провадження 2/331/1142/14
справа 331/3223/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р. Жовтневий районний суд м.
Запоріжжя у складі

головуючого судді
Смолки І.О.,

при секретарі
Жовнерчук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до КП «Запоріжелектротранс»,
ПрАТ «Страхова компанія «АХА
Страхування», третя особа: ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальних збитків
від злочину і компенсації моральної
шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в
який неодноразово уточнювала і, в
останній редакції якого від 17.11.2014 р.
зазначила, що водій трамвая ОСОБА_2
19.09.2009 року о 10 годині, керуючи трамваєм
№ НОМЕР_1, здійснювала рух по
трамвайній колії вулиці Горького з
боку вулиці Української в напрямку
вулиці Гагаріна в місті Запоріжжі. У
салоні трамвая в якості пасажира
перебувала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На
зупинці громадського транспорту
«площа Пушкіна » в місті Запоріжжя
водій ОСОБА_2 зупинила керований
трамвай і виробляла посадку - висадку
пасажирів. Пасажир ОСОБА_3 в цей час,
вийшовши з передніх пасажирських
дверей трамвая, не відійшла від трамвая
на безпечну відстань, а стояла біля
закритої передньої двері, тримаючись
за неї правою рукою. Водій трамвая
ОСОБА_2 перед початком руху після
висадки пасажирів, маючи об'єктивну
можливість виявити через праве
зовнішнє дзеркало заднього виду
пасажира ОСОБА_3, яка не відійшла від
трамвая на безпечну відстань і
трималася за його кузов правою рукою, в
порушення правил безпеки дорожнього
руху, не переконалася в безпеці і
почала рух вперед в напрямку вулиці
Гагаріна. При початку руху трамвая
ОСОБА_3, продовжуючи триматися за
передні двері трамвая, проти своєї волі
також відновила рух, і в міру
збільшення швидкості трамвая, не
втримавшись, впала з правого боку
трамвая, в безпосередній близькості
від його кузова. В порушення вимог
правил безпеки дорожнього руху, водій
ОСОБА_2, не реагуючи на небезпечне
становище ОСОБА_3, продовжувала
подальший рух, допустивши наїзд з
подальшим переїздом правими задніми
колесами вагона трамвая № НОМЕР_1 на
пішохода ОСОБА_3

У ході дорожньо - транспортної пригоди,
згідно висновку експерта № 2338 М від
30.10.2009 року, ОСОБА_3 були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді
травматичної ампутації 4 , 5 пальців
лівої стопи, відкритий перелом 2, 3
пальців лівої стопи, обширна
циркулярна інфікована рана ( 40 см.
завдовжки ) нижньої третини лівої
гомілки і стопи з відшаруванням і
розім'яті шкіри по всій поверхні,
підшкірно-жирової клітковини з
пошкодженням м'язів і сухожиль
розгиначів і розгиначів з переломом
п'яткової кістки зі зміщенням, з
кровотечею з рани.

Згідно висновку експерта № 67 / к від
13.12.2011 року, травму лівої нижньої
кінцівки у ОСОБА_3 слід кваліфікувати,
як тілесне ушкодження середнього
ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК
України як порушення безпеки правил
дорожнього руху та експлуатації
транспорту особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило
заподіяння потерпілому середнього
ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

Позивачка вважає, що її матері було
заподіяно матеріальну і моральну
шкоду, що знаходяться в
причинно-наслідковому зв'язку з ДТП.

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя
від 03.02.2012 року постановив кримінальну
справу за обвинуваченням ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
286 КК України, припинити на підставі ст.
10 КПК України.

Вказаним злочином заподіяно
матеріальної шкоди на суму 66751 грн. 78
коп., яка складається з чеків на
лікування (на загальну суму 2450 грн. 08
коп.), з квитанції та рахунків на
поховання (на загальну суму 3072 грн. 22
коп.) чеків за оплату за поминки (на
загальну суму 4619 грн. 48 коп.), з
квитанції за оплату виготовлення та
встановлення пам'ятника (на загальну
суму 56610 грн. 00 коп.).

Між підприємством
«Запоріжелектротранс» та ЗАТ
«Страхова компанія АХА Страхування»
був укладений договір № 448-дго/08зп від 10
грудня 2008 року добровільного
страхування цивільної
відповідальності власника наземного
транспортного засобу перед третіми
особами, який діяв на дату ДТП.

Відповідно до п.3.2.2 зазначеного
договору, настання цивільно-правової
відповідальності власника
транспортного засобу за шкоду,
заподіяну життю та здоров»ю третіх
осіб віднесено до страхових випадків,
а, відповідно до п.4.4 цього ж договору,
франшиза до таких випадків не
застосовується. Відповідно до
вищезазначеного договору за даним
страховим випадком встановлено ліміт
відповідальності у розмірі 5 000,00 грн.

На підставі статей 1194,1172,1187,1166 ЦК
України позивачка просить суд стягнути
на свою користь з КП
«Запоріжелектротранс» матеріальну
шкоду у розмірі 61 751 грн. 78 коп., з ПрАТ
«СК АХА Страхування» 5 000,00 грн.

Крім того, позивачка зазначає, що вона
дуже страждала і страждає морально з
приводу нанесення її матері тяжких
травм, які були їй заподіяні в
результаті ДТП. Це спричинило для
позивачки велику душевну травму з
приводу того, що після ДТП мати
переживала тяжкі фізичні страждання.
Вона постійно потребувала догляду,
піклування та лікування, у зв»язку з
чим родина позивачки несла значні
матеріальні витрати, що негативно
позначилось на сімейному бюджеті.
Раптова смерть ОСОБА_3 призвела до
сильного емоційного та психологічного
потрясіння членів сім»ї позивачки.

Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у 100 000,00
грн. і просить стягнути її з КП
«Запоріжелектротранс».

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 позов підтримав.

Представник КП «Запоріжелектротранс»
заперечує проти позову, надала
письмові заперечення і пояснила, що
травми, отримані ОСОБА_3 під час ДТП не
знаходяться у причинно-наслідковому
зв»язку зі смертю ОСОБА_3, вимоги
позивачки необґрунтовані та не
підтверджені належними та допустимим
доказами.

Представник страхової компанії у
судове засідання не з»явилась, надала
письмові заперечення і у своїй заяві
попросила суд розглядати справу у її
відсутності.

ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилась.
Повістки, направлені судом на її
адресу, зазначену у позові, поверталися
на адресу суду з відміткою «истечение
срока хранения». Представник КП
«Запоріжелектротранс» пояснила, що
ОСОБА_2 звільнилась і її
місцезнаходження не відомо.

Сторони не заперечують слухати справу
у відсутності третьої особи ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної і
кримінальної справи, суд вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

судом встановлено, що ОСОБА_2 була
прийнята на роботу в трамвайне депо №2
водієм трамваю 1-го класу з 26.10.2005 року
(наказ № 287-к від 25.10.2005).

19.09.2009 року ОСОБА_2 при виконанні
трудових обов'язків скоїла ДТП, в
результаті якої були спричинені
тілесні ушкодження ОСОБА_3, які в
подальшому були кваліфіковані як
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості. Під час лікування
постраждала особа померла. Однак, за
результатами комісійної
судово-медичної експертизи від 01.06.2011
смерть ОСОБА_3., а також ампутація та
подальша реампутація кінцівки не пов
'язані з травмою опорно-рухового
апарату, що були отримані під час ДТП,
отримані травми не супроводжувалися
загрозливими для життя явищами, не
призвели до загрози життю та не лежать
в причинно-наслідковому зв язку з
подією ДТП.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 03.02.2012 кримінальна
справа відносно ОСОБА_2 була припинена
на підставі ст. 10 КПК України.

Позивач є дочкою постраждалої особи, у
зв'язку з чим, заявлено цивільний позов.

Щодо стягнення матеріальної шкоди, суд
зазначає наступне:

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодуванню підлягають збитки
(майнова шкода тощо), що завдані
правопорушенням (цивільне,
адміністративне, злочин), як
протиправного діяння, що спричиняє
шкоду суспільству і карається за
законом, а отже відшкодуванню
підлягають збитки, які знаходяться у
причинному зв'язку з правопорушенням.

Підставою для настання
цивільно-правової відповідальності за
заподіяння майнової шкоди є
правопорушення, що включає в себе певні
елементи: шкода; протиправність
поведінки особи, яка заподіяла шкоду;
причинний зв'язок між ними: вина.
Відсутність хоча б одного елемента
складу правопорушення, за загальним
правилом, виключає настання
відповідальності, передбаченої ст.1166
ЦК України.

В позові не зазначено, хто поніс
витрати на лікування ОСОБА_3 (чи вона
сама, чи позивач, не видно це і з наданих
суду ксерокопій чеків) і, що ці витрати
пов'язані з заподіянням шкоди ОСОБА_3

Якщо саме позивачці було заподіяно
майнову шкоду, яка відшкодовується в
якості компенсації витрат на лікування
в силу ст.ст. 22, 1166, 1192 Цивільного
кодексу України, то, по даній справі
протиправної поведінки щодо позивача
ОСОБА_2 не здійснювала, понесені
витрати не є майновою шкодою в розмінні
ст. 1166 Цивільного кодексу України,
позивачу не спричинялась майнова
шкода, тому вона не може бути
відшкодована в силу вищевказаних
статей, оскільки відсутній
причинно-наслідковий зв'язок між
збитками на лікування та подією ДТП,
оскільки така шкода позивачу не
заподіювалась.

Якщо позивач є спадкоємцем померлої
ОСОБА_3, то пунктом 3 частини 1 статті 1219
Цивільного кодексу України
передбачено, що не входять до складу
спадщини права та обов'язки, що
нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема: право на
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Отже, якщо ці витрати понесла
померла ОСОБА_3 або кошти на лікування
були витрачені з її власних збережень,
пенсії тощо, то ці витрати нерозривно
пов'язані з цією особою, і у порядку
спадкування до позивача не переходить
право на отримання відшкодування таких
витрат.

За результатами комісійної
судово-медичної експертизи від 01.06.2011
смерть ОСОБА_3., а також ампутація та
подальша реампутація кінцівки не пов
'язані з травмою опорно-рухового
апарату, що були отримані під час ДТП,
отримані травми не супроводжувалися
загрозливими для життя явищами, не
призвели до загрози життю та не лежать
в причинно-наслідковому зв язку з
подією ДТП. Таким чином, смерть ОСОБА_3
не знаходиться в прямому причинному
зв'язку з наїздом трамваю, а тому
відсутні підстави відшкодовувати
шкоду у зв'язку зі смертю,а саме: на
поховання, поминки, встановлення
пам»ятника.

Щодо вимог про стягнення моральної
шкоди у розмірі 100000,00грн.

Цивільний кодекс України передбачає
спеціальну норму права з питання
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю - параграф 2 глави 82. Так,
стаття 1200 ЦК України зазначає, що у разі
смерті потерпілого, право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті.

Позивачем у даній справі не надано
документів, які б підтверджували
наявність такого права на
відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не
входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема: право на
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, особисті немайнові права.
Таке право виникає лише за однієї
підстави - відповідно до ст. 1230 ЦК
України, до спадкоємця переходить
право на відшкодування моральної
шкоди, яке було присуджене судом
спадкодавцеві за його життя.

Фізичні страждання (біль від отриманих
травм) були спричинені не позивачу, а
ОСОБА_3

Ампутація кінцівки та подальша смерть
не були пов'язана з отриманими
травмами, а були наслідком того, що
постраждала особа мала давні важкі
захворювання.

У зв'язку з відсутністю
причинно-наслідкового зв'язку між
подією ДТП та смертю ОСОБА_3,
підприємство «Запоріжелектротранс» не
може нести негативні наслідки у
вигляді відшкодування моральної шкоди
за це. Позовні ж вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди
ґрунтуються на підставах смерті
близької людини - матері.

Окрім того, позовна заява не містить як
посилань так і безпосередньо належних
та допустимих доказів щодо
підтвердження обставин, які зазначені
як підстави наявності моральної шкоди
(звернення до медичних установ,
погіршення стану здоров'я, постійне
лікування та інше).

Обґрунтування позовних вимог нормами
ст. 1168 ЦК України є безпідставним, так
як зазначена норма матеріального права
регулює питання відшкодування
моральної шкоди, що спричинені смертю.
При цьому, як зазначалося вище - діями
відповідача не була спричинена смерть
постраждалої особи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем у даній справі не доведено
наявність права на отримання
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.10,11,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
його проголошення, особами, які були
відсутні у судовому засіданні, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Смолка І.О.