ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/1117/14-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014 року

смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.,

при секретарі: Цилюрик Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Золочівського
районного суду Харківської області
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Золочівського районного сектору ГУ ДМС
України в Харківській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття її з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Золочівського районного суду
Харківської області з позовом до
ОСОБА_2 та Золочівського районного
сектору ГУ ДМС України в Харківській
області, в якому просила визнати
відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування житловим будинком,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зобов`язати Золочівський районний
сектор ГУ ДМС України в Харківській
області зняти відповідача з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві
власності за договором дарування. Крім
неї у вказаному будинку зареєстровано
також ОСОБА_2, який фактично у даному
будинку

на теперішній час не проживає. Останній
раз він був у вказаному будинку у січні
2012 року перед укладення договору
дарування будинку позивачу. Його майна
та речей у будинку немає. Крім того він
не приймає участі в утриманні будинку,
його ремонті, оплаті послуг за
електроенергію та газ. Взагалі наразі
відповідач разом з родиною проживає у
м. Харкові, однак добровільно знятися з
реєстрації у спірному будинку він
відмовляється, що порушує права
позивача в тому числі з оформлення
субсидії, через що вона була змушена
звернутися до суду з вказаним позовом.

В судове засідання 21.10.2014 року позивач
не з`явилася, проте надала до суду
письмову заяву, відповідно до якої
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила розгляд справи
проводити за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
21.10.2014 року також не з'явився.
Попередньо надав до суду письмову
заяву, відповідно до якої не
заперечував проти позовних вимог
позивача, пояснивши при цьому, що він не
має вільного часу, щоб самостійно
виписатися зі вказаного будинку,
просив розгляд справи проводити за
його відсутності.

Представник Золочівського районного
сектору ГУ ДМС України в Харківській
області Богдан С.М. в судове засідання
21.10.2014 року також не з`явилася, наддала
до суду письмову заяву, відповідно до
якої просила розгляд справи проводити
за відсутності представника
Золочівського районного сектору ГУ ДМС
України в Харківській області,
вирішення справи поклала на розсуд
суду на підставі наявних у матеріалах
справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_1, що підтверджується наданою
суду копією договору дарування
житлового будинку від 27.01.2012 року,
посвідчений державним нотаріусом
Золочівської державної нотаріальної
контори Харківської області Тихоновою
Н.П., реєстровий № 142, з реєстраційним
написом та витягом про державну
реєстрацію прав (а.с. 8-10).

Відповідно до технічного паспорту за
реєстровим № 1-398 власником будинку
АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_1 (а.с. 11)

Згідно інформації Золочівського РС
ГУДМС України в Харківській області
вих. № 38/930 ОСОБА_2 зареєстрований
АДРЕСА_1 (а.с. 18).

З наданої суду довідки Довжицького
сільського голови Коник В.Б. від 15.08.2014
року вбачається, що ОСОБА_2, який є
братом ОСОБА_1, дійсно зареєстрований,
але фактично не проживає у АДРЕСА_1, що
підтверджується також актом від 15.08.2014
року, засвідченого підписами депутата
Довжицької сільської ради виборчий
округ № 3 Дон Л.М. та сусідів ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 (а.с. 15,16).

При вирішенні спору суд виходить з
того, що спірні правовідносини
врегульовані положеннями Конституції
України та ст.ст. 15, 23, 405 ЦК України. Крім
того основоположні принципи
здійснення правомочностей власника
сформульовані у статті 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (Рим, 04
листопада 1950 року), що набрала чинності
для України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Глава 23 Цивільного кодексу України
встановлює, що громадянин, який став
власником житла, має право
розпоряджатися ним на свій розсуд.
Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3
Конституції України, власність зобов '
язує, вона не повинна
використовуватись на шкоду людині,
суспільству.

Статтею 405 ЦК України окреслено право
членів сім'ї власника житла на
користування цим житлом. Так, члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.2003
№ 1382-IV прокоментовано порядок та
підстави зняття з реєстрації місця
проживання. Зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі в тому числі судового рішення,
яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Статтею 174 ЦПК України передбачена
можливість визнання позову
відповідачем. Так, у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Таким чином судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_2, як член сім'ї
власника будинку АДРЕСА_1,
зареєстрований за вказаною адресою,
проте понад рік є відсутнім за місцем
реєстрації. Проживаючи разом з родиною
в м. Харкові, спірним житлом не
цікавиться, не несе витрати на його
утримання, чим порушує права власника
будинку ОСОБА_1 Доказів наявності
домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
стосовно відсутності останнього у
будинку, суду не надано, в зв'язку з
чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК
України суд вважає, що ОСОБА_2 втратив
право користування вказаним житлом.
Крім того, враховуючи визнання позову
відповідачем, що не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, а також
те, що підставою для зняття особи з
реєстрації може бути судове рішення
про позбавлення особи права
користування житлом, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
у повному обсязі, шляхом визнання
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям його з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

На підставі викладеного, та керуючись
вказаними положеннями матеріального
закону та положеннями та ст., ст. 10,11,
209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням
будинку АДРЕСА_1 зі зняттям його з
реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
Шабас О. С.,