.2013 року ОСОБА_4 було
отримано від ОСОБА_5 позику в розмірі
6000,00 грн. та зобов'язалась повернути їх
в строк до 05.10.2013 року, а у разі
порушення троків повернення грошових
коштів - сплатити пеню в розмірі 1,0 % від
суми заборгованості за кожен день
прострочення (а.с.9).

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) у власність передає
іншій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої
ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Як вбачається з приписів ст. 1047 ЦК
України договір позики укладається в
письмовій формі і на підтвердження
його укладання та його умов може бути
надана розписка позичальника або інший
документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової
суми.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
ж самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк, та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу. Якщо
позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552
цього Кодексу, яка нараховується
від дня, коли речі мали бути повернуті,
до дня їх фактичного повернення
позикодавцеві, незалежно від сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 625 ЦК Країни за
порушення грошового зобов'язання
передбачає відповідальність боржника.
Зокрема, боржник, що прострочив
виконання зобов'язання, на вимогу
кредитора повинен сплатити суму боргу
з урахуванням встановленого індексу
інфляції , а також три процента річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом. Крім того, даною
нормою передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Так, згідно розрахунку позивача розмір
3% річних, від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
договором позики від 04.05.2013 року
становить - 41,79 грн., за розпискою від
16.07.2013 року становить - 305,09 грн., та за
розпискою від 05.09.2013 року становить -
105,04 грн.

Інфляційні витрати згідно вказаного
розрахунку за договором позики від
04.05.2013 року становить - 49,20 грн., за
розпискою від 16.07.2013 року становить -
664,95 грн., та за розпискою від 05.09.2013 року
становить - 249,36 грн.

Відтак, з огляду на викладене колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції щодо необхідності та
розміру стягнення з відповідача на
користь позивача суми позики, а також
інфляційних витрат та трьох відсотків
річних.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитись з розміром, стягнутої судом
першої інстанції суми пені за
вказаними позиками з наступних
підстав.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно Верховного Суду України від
03.09.2014 року установивши, що розмір
неустойки значно більший від розміру
боргового зобов'язання (разом із
нарахованою індексацією та трьома
процентами річних), суд повинен
застосовувати норми ст. 551 ЦК України.
Проте, як вбачається з матеріалів
справи, судом першої інстанції
вказаної норми закону до спірних
правовідносин не застосовано.

Відтак, застосувавши до спірних
правовідносин, вимоги ч. 3 т. 551 ЦК
України, а також приймаючи до уваги
майновий стан відповідача, на
утриманні якої знаходиться двоє
неповнолітніх дітей, при цьому остання
перебуває на у стані вагітності,
тимчасово не працює, колегія суддів
вважає, що розмір пені за вказаними
борговими зобов'язаннями слід
зменшити. Зокрема за договором позики
від 04.05.2013 року слід стягнути пеню в
розмірі 1500,00 грн., за розпискою від
16.07.2013 року - 16000,00 грн., та за розпискою
від 05.09.2013 року - 6000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального
законодавства, у зв'язку із чим
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення.

Крім того у відповідності до ч. 5 ст. 88
ЦПК України якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Відтак, колегія суддів вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача судові витрати в
розмірі 484,15 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2014
року -скасувати та ухвалити нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1, уродж. м. Кривого Рогу, на
користь ОСОБА_5 заборгованість за
договором позики від 04.05.2013 року в сумі
3090,99 грн., в тому числі: 1500,00 грн. - сума
основного боргу, 49,20 грн. - інфляційні
витрати, 41,79 грн. - три проценти річних
та 1500,00 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1, уродж. м. Кривого Рогу, на
користь ОСОБА_5 заборгованість за
договором позики від 16.07.2013 року в сумі
32970,04 грн., в тому числі: 16000,00 грн. - сума
основного боргу, 664,95 грн. - інфляційні
витрати, 305,09 грн. - три проценти річних
та 16000,00 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1, уродж. м. Кривого Рогу, на
користь ОСОБА_5 заборгованість за
договором позики від 05.09.2013 року в сумі
12354,40 грн., в тому числі: 6000,00 грн. - сума
основного боргу, 249,36 грн. - інфляційні
витрати, 105,04 грн. - три проценти річних
та 6000,00 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1, уродж. м. Кривого Рогу, на
користь ОСОБА_5 судові витрати в
розмірі 484,15 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: