Справа №473/3583/14-ц 30.10.2014 30.10.2014 30.10.2014
Провадження №22-ц/784/3017/14
Головуючий у першій інстанції-Ротар
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Романенко Ю.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1, його
представника - ОСОБА_2, представника
третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 6 жовтня 2014 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_4 та ОСОБА_5

про визнання права власності на
автомобіль,

зобов'язання його реєстрації та
відшкодування моральної шкоди

У С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання права власності на
автомобіль, зобов'язання його
реєстрації та відшкодування моральної
шкоди.

Позивач зазначав, що 20 березня 2008 року
придбав у ОСОБА_4 автомобіль марки DAEOO
LANOS, державний номер НОМЕР_1, який був
придбаний останнім за кредитні кошти.
Угоду про купівлю-продаж сторони
оформили розпискою. За умовами угоди
він, позивач, повернув ОСОБА_4 сплачені
ним кошти банку та у строк до 18
листопада 2010 року повністю виконав
кредитні зобов'язання відповідача
шляхом внесення щомісячних платежів на
ім'я ОСОБА_4 Проте відповідач уникає
належного оформлення договору та
переоформлення транспортного засобу
на ім'я позивача.

Посилаючись на те, що, виконавши всі
умови договору, він придбав автомобіль,
ОСОБА_1 просив визнати за ним право
власності на транспортний засіб,
зобов'язати УДАІ УМВС перереєструвати
автомобіль на його ім'я та стягнути з
ОСОБА_4 та його дружини - ОСОБА_5 10 000 грн.
моральної шкоди.

До участі в справі як третіх осіб
залучено ПАТ КБ «Надра» та УДАІ УМВС у
Миколаївській області.

Відповідачі та представник ПАТ КБ
«Надра» у судові засідання не
з'являлись, своєї позиції стосовно
позову не висловили.

Представник третьої особи - УДАІ УМВС
України в Миколаївській області проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на порушення сторонами
вимог законодавства, які регламентують
укладення договорів купівлі-продажу
транспортних засобі.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 6 жовтня 2014 року у позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
рішення скасувати та задовольнити
позов. Апелянт посилався на те, що суд
не взяв до уваги докази, які свідчать
про неможливість укладення іншої угоди
у 2008 році, а також факт сплати ним
кредитного боргу відповідача та
незаконний арешт транспортного засобу
за іншими боргами ОСОБА_4

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно із статтями 638, 639 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Договір може
бути укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Правовідносини щодо купівлі-продажу
автомобілів регулюється правилами
статей 208 ЦК України, яка передбачає
письмову форму правочину, частиною 5
статті 656 ЦК, що містить вказівки на
особливості відчуження окремих видів
майна, та Правилами державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 07
вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила),
які ці особливості і передбачають.

Зі змісту пунктів 7, 8 Правил вбачається,
що відчуження транспортного засобу
здійснюється з обов'язковим попереднім
зняттям його органами
Державтоінспекції з обліку за останнім
власником та реєстрацію за новим
власником за підставі його заяви та
чітко визначеного переліку документів,
що підтверджують правомірність
придбання автомобіля. Зняття
транспортного засобу з обліку за
попереднім власником неможливо у
випадку придбання автомобіля у
розстрочку без надання відповідних
документів про остаточний розрахунок.

Недотримання встановлених правил
перешкоджає його належній реєстрації,
яка і є свідченням укладенням угоди та
переходу права власності до нового
власника автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що
власником автомобіля марки DAEOO LANOS,
державний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_4 (а.с.
72,88).

Цей транспортний засіб був предметом
застави за договором «Автопакет» №
08/10/2007/980 К2606 від 4 жовтня 2007 року (далі -
Договір), укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ КБ
«Надра» (а.с. 27-30).

За змістом застави та відповідно до
пункту 3.1.4 Договору позичальник ОСОБА_4
позбавлений права розпоряджатись
предметом застави, в тому числі
відчужувати автомобіль, передавати у
володіння та користування третім
особам.

Проте, 20 березня 2008 року ОСОБА_4 склав
розписку про продаж спірного
автомобіля ОСОБА_1 за суму 85000 грн. (а.с.
31) та видав доручення, яким уповноважив
останнього на представництво
інтересів власника перед усіма третіми
особами з питань експлуатації,
обслуговування та керування
транспортом (а.с. 33).

Довіреністю від 23 листопада 2010 року
ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 на
представництво ним своїх інтересів,
пов'язаних з експлуатацією та продажем
(орендою, позичкою) транспортного
засобу (а.с. 34).

Інших письмових угод між сторонами
укладено не було.

Позивачем також надані квитанції про
внесення щомісячних платежів на ім'я
ОСОБА_4 за період з березня 2008 року по
жовтень 2010 року (а.с. 7-25). Заборгованість
станом на листопад 2010 року за кредитним
договором відсутня (а.с. 26).

За даними Державного реєстру обтяжень
рухомого майна (а.с. 88-89) та відповідно
до постанов державного виконавця ДВС
Вознесенського МУЮ (а.с. 90-93) на майно
ОСОБА_4, в тому числі спірний автомобіль
накладено арешт.

Встановивши ці обставини, суд першої
інстанції вірно виходив з того, що
оскільки станом на березень 2008 року
діяла заборона відчуження
транспортного засобу, а сторони не
дотримались встановленого законом та
Правилами порядку відчуження
транспортного засобу, то і право
власності ОСОБА_1 на автомобіль не може
вважатись набутим правомірно, а
доручення та розписка не є документами,
що підтверджують правомірність
придбання транспортних засобів. За
такого суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову про визнання права власності за
статтею 328 ЦК.

Виконання ОСОБА_1 кредитних зобов'язань
ОСОБА_4 у період з березня 2008 року по
жовтень 2010 року не мають правового
значення, оскільки не спростовують
встановлений законом порядок
оформлення відчуження транспортних
засобів.

Не мають правового значення і
посилання апелянта на показання свідка
ОСОБА_6, як працівника відділення банку,
яка порадила оформити угоду у такий
спосіб, оскільки таких повноважень ця
особа не має.

Доведеність обставин угоди від 21
березня 2008 року (сплата вартості,
передача автомобіля, погашення кредиту
тощо), на які посилається позивач, не
може бути достатньою підставою для
набуття ним права власності на
автомобіль всупереч встановленого
законом та Правилами порядку.

Виходять за межі предмету позову і
посилання апелянта на незаконність
накладення державним виконавцем у
період 2009-2012 років арешту на майно
ОСОБА_4, в тому числі і спірний
автомобіль. Зазначені обставини не
впливають на обсяг прав та обов'язків
ОСОБА_1, який не набув право власності
на спірний автомобіль.

Оскільки апеляційна скарга не містить
доводів, які б спростовували висновки
суду чи доводили б порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 6 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді