Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3204/14
Головуючий у 1 інстанції Плечищева О.В.
Суддя-доповідач Ломейко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.,

Суддів: Ломейка В.О.,

Кухаря С.В.,

При секретарі Хомяк К.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 27 травня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 13.06.2006
року ОСОБА_3 отримала 13.06.2006 року кредит
у розмірі 25 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що
підписана разом з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та Банком Договір,
підтверджується підписом у заяві.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання
за договором та угодою виконав в
повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3
кредит у розмірі, встановленому
договором.

ОСОБА_3 не надала своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, таким
чином порушивши умови кредитного
договору та ст.ст.509, 526,527, 1054 ЦК України.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
ОСОБА_3 станом на 31.10.2013 року має
заборгованість 91733, 94 грн., яка
складається з: 23548, 09 грн. -
заборгованість за кредитом, 61741,39 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1599,99 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500, 00 грн. -
штраф (фіксована частина), 4344,47 грн. -
штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини,
ПАТ КБ «ПриватБАНК» просив суд
стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором у розмірі 91 733,94
грн. та судові витрати.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 27 травня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Оскаржуючи рішення суду першої
інстанції апелянт посилається на те, що
перебіг строку позовної давності ще не
розпочався, оскільки з 2006року, жодна з
сторін не заявила про свій намір його
розірвати, тому він автоматично
пролонговується відповідно до п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг.

Такі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції, який належним чином
дослідив надані докази та з*ясував
обставини справи, дійшов
обґрунтованого та законного висновку.

Так судом першої інстанції
установлено та підтверджено
матеріалами справи, що 13.06.2006 року між
ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, який
складають разом Заява позичальника,
Умови надання банківських послуг,
Правила користування платіжною
карткою, за умовами якого ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 25 000 грн, зі
сплатою 36 % річних, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачкою ОСОБА_3 умов кредитного
договору станом на 31.10.2013 року має
заборгованість 91733, 94 грн.

Згідно з п. 9.12 умов і правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонгується на такий
самий термін.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Судом першої інстанції правильно
звернуто увагу те, що останній платіж
на погашення позичальником
заборгованості здійснено 23.06.2010 року, а
до суду з указаним позовом банк
звернувся у січні 2014 року, тобто з
пропущенням 3-х річного строку позовної
давності.

Таким чином, питання застосування
строку позовної давності відповідно до
ст. 256 ЦК України, ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК
України, ч. 4 ст. 267 ЦК України, з
урахуванням цих обставин та заперечень
відповідача, який посилається на
пропуск позивачем строку позовної
давності, факту пред'явлення позову
тільки у січні 2014року, судом першої
інстанції вирішено вірно.

Отже доводи апеляційної скарги, що
позовна давність не сплинула, оскільки
строк договору не закінчився, так як
дія його пролонговується, не
ґрунтуються на умовах договору та
обставинах справи.

Оскільки відповідно до умов
Договору, що вбачається з розрахунку,
повернення кредитних коштів визначено
періодичними щомісячними платежами,
позовна давність повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу, то
після останньої сплати в 23 червня
2010року наступний платіж повинен був
здійснюватися в липні 2010року, а отже з
цього часу почався відлік строку
позовної давності.

Відповідна правова позиція
викладена у постанові Верховного Суду
України від 18 червня 2014 року у справі №
6-61цс14.

Посилання представника апелянта
на звернення з позовом до відповідачки
в суд не спростовують висновок суду
першої інстанції про пропущення строку
позовної давності, оскільки позовна
заява від 25.10.2010 року до ОСОБА_3, та інших
осіб, на яку надав та посилається
апелянт, ухвалою судді визнана
неподаною та повернута позивачу. Інших
доказів, які б с достовірністю свідчили
про переривання перебігу позовної
давності матеріали справи не свідчать.

Інші доводи апеляційної скарги
також не є суттєвими та не спростовують
висновок суду та не дають підстав для
скасування рішення суду, яке ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 27 травня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: