РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/7338/14-ц
Пр. №2/521/4902/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014року
м.
Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про
усунення від права на спадкування та
визнання права на спадкування,

встановив:

В травні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
зазначеним позовом до ОСОБА_3,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла його бабуся ОСОБА_5, з якою він
проживав однією сім'єю богато років та
опікувався нею. Після її смерті
відкрилася спадщина у вигляді квартири
АДРЕСА_1, яка належала їй на праві
власності. Позивач зазначав, що
відповідачка ОСОБА_3 є його рідною
матір'ю, а також спадкоємицею першої
черги після смерті ОСОБА_5, оскільки є
її рідною донькою. Стверджував, що він
з 2003р. проживав та був зареєстрований
в квартирі АДРЕСА_1. Весь цей час він
доглядав за ОСОБА_5, оскільки вона через
свій похилий вік, глухоту, поганий зір,
скалічену руку не могла самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребувала допомоги та піклування.
Вказував на те, що саме він
забезпечував ОСОБА_5, витрачав кошти
на оплату комунальних послуг, ремонт у
квартирі, купував останній одяг, та
продукти харчування. Крім того,
займався пранням та підтримував
санітарний стан квартири. Вважаючи
себе спадкоємцем четвертої черги
після смерті ОСОБА_5, позивач звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, оскільки
відповідачка своєю матір'ю не
цікавилася, ні матеріальної, ні
моральної допомоги їй не надавала.
Посилаючись на вимоги ст.ст.1224,1259 ЦК
України, позивач просив суд усунути
ОСОБА_3 від права на спадкування після
смерті ОСОБА_5 та визнати за ним право
на спадкування на належну померлій
квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 28.07.2014р. до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог був
залучений: ОСОБА_4, онук померлої (а.с.53).

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
просила суд відмовити в їх задоволенні
у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши і оцінивши надані
докази в їх сукупності вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення
ОСОБА_3 від права на спадкування після
смерті ОСОБА_5 та визнання за ним право
на спадкування на належну померлій
квартиру АДРЕСА_1, задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які
виникли між сторонами, регулюються
главою 84 книги шостої ЦК України, тому
при винесенні рішення суд застосовує
норми матеріального права, якими
регулюються правовідносини, які
виникли між сторонами.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідачка ОСОБА_3 є рідною донькою
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.7).

Встановлено, що 16.07.1976р. ОСОБА_7
одружилася з ОСОБА_8 і після реєстрації
шлюбу їй було надане прізвище ОСОБА_3,
що підтверджується довідкою Відділу
реєстрації актів громадянського стану
Київського районного управління м.
Одеси від 24.06.2003р. (а.с.6).

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_10,
що підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.8).

13.08.1983р. ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_11 і після реєстрації шлюбу їй
було надане прізвище ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
(а.с.33 звор. бік).

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5, померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.5).

Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 17.02.1998р. № 0336 (а.с.13 обор.).

03.03.1998р. право власності ОСОБА_5 на
квартиру АДРЕСА_3 зареєстроване в КП
«БТІ» ОМР, що підтверджується довідкою
КП «БТІ» ОМР від 13.03.2014р. (а.с.32).

За життя ОСОБА_5 заповіт не складала.

Згідно довідки про склад сім'ї та
реєстрацію від 25.11.2013р. в квартирі
АДРЕСА_3 були зареєстровані та
проживали ОСОБА_5 та її онук ОСОБА_2,
рідний син ОСОБА_3 (а.с.9).

Спадкоємицею першої черги за законом
після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_3, рідна
донька померлої, яка прийняла спадщину
шляхом звернення у встановлений
законом строк до Другої одеської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини (а.с.24).

Встановлено, що крім ОСОБА_3 до Другої
одеської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини звернувся і онук померлої
ОСОБА_2 (а.с.24 обор.).

Інші спадкоємці, які звернулися після
смерті ОСОБА_5 із заявою про прийняття
спадщини відсутні, що підтверджується
матеріалами спадкової справи щодо
майна ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.
(а.с.23-38).

В судовому засіданні було
встановлено, що крім ОСОБА_3 у ОСОБА_5
був також рідний син, який помер.

Тому, ухвалою суду від 28.07.2014р. до
участі у справі в якості третьої особи
було залучено онука померлої -
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, який як вбачається
із матеріалів спадкової справи, не
звертався до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, а тому спадщину не
прийняв.

Вобґрунтування своїх позовних вимог
про усунення ОСОБА_3 від права на
спадкування, ОСОБА_2 в судовому
засіданні стверджував, що
відповідачка, як рідна донька не
спілкувалася з ОСОБА_5, не надавала їй
ні матеріальної, ні моральної допомоги,
хоча остання в силу свого похилого
віку, стану здоров'я потребувала
сторонньої допомоги та піклування.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встанволено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Вимога про
усунення від права на спадкування за
законом особи може бути пред'явлена
лише після смерті спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст.214 ЦПК України повинен
встановити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилик вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб,
чи мав спадкоємець матеріальну та
фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК
України має значення сукупність
обставин: ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї
особи. Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Суд вважає, що в обґрунтування своїх
позовних вимог позивач не надав суду
жодного доказу того, що ОСОБА_5
перебувала в безпорадному стані і
потребувала допомоги відповідачки, а
остання ухилялася від її надання.

З пояснень сторін в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_5 при житті не
перебувала у безпорадному стані,
оскільки не зверталася до лікарів, не
перебувала в медичному закладі на
обліку у зв'язку з якимось
захворюванням, самостійно
пересувалась та могла за собою
доглядати.

Вказані обставини також підтвердили
свідки: ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які були
допитані в судовому засіданні за
клопотання позивача та пояснили суду,
що ОСОБА_2 дійсно проживав зі своєю
бабусею, надавав їй усіляку допомогу.
Проте вказали, що не чули, щоб ОСОБА_5
скаржилася на те, що її донька не
доглядає за нею та не турбується про її
життя. Також зазначили, що ОСОБА_5 не
перебувала у безпорадному (а с.71-74).

Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази того, що ОСОБА_5 хворіла
і потребувала сторонній допомоги, а
також, що вона зверталася до
відповідачки з проханням надати їй
допомогу, а остання ухилялася від її
надання.

В позовній заяві позивач також
посилався на вимоги ч.2 ст.1259 ЦК
України, згідно якої фізична особа, яка
є спадкоємцем за законом наступних
черг, може за рішенням суду одержати
право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Посилаючись також на ст.1264 ЦК України,
позивач вважав, що він, як спадкоємець
четвертої черги має право на спадщину
після смерті ОСОБА_5, оскільки з 2003р.
проживав разом з нею однією сім'єю та
матеріально її забезпечував, а саме
купував останній одяг, продукти
харчування, витрачав кошти на оплату
комунальних послуг та ремонт у
квартирі.

Оскільки позивач не заявляв позовні
вимоги про одержання ним права на
спадкування за законом разом з
відповідачкою, як спадкоємицею першої
черги, то дані вимоги судом не
розглядалися.

Що стосується тверджень позивача, що
він витрачав кошти на оплату
комунальних послуг, та ремонт у
квартирі, продукти харчування та одяг
для померлої, то вони не найшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, суд вважає, що оскільки
позивач проживав у квартирі померлої,
користувався комунальними послугами,
то він зобов'язаний був брати участь в
їх оплаті та проведенні ремонту в
квартирі

З огляду на викладене, суд прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог у зв'язку з їх
необґрунтованістю і відсутністю
належних доказів на їх підтвердження.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд також
вирішує питання щодо розподілу між
сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі складає 243,60
грн., які повністю сплачено позивачем
при зверненні до суду.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1224, 1258, 1259, 1261,
1266 Цивільного кодексу України,
керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4
про усунення від права на спадкування
та визнання права на спадкування -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
О.М. Сегеда

23.10.2014