Провадження по справі № 2-п/752/100/14
У Х В А Л А

08.09.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при
секретарі Сімаченко А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні заяву
відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 21.12.2007 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу було задоволено та розірвано
шлюб між сторонами.

15.07.2014 року відповідач ОСОБА_1
звернулася до суду з заявою про
перегляд заочного рішення від 21.12.2007
року, обґрунтовуючи її тим, що вона не
була належним чином повідомлена про
час та місце розгляду справи, оскільки
перебувала на лікуванні та
реабілітації в даний період, на
підтвердження чого надала відповідні
документи. Також зазначила, що
висновки, викладені в рішенні суду, не
відповідають дійсним обставинам,
оскільки вона та позивач на час
розгляду справи вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
підтримували подружні відносини,
підстави для розірвання шлюбу були
відсутні. З огляду на викладене,
просила рішення суду від 21.12.2007 року
скасувати, а справу призначити до
розгляду в загальному порядку.

Заявник в судовому засіданні вимоги
заяви підтримала. Наголошувала, що
перебувала на лікуванні та про
наявність вказаного позову в
провадженні суду не знала, судових
повісток не отримувала. Крім того,
вказала, що суд не мав права винести
вказане рішення, оскільки нею 18.10.2007
року було народжено дитину, а нормами
Сімейного кодексу України заборонено
розлучати осіб до спливу року з дати
народження. Разом з тим, повідомила, що
з позивачем не проживають однією сім'єю
з початку 2008 року, остання зустріч між
ними мала місце чотири роки тому.

Представник позивача в судовому
засіданні вважала вимоги заяви
безпідставними. В наданих до суду
запереченнях зазначила, що на час
розгляду справи судом між сторонами
фактично припинені шлюбні відносини,
вони проживали окремо, спільного
господарства не вели. Крім того,
вказала, що ОСОБА_2 з 2009 року перебуває в
зареєстрованому шлюбі з іншою особою,
від шлюбу має двох малолітніх дітей. За
таких обставин, просила рішення
залишити без змін, а заяву без
задоволення.

Дослідивши заяву, заслухавши думку
заявника та представника позивача,
з'ясувавши обставини, на які
посилається заявник, як на підставу
перегляду заочного рішення, суд дійшов
висновку, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає
скасуванню за наявності двох умов
разом:

1) якщо судом буде встановлено, що
відповідач, тобто заявник, не з'явився у
судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач
(заявник у цьому провадженні) мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

На виконання Наказу Державної Судової
Адміністрації від 06.01.2006 року №2 щодо
строків зберігання судових справ, було
вилучено та знищено як такі, що
втратили практичне значення, матеріали
судових справ згідно переліку, серед
яких матеріали судової справи за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, що підтверджується
Актом №9 від 28.10.2013 року Про вилучення
для знищення справ, що не підлягають
зберіганню.

Таким чином, суд позбавлений
можливості встановити факт отримання
відповідачем судових повісток та
наявності розписок щодо повідомлення
про дату та час судового розгляду
справи.

Водночас, як вбачається зі змісту
заочного рішення суду від 21.12.2007 року,
який зберігається Архівом
Голосіївського районного суду м. Києва,
заявник була належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи шляхом здійснення публікації в
засобах масової інформації.

Згідно ст. 74 ЦПК України, в редакції, що
діяла на момент винесення рішення, з
опублікуванням оголошення про виклик
відповідач вважається повідомленим
про час і місце розгляду справи.

Заявник посилається на те, що вона
перебувала на лікуванні та
реабілітації під час розгляду справи,
що виключає можливість належного
повідомлення про дату та час розгляду.
Водночас, як вбачається з долученої до
заяви медичної документації, ОСОБА_1
перебувала на лікуванні в період з
08.11.2007 року до 28.11.2007 року, тоді як
рішення суду було ухвалено 21.12.2007 року,
таким чином, за період, що передував
винесенню рішення, остання могла
дізнатися про дату та час розгляду
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Розглядаючи другу умову для скасування
заочного рішення суд виходив з того, що
відповідно до ст. 232 ЦПК України
відповідач у своїй заяві про перегляд
заочного судового рішення повинен
зазначити такі обставини та такі
докази на їх підтвердження, що якби
вони були відомі суду при ухваленні
заочного рішення, суд прийшов би до
іншого висновку ухвалив би принципово
інше рішення.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що відповідач не надала
конкретних доказів, які б могли
слугувати для суду підставою для
винесення принципово іншого рішення,
оскільки остання в судовому засіданні
повідомила, що з початку 2008 року з
позивачем разом не проживає, останній
раз сторони спілкувалися чотири роки
тому.

Крім того, в запереченнях позивач
наполягає на тому, що на час розгляду
справи шлюбні відносини між сторонами
були фактично припинені, а посилання
заявника на те, що позивачем було
здійснено оплату її лікування не
можуть слугувати підставою для
висновку, що сторони у вказаний період
проживали однією сім'єю.

Одночасно, суд бере до уваги також те,
що згідно поданих представником
позивача документів, ОСОБА_2 23.12.2009 року
повторно одружився та має від нового
шлюбу двох малолітніх дітей. За таких
обставин, скасування заочного рішення
суду буде суперечити моральним засадам
суспільства та інтересам
неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що заява про перегляд
заочного рішення задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 224, 228, 231, 232 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу - залишити без
задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ст.
294 ЦПК.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя