Провадження №2/485/638/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Снігурівка.

Снігурівський районний суд
Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Лисенко М.Є.,

при секретарі - Семенаки А.Г.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

з участю представника позивача -
ОСОБА_2,

з участю 1-го відповідача - ОСОБА_3,

з участю 2-го відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 1 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про зобов'язання вчинення
певних дій та стягнення завданих
матеріальних збитків,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року позивачка звернулася з
зазначеним позовом до суду. В
обґрунтовування позовних вимог
посилалася на те, що вона є власником
житлового будинку АДРЕСА_1. Для його
будівництва та обслуговування їй було
виділено земельну ділянку площею 1600
кв.м. Відповідачі по справі є рідною
матір'ю та братом, які мешкають рядом, а
земельні ділянки є суміжними. Між ними
постійно виникають сварки, щодо
користування земельною ділянкою та
житловим будинком. Останні без її
дозволу заходять не територію її
домоволодіння та вчиняють відносно неї
та її сім»ї хуліганські дії, а також
пошкодили її майно на суму 2000 гривень.
Неодноразово зверталася до
працівників міліції, щодо притягнення
до адміністративної відповідальності
та відшкодування шкоди. Їй
рекомендовано звернутися до суду з
позовом.

Просить суд заборонити
відповідачам наближатися до
домоволодіння менш ніж на 50 метрів. Та
стягнути з відповідача ОСОБА_4, 2000
гривень за заподіяння матеріальних
збитків її майну. А також стягнути з
відповідачів понесені судові витрати
за розгляд справи в суді та витрат за
надання їй правової допомоги.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
зменшили. Просять заборонити
відповідачам заходити на територію
домоволодіння та до житлового будинку
та стягнути з відповідачів понесені
судові витрати.

Відповідачі та їх представник
позовні вимоги не визнали. Суду
пояснили, що позивач без правових
підстав використовує земельну ділянку
та житловий будинок. Який збудував
чоловік та батько. Вважають що мають
право на майно яке належить не тільки
ОСОБА_1, а і їм. ОСОБА_4, також
заперечував, щодо заподіяння збитків
позивачу. Просять у задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши показання сторін,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується
наявними у справі доказами, що позивач
ОСОБА_1, є власником житлового будинку
АДРЕСА_1. (а.с.4-8) Що межує із земельною
ділянкою ОСОБА_5, в будинку якої
проживають відповідачі: донька ОСОБА_3,
та онук ОСОБА_4 Які вважають, що позивач
без правової підстави використовує
земельну ділянку та житловий будинок.
Між ними постійно виникають сварки,
щодо користування земельною ділянкою
та житловим будинком. Оскільки останні
вважають, що вони також мають право на
це майно. Відповідачі без дозволу
позивача заходять на територію її
домоволодіння та вчиняють відносно неї
та її сімї хуліганські дії, а також
пошкодили її майно на суму 2000 гривень.

На підтвердження свого позову
позивач ОСОБА_1, надала Витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку.(а.с.10-13).Витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та Свідоцтво про право
власності на нерухоме майне (земельну
ділянку). (а.с.47-48). Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно житловий
будинок АДРЕСА_1 та Витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
(житловий будинок). (а.с.80-81).

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Крім цього, у відповідності до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

З урахуванням обставин справи суд за
вибором позивача може зобов'язати
особу припинити дію, яка порушує право,
як спосіб захисту цивільного права,
яким створюються перешкоди в
здійсненні суб'єктивного права.

При ухваленні рішення суд оцінює
докази відповідно до вимог статей 58-59
ЦПК України за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть вважатися
встановленими в цивільній справі, якщо
такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Результати оцінки доказів суд від
ображає в рішенні, в якому наводяться
мотиви їх прийняття чи відмови у
прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК
України, обов'язок доказування певних
обставин лежить на стороні, яка
посилається на них як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності
яких наполягає позивач є підставою для
відмови у позові, а у разі, якщо на тому
наполягає відповідач для відхилення
його заперечень проти позову, а
відповідно, для задоволення вимог
позивача.

З наданих матеріалів справи, так із
показань позивачки, вбачається, що
вона є власником житлового будинку
АДРЕСА_1. Для його будівництва та
обслуговування позивачу надана
земельна ділянка площею 0.1690 га. Яка
межує із земельною ділянкою що
належить ОСОБА_5, в будинку якої
проживають відповідачі. ОСОБА_4, без
дозволу позивача заходить не територію
її домоволодіння та вчиняє відносно
неї та її сім»ї хуліганські дії, а також
пошкодив її майно. Про, що свідчать
висновки начальника Снігурівського РВ
УМВС України в Миколаївській області. (
14-20,23-26). Як вбачається

У зв'язку з наведеним вище, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є обґрунтованими та
підлягають задоволенню, але частково.

Позовні вимоги про заборону
відповідачів заходити на територію
домоволодіння та житлового будинку без
дозволу позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі, які
доведені матеріалами справи.

Щодо відшкодування матеріальних
збитків в сумі 2000 гривень, Суд залишає
без задоволення. Оскільки позивачем не
надано доказів щодо розрахунку
заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.ст.84, 88 ЦПК
України суд стягує з відповідачів на
користь позивача солідарно судовий
збір в сумі 243 гривень 60 копійок за
розгляд справи в суді та судові
витрати за надання правової допомоги в
сумі 500 гривень.

Керуючись ст. ст. 10,11,57,60,209,212,214-215,218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про зобов'язання вчинення
певних дій та стягнення завданих
матеріальних збитків задовольнити
частково.

Заборонити ОСОБА_3, ОСОБА_4 заходити на
територію домоволодіння та до
житлового будинку ОСОБА_1, що
розташований по АДРЕСА_1.

Решту позовних вимог позивача ОСОБА_1,
залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, солідарно на
користь ОСОБА_1 243 гривень 60 копійок
судового збору за розгляд справи в суді
та 500 гривень за надання їй правової
допомоги, а всього 743 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Миколаївського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, апеляційної скарги.
Особи які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ