АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

при секретарі Данилко О.А.

з участю сторін: позивача - ОСОБА_1, її
представника - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання квартири
особистою приватною власністю, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 14 серпня 2014 року,-

В С Т А Н О В
И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_5
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4
про визнання квартири особистою
приватною власністю. ІНФОРМАЦІЯ_1
позивачка померла, що підтверджується
свідоцтвом про смерть. Єдиним
спадкоємцем померлої ОСОБА_5 є її дочка
ОСОБА_1, яка по даній справі являється
правонаступником і звернулася до суду
із новою редакцією позовної заяви про
визнання квартири особистою приватною
власністю ОСОБА_5.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 14
листопада 1980 року між ОСОБА_5 та
відповідачем було укладено шлюб, який в
подальшому 13 квітня 2006 року розірваний
на підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці. Під час
шлюбу, її мати ОСОБА_5 23 лютого 2005 року з
ОСОБА_6 уклали договір довічного
утримання (догляду).

___________________________________________________________________

№ 22ц/794/1382/ 2014 р.
Головуючий у І
інстанції Галичанський О.І.

Категорія: 5

Суддя-доповідач Владичан А.І.

Згідно умов договору ОСОБА_8 передає, а
ОСОБА_5 отримує у власність квартиру
АДРЕСА_1, а її мати в свою чергу
зобов'язувалась забезпечувати ОСОБА_8
утриманням та доглядом довічно.

Договір довічного утримання був
зареєстрований у Чернівецькому ОБТІ 02
березня 2005 року.

Свої зобов'язання за даним договором
її мати виконувала добросовісно та
своєчасно. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла.
Мати поховала її за власні кошти, що
підтверджується копією свідоцтва про
поховання від 07.05.2011 року, оплачених
квитанцій по рахункам-замовленням
№701488 та №003501 МКП «Спецкомбінату».

Підтвердженням того, що спірна
квартира набута ОСОБА_5 на підставі
договору довічного утримання та була
її приватною власністю є також
обставини, які встановлені рішенням
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 13.04.2006 року, відповідно до
якого з лютого 1999 року ОСОБА_5 з
відповідачем не підтримували
стосунків, не вели спільного
господарства. ОСОБА_4 жодної участі в
укладенні та виконанні умов договору
довічного утримання не брав.

Просила суд визнати квартиру АДРЕСА_1
особистою приватною власністю ОСОБА_5.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 14.08.2014 року
позовних вимог ОСОБА_1 задоволено
повністю. Визнано особистою приватною
власністю ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій вважає, що
дане рішення є незаконним і таким, що
підлягає скасуванню у зв'язку із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

В своїй апеляційній скарзі
посилається на те, що суд першої
інстанції при постановленні рішення
повинен був виходити із принципу
презумпції права спільної сумісної
власності подружжя, яке виникло 02
березня 2005 року, в момент реєстрації
права власності на квартиру.

Крім того, суд дійшов до
неправомірного висновку про
припинення між сторонами шлюбних
відносин з 1999 року, оскільки в період з
1995 року по 2005 року він перебував на
заробітках за межами України,
здійснював матеріальну підтримку
сім»ї, що підтверджується банківською
довідкою, з якої вбачається, що 24 лютого
2005 року на ім'я ОСОБА_5 ним було
перераховано 19714 доларів США. Просить
скасувати рішення суду першої
інстанції про визнання квартири
особистою приватною власністю, та
ухвалити нове рішення по справі.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню,
враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_5 набула право власності на
спірну квартиру самостійно, в той
період часу ,коли її чоловік протягом
багатьох років перебував за кордоном і
їхній шлюб носив формальний характер,
що підтверджується фактом розірвання
шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у 2006 році.

Крім того, судом вказано, що
відповідач не брав участі в укладенні
договору довічного утримання, а також у
виконанні його умов.

Колегія суддів вважає, що висновки
суду є правильними, оскільки
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному дослідженні наявних у
справі доказів та на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, вірно
застосовано до правовідносин, що
склалися, норми матеріального та
процесуального права.

Судом вірно встановлено, що померла
ОСОБА_5 здійснювала догляд за ОСОБА_8 у
відповідності до умов договору
довічного утримання. Згідно витягу про
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 спірна квартира на підставі
договору довічного утримання належить
ОСОБА_5, що підтверджує належне
виконання зі сторони ОСОБА_5 умов
договору. Крім того рішенням
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 13.04.2006 року встановлено,
що з лютого 1999 року ОСОБА_5 з
відповідачем ОСОБА_4 не підтримували
подружніх стосунків, не вели спільного
господарства.

Згідно ч.6 ст. 27 СК України - суд може
визнати особистою приватною власністю
дружини , чоловіка майно, набуте нею,
ним за час їхнього окремого проживання
у зв'язку з фактичним припиненням
шлюбних відносин.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що відповідач не
приймав участі у догляді за ОСОБА_6,
оскільки в період з 1995 року по 2006 рік
перебував за кордоном. Факт надіслання
37 тисяч євро відповідачем на рахунок
ОСОБА_5 на наступний день після
укладення договору довічного
утримання не є належним доказом про
участь його у догляді за ОСОБА_8,
оскільки доказів отримання даних
коштів в матеріалах справи відсутні.
Також як вбачається з рішенням
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 13.04.2006 року сторони
припинили шлюбні стосунки з лютого 1999
року. Дослідивши матеріали
справи колегією суддів встановлено, що
позивачем на підтвердження своїх
позовних вимог надані достатні та
допустимі докази того, що спірна
квартира являється її особистою
приватною власністю.

Посилання апелянта на те, що суд
першої інстанції не правомірно дійшов
висновку про припинення між сторонами
шлюбних відносин з 1999 року, є
необґрунтованими та не заслуговують на
увагу, оскільки спростовуються
матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
посилається на те, що 24 лютого 2005 року
на ім'я ОСОБА_5 ним було перераховано 19
714 доларів США, що є свідченням того, що
він здійснював матеріальну підтримку
сім»ї, однак з такими доводами колегія
суддів погодитись не може оскільки,
доказів отримання саме ОСОБА_5 вказаних
коштів немає. Крім того, факт
надсилання коштів, не свідчить про те,
що відповідач здійснював догляд чи
приймав участь у догляді за ОСОБА_6.

Отже, враховуючи вищенаведене суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, яка є
правонаступником ОСОБА_5, про визнання
квартири особистою приватною
власністю.

Доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Рішення
суду ухвалено відповідно до норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування по доводам
апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити .

Рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 14 серпня
2014 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: