АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2768/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30 Ткаченко С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. УХВАЛА
27 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЮвшина В. І.суддівГончар Н.
І. , Пономаренка В. В. при секретарі
Рибасюк О.С. представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, Дмитренко
Вікторії Іванівни на рішення
Чигиринського районного суду
Черкаської області від 22 вересня 2014
року по справі за позовом Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності до ОСОБА_7 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,-
в с т а н о в и л а :
Черкаське обласне відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_7 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
мотивуючи свої вимоги тим, що 21 серпня
2013 року близько 8 год. 55 хв. ОСОБА_7,
керуючи автомобілем "Хонда-Сївік",
реєстраційний номер НОМЕР_1 допустила
наїзд на ОСОБА_9, в результаті чого
остання отримала тяжкі тілесні
ушкодження, як такі, що небезпечні для
Відповідно до вироку Соснівського
районного суду Черкаської області від
11.10.2013 року ОСОБА_7 визнано винною у
скоєнні кримінального правопорушення.
У зв'язку з отриманими тілесними
ушкодженнями ОСОБА_9 знаходилася на
лікуванні і через тимчасову втрату
працездатності їй видавались листи
непрацездатності № 356588 за період з
21.08.2013р. по 10.09.2013р., № 371241 період з 11.09.2013
р. по 20.10.2013 p., № 873233 за період з 21.І0.2013 р,
по 30.10.2013 p., № 399996 за період з 31.10.2013 р. по
11.11.2013 р. та № 873885 період з 12.11.2013 р. по
11.12.2013 p., згідно до яких була виплачена
допомога в наступному розмірі: по
листку непрацездатності № 356588 - 910,75
грн., по листку непрацездатності № 371241 -
2318,29 грн., по листку непрацездатності №
873233 -662,37 грн., по листку
непрацездатності № 399996 - 662,37 грн., по
листку непрацездатності № 873885 - 1821,51
Всього по вищезазначених листках
непрацездатності ОСОБА_9 за рахунок
коштів Фонду була виплачена допомога
по тимчасовій непрацездатності в
розмірі 6375 грн. 29 коп.
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_7
на його користь в порядку регресу кошти
в розмірі 6375 грн. 29 коп.
Рішенням Чигиринського
районного суду Черкаської області від
22 вересня 2014 року в задоволенні позову
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням представник Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності подала
апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з
порушенням норм матеріального права та
просить скасувати рішення
Чигиринського районного суду
Черкаської області від 22 вересня 2014
року і ухвалити нове рішення, яким
повністю задовольнити їх позовні
вимоги.

Вислухавши сторону, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні
позову Черкаського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, суд першої інстанції
прийшов до висновку про те, що
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності є обов'язковим
особистим страхуванням і ні Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, ні Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням", ні норми глави
67 ЦК України не передбачають право
страховика, який сплатив страхове
відшкодування потерпілій особі,
застрахованій за договором
загальнообов'язкового державного
соціального страхування згідно із
Законом, на звернення з вимогою до
винної особи про відшкодування
сплачених застрахованому страхових
сум.

. Встановлено, що 21 серпня 2013 року
близько 8 год. 55 хв. ОСОБА_7, керуючи
автомобілем "Хонда-Сївік",
реєстраційний номер НОМЕР_1 допустила
наїзд на ОСОБА_9, в результаті чого
остання отримала тяжкі тілесні
ушкодження, як такі, що небезпечні для
життя.

Вироком Соснівського районного
суду Черкаської області від 11.10.2013 року
ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні
кримінального правопорушення та
призначено відповідне покарання.

У зв'язку з отриманими тілесними
ушкодженнями ОСОБА_9 знаходилася на
лікуванні і через тимчасову втрату
працездатності їй видавались листи
непрацездатності.

За рахунок коштів Фонду була виплачена
допомога по тимчасовій
непрацездатності в сумі 6375 грн. 29 коп.

Твердження представника Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про те, що в
нього виникло право зворотної вимоги
до винної особи про відшкодування
шкоди, на думку колегії суддів є
безпідставним та не відповідає
вимогам чинного законодавства,
виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Вказана норма міститься в главі 82 ЦК
України й регулює правовідносини щодо
відшкодування шкоди, передбачає право
вимоги (регресу) особи в разі, якщо вона
відшкодувала потерпілому шкоду,
завдану іншою особою в рамках
деліктних правовідносин між нею та
потерпілим.

Правовідносини, які пов'язані із
страхуванням різних видів, регулюються
нормами глави 67 ЦК України.

Ст.980 ЦК України визначає предмет
договору страхування, яким можуть бути
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані в тому числі з
життям, здоров'ям, працездатністю та
пенсійним забезпеченням (особисте
страхування).

Частина 1 ст. 999 ЦК України передбачає,
що законом може бути встановлений
обов'язок фізичної особи бути
страхувальником життя, здоров'я, майна
або відповідальності перед іншими
особами за свій рахунок чи за рахунок
заінтересованої особи (обов'язкове
страхування) .

Згідно з ч. 2 ст. 999 ЦК України до
відносин, що випливають із
обов'язкового страхування,
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» (
далі Закону) страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності є
окремим видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян, що здійснюється Фондом
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та передбачає
матеріальне забезпечення громадян у
зв'язку з тимчасової втрати
працездатності.

Згідно з п. 1 ст. 2 вказаного Закону
суб'єктами страхування є страховик -
Фонд соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
страхувальник - роботодавець,
застрахована особа - найманий
працівник, об'єктом страхування є
тимчасова втрата працездатності
застрахованою особою.

Статтею 6 Закону визначено, що
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності
підлягають особи, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
на підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від форм
власності та господарювання.

Таким чином, страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності є
обов'язковим особистим страхуванням.

Частиною 1 статті 9 вказаного Закону
передбачено, що Фонд соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності є органом, який
здійснює керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
провадить акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених
для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг,
види яких передбачені статтею 34 цього
Закону, та забезпечує їх надання, а
також здійснює контроль за
використанням цих коштів.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» не передбачає права Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, який здійснив
страхову виплату застрахованій особі
за договором особистого соціального
страхування, зворотної вимоги до
винної особи. Таке право, про яке
зазначено в ст. 993 ЦК України, до
страховика переходить лише в разі
сплати ним страхового відшкодування за
договором майнового страхування.

Здійснення Фондом соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності виплат ОСОБА_9 по
листках непрацездатності у разі
настання страхового випадку
застрахованій особі не є шкодою в
розумінні ст. 1166 ЦК України, а отже
відповідно Фонд не є особою, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою.

Отже, оскільки страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності є обов'язковим
особистим страхуванням, ні Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, ні Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням", ні норми
глави 67 ЦК України не передбачають
право страховика, який сплатив
страхове відшкодування особі,
застрахованій за договором
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, на звернення
з вимогою до винної особи про
відшкодування сплачених
застрахованому страхових сум.

Крім того, задоволення таких
вимог означало б заміну сторін у
зобов'язанні, в якому права
застрахованої особи на отримання
відшкодування перейшли б до
страховика, у той час як відповідно до
статті 515 ЦК України не допускається
заміна кредитора в зобов'язаннях,
нерозривно пов'язаних з особою
кредитора, зокрема про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції вірно врахував висновки
Верховного Суду України, викладені в
постанові від 12 вересня 2011 року (справа
№6-21 цс11), які відповідно до ст. 214, ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковими для суду, і
дійшов до правильного висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності до
ОСОБА_7 про відшкодування шкоди в
порядку регресу.

Вірно встановивши факти і
відповідно їм правовідносини,
постановивши рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права на підставі наявних та наданих
сторонами належних та допустимих
доказів, суд першої інстанції ухвалив
правильне та справедливе рішення, яким
відмовив Черкаському обласному
відділенні Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги
ретельно перевірені судом апеляційної
інстанції є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
Дмитренко Вікторії Іванівни на рішення
Чигиринського районного суду
Черкаської області від 22 вересня 2014
року відхилити, а рішення
Чигиринського районного суду
Черкаської області від 22 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
її проголошення.

Головуючий :

Судді :