Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2836/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ковальчук С. Я.
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

18.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Мурашка С.І.

Суддів - Сукач Т.О., Кривохижі В.І.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Гайворонської міської ради
Кіровоградської області, третя особа:
відділ Держземагенства в
Гайворонському районі, про визнання
незаконним та скасування рішення
Гайворонської міської ради, визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю та
стягнення моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Гайворонського районного суду
Кіровоградської області від 06 жовтня
2014 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 та просив
визнати незаконним і скасувати рішення
Гайворонської міської ради №833 від
14.06.2012 року про передачу відповідачці у
власність земельної ділянки по
АДРЕСА_1, площею 775,0 кв.м, визнати
недійсним виданий на підставі
зазначеного рішення на ім'я позивачки
державний акт на право приватної
власності на землю, стягнення
моральної шкоди, а також стягнути 5000
грн. моральної шкоди.

Позивач зазначав, що йому на праві
приватної власності належить житловий
будинок з господарськими спорудами за
адресою: вулиця АДРЕСА_2, в якому він
проживає з 1982 року, який обладнаний
каналізацією з виводом у вигрібну яму.

По сусідству з ним, в будинку АДРЕСА_1
проживає відповідачка ОСОБА_3

До грудня 2011 року його будинок і
будинок відповідачки були єдиним
двоквартирним житловим будинком і для
їх обслуговування була споруджена
єдина каналізаційна яма, якою до серпня
2012 року вони спільно користувалися.

22.12.2011 року, рішенням № 401 Гайворонської
міської ради, двоквартирному житловому
будинку надано статус житлового
будинку садибного типу та виділено в
окремі домоволодіння з присвоєнням
присадибним земельним ділянкам
окремих адрес, а саме: АДРЕСА_2, та
АДРЕСА_1.

В результаті встановлення міською
радою площі земельних ділянок, спільна
вигрібна яма виявилась на присадибній
земельній ділянці відповідачки, яка
отримавши державний акт на право
власності на земельну ділянку
позбавила його можливості
користуватися вигрібною ямою
перекривши каналізаційну трубу.

Відповідачка вважає вигрібну яму своєю
власністю, але під час розроблення
проекту відведення земельної ділянки
та проекту землеустрою не погоджувала
з ним межу між їхніми земельними
ділянками та не погоджувала порядок
користування вигрібною ямою.

Вважає його підпис в акті про
встановлення та погодження в натурі
меж земельної ділянки є підробленим.

Внаслідок порушення відповідачкою
його права він позбавлений можливості
нормального господарського
обслуговування та використання його
садиби без каналізаційної ями, чим йому
завдано моральної шкоди.

Рішенням Гайворонського районного
суду Кіровоградської області від 06
жовтня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4,
підтримали апеляційну скаргу з
посиланням на викладені в ній
обставини, ОСОБА_3 заперечувала проти
доводів апеляційної скарги, надала
письмове заперечення.

Представники Гайворонської міської
ради та відділу Держземагенства в
Гайворонському районі в судове
засідання не з'явилися, від міської
ради надійшло письмове заперечення на
апеляційну скаргу та заява про розгляд
справи без їхньої участі.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу на праві приватної власності
належить житловий будинок з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_2, в якому він проживає з 1982 року.

У користуванні позивача знаходиться
присадибна земельна ділянка для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, будинок
обладнаний каналізацією з виводом у
вигрібну яму.

По сусідству з позивачем в будинку по
АДРЕСА_1 проживає відповідач ОСОБА_3

До грудня 2011 року будинки позивача та
відповідачки були двоквартирним
житловим будинком за єдиною адресою:
АДРЕСА_2, та земельною ділянкою.

При будівництві зазначеного будинку в
60-70х роках для обслуговування квартир
була споруджена єдина каналізаційна
яма (вигріб), яка до серпня 2012 року була
об'єктом користування кожного жителя
цього будинку, перебувала на земельній
ділянці спільного користування, що
підтверджується довідкою
будинкоуправління ДУ-16, виданою в 1998
році.

У 1992 році позивач викупив з державної
власності квартиру у вказаному
житловому будинку, що підтверджується
договором купівлі-продажу житла від
02.07.1992 року.

22.12.2011 року, рішенням № 401 Гайворонської
міської ради, двоквартирному житловому
будинку по АДРЕСА_2, надано статус
житлового будинку садибного типу та
виділено в окремі домоволодіння з
присвоєнням присадибним земельним
ділянкам окремих адреси АДРЕСА_2, та
АДРЕСА_1.

Рішенням Гайворонської міської ради
№411 від 08.09.2011 року сторонам виділено
площу земельних ділянок по фактичному
користуванню, відповідно ОСОБА_2
виділено земельну ділянку площею 873
кв.м., а ОСОБА_3 площею 760 кв.м. і вигрібна
яма знаходиться на присадибній
земельній ділянці відповідачки.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, площею 0,775 га,
розташованої по АДРЕСА_1, що
підтверджується копією державного
акта на право власності на земельну
ділянку Серія ЯК № 092794.

Право приватної власності на земельну
ділянку набуто на підставі рішення
сесії Гайворонської міської ради № 833
від 14.06.2012 року.

Крім того, відповідачці на праві
приватної власності за вказаною
адресою належить будинок загальною
площею 68,2 кв.м., жилою - 43,7 кв.м., і до
складу належних їй господарських
будівель входить вигріб (літера Л), що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно та витягом
про державну реєстрацію прав.

Право приватної власності набуто на
підставі рішення виконкому
Гайворонської міської ради № 426 від
27.01.2012 року.

02.07.2012 року складено акт про
встановлення та погодження в натурі
меж земельної ділянки ОСОБА_3, за
адресою АДРЕСА_1, суперечних питань і
претензій з боку суміжних
землекористувачів (землевласників) не
виникло.

Зазначений акт за суміжного
землекористувача підписала дружина
позивача, що підтверджено нею в
судовому засіданні суду першої
інстанції.

Позивач просить визнати незаконним та
скасувати рішення Гайворонської
міської ради, яким передано у власність
відповідачці земельну ділянку, а також
визнати недійсним та скасувати
державний на право власності на
земельну ділянку виданого на ім'я
відповідачки посилаючись на те, що з
ним, як суміжним власником не погоджено
межі земельної ділянки, акт про
встановлення та погодження в натурі
меж земельної ділянки він не
підписував, він позбавлений можливості
нормального господарського
обслуговування та використання своєї
садиби без вигрібної ями доступ до якої
він не має з вересня 2013 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
фактично між сторонами існує спір з
приводу використання вигрібної ями,
яка раніше була об'єктом спільного
користування і в теперішній час
знаходиться на земельній ділянці яку
приватизувала відповідачка і яка
перекрила позивачу до неї доступ.

Однак, з такими доводами позовної заяви
погодитись не можна і обраний
позивачем спосіб захисту не поновить
його прав користування спірною
вигрібною ямою.

Частина перша статті 15 ЦК України
закріплює право кожної особи на захист
свого права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Положення
цієї статті базуються на нормах
Конституції України, які закріплюють
обов'язок держави забезпечувати
захист: прав усіх суб'єктів права
власності і господарювання (стаття 13),
захист прав і свобод людини і
громадянина судом (частина перша
статті 55).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до пункту «б» частини
першої статті 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Статтею 81 ЗК України визначено, що
громадяни набувають право власності на
земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності,
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК
Українигромадяни набувають право
власності на земельну ділянку із
земель комунальної власності за
рішенням органів місцевого
самоврядування.

Стаття 118 ЗК Українивстановлює, що
громадяни, зацікавлені в одержані
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель комунальної
власності для ведення особистого
селянського господарства, будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
подають заяву до відповідної сільської
ради за місцезнаходженням земельної
ділянки. Сільська рада розглядає заяву
і в разі згоди на передачу земельної
ділянки у власність надає дозвіл на
розробку проекту її відведення. Після
розробки проекту відведення земельної
ділянки організацією, яка має
відповідний дозвіл на виконання цих
видів робіт, та погодження його з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини, проект відведення
земельної ділянки подається на розгляд
сільської ради, яка розглядає його та
приймає рішення про передачу земельної
ділянки у власність.

Право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
документу, що посвідчує це право, та
його державної реєстрації (ст. 125 ЗК
України). Таким документом на підставі
ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції на час
отримання у власність земельної
ділянки відповідачкою)є державний акт
на право власності на земельну ділянку.

Матеріалами справи підтверджується, що
рішенням Гайворонської міської ради
№401 від 22 грудня 2011 року двоквартирному
житловому будинку по АДРЕСА_2, надано
статус житлового будинку садибного
типу та виділено в окремі
домоволодіння. Надано присадибній
земельній ділянці, площею 760 кв.м.,
громадянки ОСОБА_3 адресу: АДРЕСА_1.
Залишено присадибній земельній
ділянці, площею 873, 0 кв.м., громадянина
ОСОБА_2 адресу: АДРЕСА_2. Зобов'язано
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернутись в
Ульянівське МБТІ для оформлення
правових документів (а.с.12).

08 вересня 2011 року міська рада
розглянула спільну заяву ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 і прийняла рішення №411 про
встановлення площі присадибної
земельної ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_2,
площею - 873 кв.м. по фактичному
користуванню, ОСОБА_3 по АДРЕСА_3, площею
- 760 кв.м. по фактичному користуванню
(а.с.13).

Рішенням Гайворонської міської ради
від 14 червня 2012 року №833 передано у
власність ОСОБА_3 земельну ділянку, що
знаходилась в її користуванні за
адресою: АДРЕСА_1, із земель житлової та
громадянської забудови Гайворонської
міської ради, Гайворонського району
Кіровоградської області, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка) загальною
площею 0,0775 га., у тому числі по угіддях:
35. Землі під одно-та двоповерховою
житловою забудовою - 0,0775 га. (а.с.72).

02.07.2012 року складено акт про
встановлення та погодження в натурі
меж земельної ділянки виділеної ОСОБА_3
(а.с.20).

На підставі рішення міської ради від 14
червня 2012 року №833, 27 серпня 2012 року
ОСОБА_3 отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№092794 (а.с.71).

Як підтвердив в судовому засіданні
апеляційного суду позивач, після
рішення міської ради №411 від 08 вересня
2011 року про встановлення йому площі
присадибної земельної ділянки за
встановленням та погодженням в натурі
меж наданої йому земельної ділянки він
у відповідні органи не звертався.

Крім того, матеріалами справи
підтверджується, що відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 22.02.2012 року, виданого
на підставі рішення міської ради №426
від 27.01.2012 року (а.с.61) ОСОБА_3 є власником
будинку по АДРЕСА_1, в тому числі вона є
власником спірного вигрібу.

Законність набуття відповідачко права
власності на спірну вигрібну яму ніким
не оскаржена.

Таким чином, аналізуючи в сукупності
матеріали справи колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Гайворонської міської ради №833 від
14.06.2012 року прийняте в межах
повноважень міської ради і підстав для
визнання його незаконним та скасування
не вбачається.

З наведених позивачем доводів позовної
заяви не вбачається підстав для
визнання недійсним і скасування
державного акту на право на земельну
ділянку виданого на ім'я ОСОБА_3

Правильними є висновки суду першої
інстанції про відсутність підстав для
стягнення на користь позивача
моральної шкоди і такі висновки
ґрунтуються на вимогах ст.ст.23, 1167 ЦК
України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
доводи апеляційної скарги, що після
отримання державного акту
відповідачкою зменшилась земельна
ділянка яка відведена позивачу, не були
підставою позову, а письмових заяв про
зміну предмету або підстав позову
позивач не подавав, тому виходячи з
вимог ст.303 ЦПК України такі доводи
апеляційної скарги є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гайворонського районного суду
Кіровоградської області 06 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді