АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/1525/13-ц
Провадження № 22-ц/792/1816/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю: прокурора - Мартинюк Н.Ю.,

представників: ПАТ "Укртрансгаз" -
Попової Л.І.,

Красилівської районної державної
адміністрації - Процюка Ю.А.,

відділу Держземагентства у
Красилівському районі Хмельницької
області - Озійчук Ю.Г.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Хмельницької області на
рішення Красилівського районного суду
Хмельницької області від 22 липня 2014
року у справі за позовом Хмельницького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері в
інтересах держави в особі публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до ОСОБА_4, Красилівської районної
державної адміністрації, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
позивача - ДП "Вінницький науково -
дослідний та проектний інститут
землеустрою", Державна інспекція
сільського господарства у
Хмельницькій області, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідачів
- відділ Держземагентства у
Красилівському районі, Хмельницька
регіональна філія ДП "Центр державного
земельного кадастру", приватна фірма
"Земінвест", сільськогосподарський
кооператив „Кузьминський", про
визнання незаконним та скасування
розпорядження голови Красилівської
районної державної адміністрації та
визнання недійсним державного акта на
право приватної власності на земельну
ділянку,-

в с т а н о в и л а:

В серпні 2013 року Хмельницький прокурор
з нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері в інтересах держави
в особі публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" (далі - ПАТ
"Укртрансгаз") звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_4, Красилівської районної
державної адміністрації, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
позивача - ДП "Вінницький науково -
дослідний та проектний інститут
землеустрою" (далі - дочірнє
підприємство), Державна інспекція
сільського господарства у
Хмельницькій області (далі - інспекція),
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідачів - відділ
Держземагентства у Красилівському
районі (далі - відділ Держземагентства),
Хмельницька регіональна філія ДП
"Центр державного земельного кадастру"
(далі - центр земельного кадастру),
приватна фірма "Земінвест", СК
„Кузьминський", про визнання
незаконним та скасування
розпорядження голови Красилівської
районної державної адміністрації №
88/2005-р від 14.03.2005 року „Про погодження
проекту землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) з
видачею державних актів на право
власності на землю" в частині
затвердження проекту розподілу земель
щодо передачі у власність земельної
ділянки (паю) ОСОБА_4 на території
Кузьминської сільської ради
Красилівського району та передачі у
власність земельної частки (паю) ОСОБА_4
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва за
межами населеного пункту площею 2,31 га
та визнання недійсним державного акта
на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯА №326765 від
26.09.2005 року, виданого на ім'я ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог
прокурор вказав, що Хмельницькою
прокуратурою з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері була
проведена перевірка, якою встановлено
порушення земельного законодавства
під час розпаювання земель на
території Кузьминської сільської ради
Красилівського району Хмельницької
області.

На підставі розпорядження голови
Красилівської райдержадміністрації №
88/2005-р від 14.03.2005 року ОСОБА_4 було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 326765 від
26.09.2005 року, сільськогосподарського
призначення, площею 2,31га, яка
розташована на території Кузьминської
сільської ради (кадастровий номер
:02:004:0036). Технічну документацію по
складанню проекта розподілу земель
виготовляла приватна фірма "Земінвест".

Вищевказане розпорядження голови
Красилівської РДА в частині
затвердження проекту розподілу земель
щодо передачі у власність земельної
ділянки (паю) відповідачу ОСОБА_4 є
незаконним. Так, на території
Красилівського району проходить
магістральний газопровід ДУ 108х4, який
введено в експлуатацію 30.10.1976 року.

Таким чином, на момент отримання ОСОБА_4
земельної ділянки у власність об'єкт
газопроводу - магістральний газопровід
вже був побудований та введений в
експлуатацію. Під час проведення
розпаювання та передачі земельних
ділянок у власність громадянам на
території Кузьминської сільської ради
органом виконавчої влади порушено
земельне законодавство, оскільки не
враховано обмеження щодо використання
землі, на якій розташовані об'єкти
магістрального газопроводу, у зв'язку з
чим відповідачу - фізичній особі
передано у власність земельну ділянку,
на якій розташований об'єкт
газопроводу Красилівського лінійного
виробничого управління магістральних
газопроводів, та яка за вищевказаних
обставин не може належати на праві
приватної власності громадянам.

Рішенням Красилівського районного
суду Хмельницької області від 22 липня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Хмельницької області вважає,
що рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому просить скасувати його і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначив, що суд не врахував
того, що 30.10.1976 року був введений в
експлуатацію магістральний
газопровід, який проходить по
території Кузьминської сільської ради
Красилівського району, в зв'язку з чим
відповідно до вимог Закону України
„Про трубопровідний транспорт" та ЗК
України, земельна ділянка, по якій він
проходить відноситься до земель
державної власності і не може
передаватися у приватну власність; ПФ
„Земінвест" при виготовленні проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) не
було враховано наявність земель
державної власності під газовим
трубопроводом, що призвело до передачі
у власність ОСОБА_4 земельної ділянки,
на якій розміщено охоронний кран
магістрального газопроводу. Тим самим
ПАТ „Укртрансгаз" було позбавлено
можливості зареєструвати право
постійного користування земельною
ділянкою трубопровідного транспорту,
оскільки відбулося накладення
земельної ділянки, яка перебуває у
власності відповідача - фізичної особи
та земельної ділянки площею 0,0015 га, по
якій проходить газопровід, що
підтверджується наявним в справі
доказами.

В судовому засіданні прокурор та
представник ПАТ „Укртрансгаз"
підтримали доводи апеляційної скарги.

Представники Красилівської
райдержадміністрації та
держземагентства в суді пояснили, що
при вирішенні апеляційної скарги
покладаються на позицію суду.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позову
Хмельницького прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері в інтересах держави в особі ПАТ
"Укртрансгаз" суд першої інстанції
виходив з того, що прокурором та
представником позивача не було
доведено, що на час прийняття
заступником голови Красилівської
районної державної адміністрації
спірного розпорядження спірна
земельна ділянка перебувала на
законних підставах в користуванні
позивача, оскільки цільове призначення
цієї земельної ділянки - землі
сільськогосподарського призначення,
не було змінено у передбаченому
законом порядку до цього часу. Також
справа не містить об'єктивних даних про
те, що земельні ділянки
трубопровідного транспорту та
приватної власності накладаються одна
на одну.

Судом встановлено, що 30 жовтня 1976 року в
експлуатацію прийнятий газопровід,
виконаний на замовлення КСП „Росія" с.
Кузьмин Красилівського району.

Враховуючи стратегічне значення та
потенційну небезпеку магістральних
трубопроводів, експлуатацію та
обслуговування газопроводу ДУ 108х4
покладено на Красилівське лінійне
виробниче управління магістральних
газопроводів - структурний підрозділ
філії "Управління магістральних
газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ
"Укртрансгаз", 100% акцій якої належить
державі.

27 травня 1995 року Кузьминською
сільською радою народних депутатів
Красилівського району Хмельницької
області був виданий державний акт на
право колективної власності на землю
КСП „Росія" площею 2420,43 га для
сільськогосподарського виробництва.

На території вказаної земельної
ділянки знаходиться запірна арматура,
яка є складовою лінійної частини
вказаного вище газопроводу.

Відповідно до розпорядження голови
Красилівської районної державної
адміністрації № 88/2005-р від 14.03.2005 року
"Про погодження проекту землеустрою
щодо організації території земельних
часток (паїв) з видачею державних актів
на право власності на землю" ОСОБА_4
видано державний акт серії ЯА № 326765 від
26.09.2005 року на право приватної
власності на землю для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 2,31 га з кадастровим
номером :02:004:0036 на території
Кузьминської сільської ради
Красилівського району

Докази того, що об'єкт газопроводу
знаходиться на земельній ділянці
ОСОБА_4 містяться у листі-зверненні
начальника Красилівського ЛВУМГ до
Хмельницького транспортного прокурора
(а.с. 7, т. 1); клопотанні начальника
державної інспекції сільського
господарства в Хмельницькій області
(а.с. 8, т. 1); протоколі проведення
перевірки документації із землеустрою
та обмінного файла відділу
Держземагенства у Красилівському
районі Хмельницької області з додатком
(а.с. 14-15, т. 1); письмовому повідомленні
начальника відділу Держземагенства у
Красилівському районі на адресу
Хмельницького транспортного прокурора
(а.с. 16, т. 1).

Суд помилково не прийняв до уваги
вищевказані документи в якості
належних та допустимих доказів,
посилаючись лише на пояснення, надані в
суді начальником відділу
Держземагентства у Красилівському
районі Веремюка Р.В. При цьому судом не
наведено мотивів, за яких він надав
перевагу поясненню останнього перед
письмовими доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду
представники Красилівської
райдержадміністрації та відділу
Держземагентства у Красиівському
районі пояснили, що не виключають
можливості накладення земельних
ділянок одна на одну, допускають, що на
земельній ділянці ОСОБА_4 розташований
об'єкт газопроводу - запірний кран.

За таких обставин висновок суду про те,
що земельна ділянка ОСОБА_4 не
накладається на земельну ділянку, на
якій розташований об'єкт газопроводу є
необґрунтованим та таким, що базується
на припущеннях, в порушення вимог ч. 4
ст. 60 ЦПК України.

Питання про можливість проведення
судової експертизи з цього приводу в
порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом
першої інстанції не обговорювалося, в
суді апеляційної інстанції з
відповідною заявою сторони не
звернулися, незважаючи на роз'яснення
їм такого права судом.

В той же час, оскільки цей висновок суду
не призвів до неправильного вирішення
спору, тому підстав для його скасування
або зміни в межах доводів апеляційної
скарги колегія суддів не вбачає.

Статтями 109, 110, 111 ЗК Української РСР в
редакції 1970 року передбачено, що
землями промисловості, транспорту,
курортів, заповідників та іншого
несільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані в
користування підприємствам,
організаціям та установам для
здійснення покладених на них
спеціальних завдань (промислового
виробництва, транспорту, організації
курортів, заповідників та ін.).

Розміри земельних ділянок, що
надаються для цілей, вказаних у статті
109 цього Кодексу, визначаються
відповідно до затверджених у
встановленому порядку норм або
проектно-технічної документації.
Відведення земельних ділянок в натурі
здійснюється з урахуванням черговості
їх освоєння.

Відповідно до Основ земельного
законодавства Союзу РСР та союзних
республік порядок користування
землями промисловості, транспорту,
курортів, заповідників та іншого
несільськогосподарського призначення,
встановлення зон з особливими умовами
землекористування (округи санітарної
охорони і т. ін.) визначається
положеннями про ці землі,
затверджуваними Радою Міністрів СРСР і
Радою Міністрів Української РСР.

Статтею 117 вказаного Кодексу
передбачено, що землями транспорту,
ліній електропередачі та зв'язку
визнаються ті землі, що надані в
користування підприємствам
залізничного, автомобільного,
морського, річкового, повітряного і
трубопровідного транспорту,
організаціям, що здійснюють
експлуатацію ліній електропередачі, та
організаціям зв'язку.

Відповідно до ст. 118 ЗК Української РСР
в редакції 1970 року землі, надані
транспорту, використовуються його
підприємствами для здійснення
покладених на них завдань.
Використання цих земель в межах
населених пунктів здійснюється у
відповідності з генеральним планам
розвитку і забудови цих населених
пунктів або передбачуваних перспектив
їх розвитку.

Згідно зі ст. 119 цього ж Кодексу землі в
смугах відводу залізниць,
автомобільних шляхів, трубопроводів та
інших видів транспорту, вільні від
лінійних споруд та інших шляхових
об'єктів, багаторічних захисних
насаджень, службових наділів та
колективних городів робітників і
службовців, а для трубопроводів і
землі, зайняті трубопроводами, за
рішенням виконавчого комітету
районної (міської) Ради депутатів
трудящих можуть надаватися у тимчасове
користування колгоспам, радгоспам та
іншим сільськогосподарським
підприємствам для
сільськогосподарських потреб.
Зазначені землі повертаються органам
транспорту за їх вимогою, коли в цьому
виникає виробнича потреба, з
відшкодуванням тимчасовим
землекористувачам невикористаних
затрат.

Статтею 1 Закону України "Про
трубопровідний транспорт" передбачено,
що об`єкти трубопровідного транспорту -
це магістральні та промислові
трубопроводи, включаючи наземні,
надземні і підземні лінійні частини
трубопроводів, а також об`єкти та
споруди, основне та допоміжне
обладнання, що забезпечують безпечну
та надійну експлуатацію
трубопровідного транспорту; охоронна
зона - землі вздовж магістральних та
промислових трубопроводів, навколо
промислових об'єктів для забезпечення
нормальних умов їх експлуатації,
запобігання ушкодженню, а також для
зменшення їх негативного впливу на
людей, суміжні землі, природні об'єкти
та довкілля в цілому.

Відповідно до ст. 11. Закону України «Про
трубопровідний транспорт» до земель
трубопровідного транспорту належать
земельні ділянки, на яких збудовано
наземні і надземні трубопроводи та їх
споруди, а також наземні споруди
підземних трубопроводів.

Уздовж трубопроводів встановлюються
охоронні зони. Земля в межах охоронних
зон не вилучається, а використовується
з обмеженнями (обтяженнями) відповідно
до закону або договору. Порядок
встановлення, розмір та режим
використання охоронної зони об'єкта
трубопровідного транспорту
визначаються законодавством України.

Згідно до п. 7, 8 Правил охорони
магістральних трубопроводів,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 1747 від 16 листопада
2002 року, для забезпечення безпечної
експлуатації об'єктів магістрального
трубопровідного транспорту, зокрема
об'єктів магістральних газопроводів I і
II класу, магістральних нафтопроводів,
нафтопродуктопроводів,
конденсатопроводів, магістрального
трубопровідного транспорту,
призначеного для транспортування
рідкого аміаку та етилену,
встановлюються охоронні зони згідно з
додатками 1 - 4.

В умовах існуючої забудови розміри
охоронних зон можуть зменшуватися
Держнаглядохоронпраці з урахуванням
розташування існуючих споруд, рельєфу
місцевості тощо на підставі
обґрунтування, поданого власником
забудови та погодженим з підприємством
магістрального трубопровідного
транспорту та відповідними органами
державного нагляду і контролю.

Земельні ділянки, розташовані у межах
охоронних зон, не вилучаються у їх
власників і користувачів (далі -
землекористувачі), а використовуються
з обмеженнями, передбаченими цими
Правилами та в порядку, встановленому
Земельним кодексом України.

Отже, з аналізу зазначених нормативних
актів вбачається, що сам по собі факт
знаходження земельної ділянки в межах
охоронної зони не тягне за собою
вилучення її у власників та визнання
недійсними рішень щодо передачі її у
власність, а тільки підставою для її
використання власником з обмеженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Виходячи з наведеного, слід прийти до
висновку про те, що під час проведення
розпаювання та передачі земельних
ділянок у власність громадянам на
території Кузьминської сільської ради
Красилівського району, органом
виконавчої влади - районною державною
адміністрацією не було допущено
порушення земельного законодавство
при передачі у власність ОСОБА_4
земельної ділянки, на якій розташовано
об`єкт газопроводу Красилівського
лінійного виробничого управління
магістральних газопроводів - охоронний
кран магістрального газопроводу,
оскільки заборони на передачу у
приватну власність спірних земель не
встановлено. Таким чином підстав,
передбачених законом для визнання
спірного розпорядження недійсним в
даному випадку не вбачається.

Не спростовують висновків суду
першої інстанції й інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і
всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 324
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Хмельницької області
відхилити. Рішення Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 22 липня

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук

________________________________________________________________________
_______________________

Головуючий у першій інстанції - Вознюк
Р.В.
Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 47