Справа № 523/8069/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" жовтня 2014 р.

Суворовський районний суд м.Одеси
у складі:

головуючої одноособово судді - Середи
І.В.,

при секретарі - Ніколаєвському О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа
універсальна товарна біржа GIP, про
зобов'язання не чинити перешкод в
користуванні та розпорядженні майном,
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання недійсним договору,
встановлення факту родинних відносин,
визнання права власності на будинок в
порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
третя особа універсальна товарна біржа
GIP, та просив:

- зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод
в користуванні та розпорядженні
житловим будинком АДРЕСА_1,

- встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_6 після ОСОБА_7,

- встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_8 після ОСОБА_6 та ОСОБА_9,

- визнати недійсним договір №95/1316
купівлі-продажу 1/6 частини житлового
будинку за адресою:АДРЕСА_1, укладений 20
липня 1995 року між ОСОБА_9, ОСОБА_7 та
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та
зареєстрований на Одеській
універсальній товарній біржі GІР,

- встановити факт постійного
проживання ОСОБА_1 з бабусею ОСОБА_8
починаючи з 1992 року,

- визнати за ОСОБА_1 право власності на
2/3 частини домоволодіння за
адресою:АДРЕСА_1, в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_8,

- встановити факт родинних відносин з
ОСОБА_7 та ОСОБА_9,

- визнати право власності на 1/6 частини
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_7,

- визнати право власності на 1/6 частини
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_9,

- враховуючи визнання права на 2/3, 1/6 та
1/6 частини домоволодіння, впорядкувати
адресу та визнати за ОСОБА_1 право
власності в цілому на домоволодіння за
адресою:АДРЕСА_1, що складається з
житлового будинку літ.«А» загальною
площею 35,4 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м.,
житлового будинку літ. «С» загальною
площею 76,4 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м.,
літніх кухонь літ.«К», «Т», вбиральні
літ. «Ф», сарай літ. «У».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є єдиним спадкоємцем після
своїх родичів, з дня свого народження
проживав в будинку за адресою:АДРЕСА_1.
Так, він є онуком ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5. За своє життя вона
декілька разів укладала шлюб, тому
відбувалася зміна її прізвища.
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер його батько - ОСОБА_13.
Чоловік бабусі ОСОБА_14 помер
ІНФОРМАЦІЯ_7. Прабабуся позивача -
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_8. Чоловік
ОСОБА_6 - ОСОБА_15, який є батьком іншої
спадкоємиці - ОСОБА_8 - помер
ІНФОРМАЦІЯ_9. За життя бабусі ОСОБА_8 та
прабабусі ОСОБА_6 належали 2/3 частки
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яку
вони успадкували після його
прапрадіда ОСОБА_18. Іншими частками в
розмірі по 1/6 частин володіли його
прапрабабки ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_10, та ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_11. Його батько, ОСОБА_13, був
постійно зареєстрований за вказаною
адресою. Бабуся, ОСОБА_8, фактично
прийняла спадок після смерті ОСОБА_9 та
своєї матері ОСОБА_6, а остання за життя
прийняла спадщину у вигляді 1/6 частини
після ОСОБА_7, однак свідоцтва про
право на спадщину за законом не
оформили. Лише під час оформлення
спадкових прав, позивачу стало відомо,
що 20 липня 1995 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_5 було укладено договір
купівлі продажу 1/6 частини будинку. У
вказаний рік йому було всього
декілька років. Він вважає, що даний
договір не міг бути укладеним, оскільки
ОСОБА_9, на час його укладення вже
померла, тому просив визнати його
недійсним, а за ним визнати право
власності на спадкове майно.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримала заявлені
вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач та третя особа до суду не
з'явилися і з заявами про відкладення
розгляду справи не зверталися.

Суд зі згоди представника позивача
ухвалює рішення в заочному порядку
відповідно до вимог ст.ст.224,225 ЦПК
України.

Заслухавши представника позивача,
свідка, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що батьками позивача
ОСОБА_1 є ОСОБА_13 та ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, виданим Ленінським в/ЗАГС
04.07.1992 р. Шлюб між батьками позивача
було укладено 9.03.1991 року, Ленінським
ЗАЦС м.Одеси 9.03.1991р., про що видано
свідоцтво НОМЕР_1 про укладення шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану Суворовської
райадміністрації виконкому Одеської
міськради 20.10.1998р., ОСОБА_13 помер
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно зі свідоцтвом про народження
ОСОБА_13 НОМЕР_2, виданим Ленінським ЗАЦС
22.01.1971р., батьками є: ОСОБА_19 та ОСОБА_8.

Бабуся позивача, ОСОБА_8 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_12. У свідоцтві про
народження НОМЕР_3, виданому 6.07.1954р.,
батьками значаться: ОСОБА_15 та ОСОБА_6.

За життя ОСОБА_8 двічі змінювала
прізвище у зв'язку з укладанням шлюбу.
Так, спочатку ОСОБА_8 вийшла заміж за
ОСОБА_19 та розлучилася з ним 15 жовтня 1975
р., що підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу НОМЕР_4, виданим
Ленінським ЗАЦС м.Одеси 11.11.1977 р., після
розлучення обрала дівоче
прізвище-ОСОБА_8.

15 квітня 1989 р. ОСОБА_8 вдруге вийшла
заміж за ОСОБА_14 та змінила прізвище на
ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу НОМЕР_5, виданим
відділом ЗАЦС Ленінського
райвиконкому м.Одеси 15.04.1089 р..

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 1 лютого 2012 р., виданим відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану у м.Одесі Одеського міського
управління юстиції.

Її чоловік ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_7.,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть НОМЕР_6 виданим відділом РАЦС
виконкому Суворовської райради
народних депутатів 4.05.1996 р..

Прабабуся позивача, ОСОБА_6, померла
ІНФОРМАЦІЯ_8.,свідоцтво про смерть
НОМЕР_7 видане відділом ЗАЦС
Суворовського райвиконкому м.Одеси
27.06.1990р.. Чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_15, який є
батьком ОСОБА_8 - помер ІНФОРМАЦІЯ_9
(свідоцтво про смерть ОСОБА_15 НОМЕР_8
видано 22.12.2004р. Першим відділом РАЦС
Приморського районного управління
юстиції м.Одеси).

За життя бабусі ОСОБА_8 та прабабусі
ОСОБА_6 належали 2/3 частки
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
Зміна адреси підтверджується листом КП
БТІ Одеської міської ради №1741-10/96-Б від
31.03.2014р.

Зазначена частка була успадкована
спадкоємицями від прапрадіда позивача
ОСОБА_18, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13, на
підставі заповіту від 28 грудня 1967р.,
посвідченого Четвертою одеською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 13836.

Свідоцтво про право на спадщину за
заповітом було посвідчено державним
нотаріусом Четвертої одеської
державної нотаріальної контори 20.12.1979р.
Право власності ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на
житловий будинок було належним чином
зареєстровано ОМБТІ 18.01.1980р.

За життя ОСОБА_9 та ОСОБА_7 були
співвласниками будинку по 1/6 у кожної.

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_7 померла, актовий
запис від 09.02.1979 року. ІНФОРМАЦІЯ_11
померла ОСОБА_9, запис акта про смерть
№2198 від 09.03.1992 р..

Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Згідно домової книги на житловий
будинок по АДРЕСА_1, батько позивача,
ОСОБА_13, був постійно зареєстрований та
проживав за вказаною адресою.

Згідно довідки №77 СОН "Балтський"
ОСОБА_8 проживала і постійно була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з
30.06.1970р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР
при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців
першої черги належить також дитина
померлого, яка народилася після його
смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є
спадкоємцями за законом, якщо на час
відкриття спадщини немає в живих того з
їх батьків, хто був би спадкоємцем;
вони успадковують порівну в тій
частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
родителю.

Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК
Української РСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

ОСОБА_8, фактично прийняла спадок після
смерті бабки ОСОБА_9 та своєї матері
ОСОБА_6, а остання - після смерті тітки
ОСОБА_7, кожна проживала в будинку та
вступили в управління спадковим
майном.

Згідно з довідками Четвертої одеської
державної нотаріальної контори від
25.06.2014 р., 16.09.2014 р., 09.10.2014 р., спадкові
справи щодо майна ОСОБА_8, ОСОБА_6,
ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не заводилися, з
заявами про прийняття спадщини ніхто
не звертався.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_22, яка є сусідкою позивача
і проживає з 1960 років поряд,
підтвердила факт родинних відносин
позивача, посилаючись на те, що він є
онуком. В будинку проживала вся їх
родина, в тому числі бабуся, прабабусі,
і він з народження також там проживав
та користувався майном. Також свідок
зазначила, що сторонні особи там не
проживали.

Відповідно до довідки №87 від 02.04.2014р.
СОН "Балтський" ОСОБА_1, 1992 р.н. з дня
народження постійно мешкає за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Згідно ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки
спадкодавця спадкують ту частку
спадщини, яка належала б за законом
їхнім матері, батькові, бабі, дідові,
якби вони були живими на час відкриття
спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Враховуючи вказані норми, батько
позивача, ОСОБА_13, був би спадкоємцем
першої черги, якби спадщина його матері
відкрилася за його життя, тому ОСОБА_1 є
єдиним спадкоємцем щодо майна ОСОБА_8,
так як є її онуком.

Під час оформлення спадкових
документів позивачу стало відомо про
існування договору №95/1316 від 20.07.1995
року купівлі-продажу 1/6 частини
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Як видно із змісту вказаного договору
він укладався 20 липня 1995 року між
ОСОБА_9, ОСОБА_7 з одного боку, та ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_5, з другого боку, а далі
по тексту зазначено про відчуження 1/6
частини житлового будинку, належної
ОСОБА_9, і підпис продавця значиться
один. Зазначений договір був
зареєстрований на Одеській
універсальній товарній біржі GIP.

Судом вже раніше було встановлено, що
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_11 померла, тобто в
день укладення вказаної угоди вона не
могла здійснювати відчуження майна,
тому зазначений правочин не міг бути
укладений.

Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК УРСР угодами
визнаються дії громадян і організацій,
спрямовані на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав або
обов'язків.

Згідно з ч.2 ст.44 ЦК УРСР письмові угоди
повинні бути підписані особами, які
їх укладають.

Згідно ст.48 ЦК УРСР, що діяв на момент
укладення спірного правочину,
недійсною є та угода, що не відповідає
вимогам закону, в тому числі ущемлює
особисті немайнові права
неповнолітніх дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що договір повинен бути визнаний
недійсним, оскільки не було
волевиявлення сторони, ОСОБА_9 вже була
мертвою і відповідно договір не
підписувала.

Також, необхідно зазначити, що з
моменту народження позивача, з 1992 року,
ні в подальшому сім'я ОСОБА_5, ні їх
правонаступник за договором дарування
від 11.09.2008 року ОСОБА_4, або якісь інші
особи за адресою: АДРЕСА_1 не проживали
та майном не користувалися, окрім сім'ї
ОСОБА_8.

Відповідно до ст.328 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Однією з таких
підстав є спадкування майна відповідно
до ст.1217 ЦК України.

Отже, майно яке ОСОБА_8 прийняла у
спадщину знаходилося за адресою:
АДРЕСА_1 і складалося з житлових
будинків літ. «А», «С», літніх кухонь
літ. «К», «Т», вбиральні літ. «Ф», сарай
літ. «У».

У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10
розділу II Положення про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, видача свідоцтва про
право на спадщину на майно або видача
свідоцтва про право власності на
частку у спільному сумісному майні
подружжя, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві.
Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II
Положення, якщо до складу спадкового
майна входить нерухоме майно, що
підлягає реєстрації (за винятком
земельної ділянки), нотаріус
виготовляє витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. За
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України
регламентовано вирішення справ
відповідно до Конституції України,
законів України та міжнародних
договорів. Якщо спірні відносини не
врегульовані законом, суд застосовує
закон, що регулює подібні за змістом
відносини, а за відсутності такого - суд
виходить із загальних засад
(цивільного) законодавства.
Забороняється відмова у розгляді
справи з мотивів відсутності,
неповноти, нечіткості, суперечності
законодавства, що регулює спірні
відносини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що до
спірних правовідносин слід
застосовувати Книгу третю ЦК України,
зокрема Главу 24 «Набуття права
власності» ст.328, оскільки Книга шоста
«Спадкове право» ЦК України, не
передбачає набуття права власності на
спадкове майно за рішенням суду, а у
нотаріуса, як особи, чия діяльність
направлена на захист цивільних прав,
відсутні правові підстави для видачі
спадкоємцеві свідоцтва про право на
спадщину за законом.

На підставі викладеного, оцінюючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
наявність підстав для визнання за
позивачем права власності на
домоволодіння за адресою:АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку
літ.«А» загальною площею 35,4 кв.м,
житловою площею 21,7 кв.м., житлового
будинку літ. «С» загальною площею 76,4
кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., літніх
кухонь літ.«К», «Т», вбиральні літ. «Ф»,
сарай літ. «У», в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_8.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема
визнання права.

У відповідності до ст.317, ст.319
Цивільного кодексу України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном, а також
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ст.391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

В своїй постанові №6-164цс12 від 23.01.2013
року Верховний Суд України зробив
правовий висновок, відповідно до якого
в спадкоємця, який у встановленому
законом порядку прийняв спадщину,
права володіння та користування
спадковим майном виникають з часу
відкриття спадщини. Такий спадкоємець
може захищати свої порушені права
володіння та користування спадковим
майном відповідно до глави 29 ЦК
України. Якщо у складі спадщини, яку
прийняв спадкоємець, є нерухоме майно,
право розпорядження нерухомим майном
виникає в нього з моменту державної
реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК
України). Спадкоємець, який прийняв у
спадщину нерухоме майно, ще до його
державної реєстрації має право
витребовувати це майно від його
добросовісного набувача з підстав,
передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема
у разі, якщо воно вибуло з володіння
спадкодавця поза волею останнього.

Отже, враховуючи вказану постанову, яка
згідно ст.360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів, та вимоги
ст.ст.387 та 388 ЦК України право
власності спадкоємця підлягає захисту,
тому реєстрація права власності на 1/6
частини житлового будинку за
адресою:АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 підлягає
скасуванню, оскільки договір, на
підставі якого 20.07.1995 року було
оформлено купівлю- продаж 1/6 частини
будинку та набуто у власність ОСОБА_3
ОСОБА_11 та ОСОБА_12, є недійсним, і право
на відчуження цієї частки на підставі
договору дарування не виникало.

Не зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 є
спадкоємцем, вчинив дії щодо прийняття
спадщини, ОСОБА_2 відмовляється йому
надати оригінали правовстановлюючих
документів на домоволодіння,. Оскільки
даних фактів вона не спростовувала,
тому в цій частині позов також
необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.10,11,58,60,64,212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_6 у вигляді 1/6 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 після ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_10.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_8 у вигляді 3/6 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 після ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_11.

Встановити факт родинних відносин
ОСОБА_1 з ОСОБА_7, 1899 року народження, та
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 з бабусею ОСОБА_8 в будинку
АДРЕСА_1 починаючи з 1992 року.

Визнати недійсним договір №95/1316
купівлі-продажу 1/6 частини житлового
будинку за адресою:АДРЕСА_1, укладеного
20 липня 1995 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_5 та зареєстрований на
Одеській універсальній товарній біржі
GІР.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння за адресою:АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5,
яке складається в цілому з житлового
будинку літ.«А» загальною площею 35,4
кв.м, житловою площею 21,7 кв.м., житлового
будинку літ. «С» загальною площею 76,4
кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., літніх
кухонь літ.«К», «Т», вбиральні літ. «Ф»,
сарай літ. «У».

Скасувати реєстрацію права власності
на 1/6 частини житлового будинку за
адресою:АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод
в користуванні та розпорядженні
житловим будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: