Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"25" грудня 2014 р.

місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Омельченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 22 в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Залізничний
відділ державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом до відповідачки та
просить зняти арешт з автомобіля марки
"Nissan", моделі "Almera 1.4", 1998 року випуску,
тип ТЗ - легковий седан-В, №кузова/шасі:
НОМЕР_1, реєстраційний номер - НОМЕР_2,
накладеного постановою державного
виконавця Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Радьковського Ю.А. від 30.09.2014
року (ВП №41826923), обґрунтовуючи вимоги
тим, що вказаний автомобіль належав
відповідачці та був придбаний ним
24.01.2012 року, після оплати коштів за
автомобіль позивач ним вільно
користується, однак йому стало відомо
про наявність арешту, накладеного на
все майно відповідачки у межах
виконавчого провадження про стягнення
грошових коштів у розмірі 3159,49 гривень.

У судове засідання позивач подав
заяву, згідно якої позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити,
розглянувши справу за його
відсутності.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа,
яка бере участь у справі, може заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідачка та третя особа у судове
засідання не з'явилися, про дату, час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, з клопотаннями про
відкладення розгляду справи не
зверталися, заперечень від відповідача
на позов до суду не надходило, свою
думку щодо позовних вимог в тій чи
іншій формі відповідачка не висловила.

За таких обставин, підстави для
відкладення розгляду справи, що
передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України,
відсутні.

Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК
України та ст.6 Конвенції "Про захист
прав людини та основних свобод",
ратифікованої Законом України 17.07.1997
року, з метою недопущення затягування
розгляду справи, суд вважає за
необхідне розгляд справи провести в
заочному порядку за відсутності
відповідача, що відповідає положенням
ст.169 та ст.224 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Позивач у справі володіє
автомобілем марки "Nissan", моделі "Almera 1.4",
1998 року випуску, тип ТЗ - легковий
седан-В, №кузова/шасі: НОМЕР_1,
реєстраційний номер - НОМЕР_2, що
зареєстрований за відповідачкою (а.с.8).

Автомобіль був придбаний позивачем
у відповідачки 24.01.2012 року та переданий
йому разом з нотаріально посвідченою
довіреністю (а.с.3).

На даний час автомобіль знаходиться у
володінні позивача та за договором
оренди зберігається в гаражі АДРЕСА_1
(а.с.6).

Разом з тим, на усе майно відповідачки у
межах суми боргу був накладений арешт
постановою державного виконавця
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції
Радьковського Ю.А. від 30.09.2014 року (ВП
№41826923) при здійсненні виконавчого
провадження про стягнення з
відповідачки грошових коштів у розмірі
3159,49 гривень (а.с.5).

В силу ч.1, 2 ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту. У разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна арешт з майна знімається
за постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини.

Відповідно до ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, право
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування, розпорядження своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ч.1ст.319ЦК України).
Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК
України).

Транспортний засіб є рухомою річчю
(майном), право власності на таке майно
набувається на підставі правочинів.
Договір купівлі-продажу транспортного
засобу як правочин опосередковує
перехід транспортного засобу як майна
у власність.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти (товар) і сплатити за нього
певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Договір купівлі-продажу є
правочином, тобто дією особи,
спрямованою на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно загальних вимог, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, правочин, зокрема, має
вчинятися у формі, встановленій
законом та має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч.ч.4, 5 ст.203 ЦК
України).

Правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, належить
вчиняти у письмовій формі (п.3 ч.1 ст.208 ЦК
України). Таким чином, для договору
купівлі-продажу транспортного засобу
обов'язковою є письмова форма.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Отже, купівля-продаж як двосторонній
правочин є погоджена дія двох (трьох)
осіб на припинення і, відповідно,
набуття цивільного права власності на
транспортний засіб та цивільного
обов'язку, обумовленого цим правом.

За таких обставин є підстави
вважати, що позивач та відповідачка
вчинили правочин купівлі-продажу
транспортного засобу з реальним
настанням правових наслідків, що
обумовлені ним.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

За встановлених обставин, суд вважає,
що вимоги позивача законні,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню у повному обсязі. Крім
того, суд звертає увагу на ту обставину,
що сума боргу відповідачки неспівмірна
з вартістю автомобіля і майна такої
вартості стосуватися не може.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57 - 64, 79, 88, 158, 169,
197, 209, 212 - 215, 218, 222, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
повністю.

Зняти арешт з автомобіля марки "Nissan",
моделі "Almera 1.4", 1998 року випуску, тип ТЗ -
легковий седан-В, №кузова/шасі: НОМЕР_1,
реєстраційний номер - НОМЕР_2,
накладеного постановою державного
виконавця Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Радьковського Ю.А. від 30.09.2014
року (ВП №41826923), що зареєстрований за
ОСОБА_2 та перебуває у володінні ОСОБА_1.

Копію рішення направити сторонам у
справі.

Рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня отримання
копії рішення апеляційної скарги.

Суддя: