У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, управління комунальної
власності Департаменту економічної
політики Львівської міської ради,
відділу приватизації Шевченківського
району м. Львова, третя особа -
Львівська міська рада, про визнання
недійсними розпоряджень, наказу,
свідоцтва про право на житло, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 26 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 11 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що будинок АДРЕСА_1
належав його батькам. З 1975 року він
проживав за вказаною адресою постійно.
Зазначає, що з дозволу батька він
провів добудову над господарською
будівлею приміщень, які обладнав для
проживання своєї родини, де проживає по
теперішній час. У 1998 році його сестра
повідомила, що має намір провести
реконструкцію основного будинку, а в
подальшому його приватизувати.
Оскільки родина прийшли до мирного
врегулювання даного питання, то було
вирішено що він з родиною виписуються
із спірного будинку і будуть володіти
фактично побудованим ним будинком над
господарською будівлею. У 1999 році
відповідач розпочав реконструкцію
будинку. У серпні 2010 році він дізнався,
що до 1 вересня 2010 року він повинен
звільнити займане ним житло, оскільки
воно на праві власності належить
відповідачу. Зазначає, що він за свій
кошт провів будівництво будинку, який
на даний час зареєстрований за АДРЕСА_2,
постійно там проживає з 1975 року, а
відповідачем порушене його право на
отримання документів, які
підтверджували б його право власності
на створене ним житло. Просив позов
задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 11 березня 2014 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позивачем не надано
доказів на підтвердження того, що
реконструкцію з надбудовою спірної
господарської будівлі проведено саме
ним та відповідачем порушено його
право приватної власності.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 11 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник