Справа № 2012/2-281/11
РІШЕННЯ

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

3 жовтня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого судді - Макарова
В.О.,

за участю секретарів -
Миколайчук Я.Р., Джулфаєва А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - Харківська державна
нотаріальна контора про визнання
договору купівлі-продажу частково
недійсним, визнання права власності в
порядку спадкування на частину
житлового будинку з надвірними
будівлями, та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, про
визнання такими, що не набули права
власності на частину житлового будинку
з надвірними будівлями в порядку
спадкування, визнання добросовісним
набувачем, визнання договору
купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у 1997 році звернувся до суду
з позовом до податкової інспекції
Жовтневого району м. Харкова та просив
визнати за ним право власності на ?
частину будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті діда - ОСОБА_5, та батька - ОСОБА_6.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 4 березня 1997 року
визнано за ОСОБА_3 право власності на
зазначену частину домоволодіння.

Зазначене судове рішення
скасовано Жовтневим районним судом м.
Харкова 23 жовтня 2003 року у зв'язку з
поданням ОСОБА_1 (двоюрідною сестрою
ОСОБА_3) заяви про перегляд його за
нововиявленими обставинами. В
подальшому у зв'язку з повторною
неявкою ОСОБА_3 в судове засідання його
позовну заяву було залишено без
розгляду.

ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та просили визнати частково
недійсним договір купівлі-продажу ?
частини домоволодіння АДРЕСА_1 від
16.01.1998 р., за яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4
купив ? частину зазначеного
домоволодіння - в частині
купівлі-продажу 1/8 частини, визнати за
кожним з них право власності на 3/16
частини будинку в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5 При цьому
посилалися на те, що спірний будинок є
спадковою масою, вони фактично є
спадкоємцями по 3/16 частини
домоволодіння кожний - після смерті
їхнього батька ОСОБА_8, який фактично
успадкував 2/8 частини будинку після
смерті своєї матері ОСОБА_9 та 1/8
частину після смерті своєї тітки
ОСОБА_5

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 11.03.1988 р. за ОСОБА_3
визнано право власності на 2/8 частини
спірного домоволодіння в порядку
спадкування після смерті бабусі ОСОБА_7

Позивачі після смерті батька
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
своєчасно звернулися до нотаріальної
контори з приводу прийняття спадщини
після смерті батька, проте свідоцтво
про право на спадщину не оформили.

В той же час, отримавши за
рішенням суду від 4 березня 1997 року
право власності на ? частину спірного
домоволодіння, в тому числі і на
частину, що фактично належить
позивачам, продав його ОСОБА_4, чим
позбавив їх спадкового майна.

ОСОБА_10 як представник ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, який в подальшому був
уточнений, та просила визнати ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 такими, що не набули права
власності в порядку спадкування на 3/8
частини спірного будинку у зв'язку з їх
відмовою від цього права. Визнати
ОСОБА_4 добросовісним набувачем в
частині купівлі-продажу 1/8 частини
спірного домоволодіння та визнати
договір купівлі-продажу в цій частині
дійсною.

В ході розгляду справи позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також позовні
вимоги ОСОБА_4 об'єднані в одне
провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1, яка
діяла і від імені ОСОБА_2, а також її
представник підтримали позовні вимоги
та просили відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4, вважаючи, що
спірна частина домоволодіння вибула з
фактичної спадкової маси поза волею
позивачів, які не знали про наявність
рішення суду від 4 березня 1997 року.

ОСОБА_4 та його представник
підтримали свої позовні вимоги,
заперечували проти задоволення позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2, посилаючись на
добросовісність придбання ним частини
будинку та незацікавленість
відповідачів у набутті права на цю
частину, також просили застосувати до
позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 строку
позовної давності.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про розгляд
справи повідомлялися належним чином.
Представник 5-тої Харківської
державної нотаріальної контори просив
розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судовим розглядом та
матеріалами справи, право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 було
зареєстровано наступним чином (а.с. 48, 49,
т.1):

2/8 частини - за ОСОБА_3 відповідно до
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11.03.1988 р.;

? частина - за ОСОБА_11 відповідно до
свідоцтва про право на спадщину від
20.01.1977 р.;

2/8 частини - за ОСОБА_7 відповідно до
свідоцтва про право власності від
16.03.1974 р., свідоцтва про право на
спадщину від 16.03.1974 р.

не зареєстрована ? частина за ОСОБА_5

ОСОБА_12 померла в 1970 р. За життя їй
належала ? частина домоволодіння
АДРЕСА_1.

Після її смерті спадщину фактично
прийняв, але не оформив спадкові права
її брат ОСОБА_5, який, в свою чергу, помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, залишивши заповіт на ім'я
ОСОБА_7 - бабусі ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, яка в 1974 році оформила право
власності на 4/8 частини спірного
домоволодіння.

ОСОБА_7 померла в 1984 році, спадкоємцями
після її смерті були син ОСОБА_8 та онук
ОСОБА_3, за яким відповідно до рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 11 березня 1988 року визнано право
власності на 2/8 частин спірного
домоволодіння після смерті бабусі
ОСОБА_7 Право власності на інші 2/8
частини домоволодіння не було
оформлено за ОСОБА_8

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не оформивши
спадкові права після смерті матері на
2/8 частин домоволодіння.

4 грудня 1990 року до 5-ї ХДНК надійшли
заяви спадкоємців ОСОБА_8 - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, про прийняття спадщини. З
даного приводу було заведено спадкову
справу, свідоцтв про право на спадщину
не видавалося.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 4 березня 1997 р. визнано
право власності за ОСОБА_3 на ? частину
домоволодіння, що раніше не була
зареєстрована за ОСОБА_5

Таким чином, ОСОБА_3 набув право
власності на ? частину домоволодіння.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 16.01.1998 р., зареєстрованого 5-ю ХДНК,
ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купив ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1.

В подальшому, дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_10
придбала ? частину спірного
домоволодіння (договор від 19.02.2004 р.),
яка до цього належала державі на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 12.12.2003 р. (раніше
належала ОСОБА_11, а потім її доньці
ОСОБА_14 (а.с. 52, т.1).

Рішення Жовтневого районного суду від 4
березня 2014 року про визнання за ОСОБА_3
права власності на ? частину спірного
домоволодіння було скасовано 23 жовтня
2003 року за заявою ОСОБА_1, поданою 8
січня 2003 року, після чого у вересні 2004
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду
зустрічну позовну заяву.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1, про
наявність нових власників спірної
частини домоволодіння вона дізналася
від ОСОБА_3, у вересні 2002 року.

Відповідно до положень ст. 548-549 ЦК УРСР,
що був чинний на час відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
фактично прийняли спадщину після
смерті батька, оскільки подали до
державної нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини після смерті
батька.

В той же час, до суду з позовом про
визнання права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування та
визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу вони звернулися лише 13
вересня 2004 року, тобто майже через 14
років після відкриття спадщини та
через 6 років після відчуження на ім'я
ОСОБА_4 частини домоволодіння. Належних
доказів, які б свідчили про поважність
пропуску ними строку позовної
давності, суду не надано. Не наведено
позивачами і причин не оформлення ними
спадкових прав на протязі такого
тривалого проміжку часу, беручи до
уваги наявність інших співвласників
домоволодіння, про наявність яких
позивачі були достеменно обізнані.

Згідно зі ст. 71 ЦК УРСР загальний строк
позовної давності встановлений
тривалістю в 3 роки.

За таких обставин суд вважає
обґрунтованим клопотання ОСОБА_4 про
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності.

На час укладення ОСОБА_3 договору
купівлі-продажу ? частини спірного
домоволодіння з ОСОБА_4 було чинним
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 4 березня 1997 року,
відповідно до якого, а також рішення
того ж суду від 11 березня 1988 року ОСОБА_3
був власником ? частини домоволодіння.

Матеріали справи не містять доказів
недобросовісності ОСОБА_4 як набувача ?
частини спірного домоволодіння на час
укладення ним оспореного договору від
16.01.1998 р.

З урахуванням всіх обставин справи, суд
вважає, що ОСОБА_4 добросовісно набув
право власності на належну йому
частину домоволодіння, що є підставою
для відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2

Разом з тим, на думку суду, окреме
визнання останніх такими, що не набули
права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування, а
також визнання договору дійсним в
оспореній частині, не є доцільним,
оскільки це прямо встановлено змістом
рішення суду, а тому і у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 належить
відмовити.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 7, 10, 11, 57-61, 209,
212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також у задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_4
відмовити.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку в апеляційний
суд Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги у десятиденний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні під час
його проголошення - в той же строк з
моменту отримання його копії.

Суддя:
В.О. Макаров