1Справа № 335/4697/14-ц 2/335/1349/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд
м. Запоріжжя у складі головуючого судді
Макарова В.О., при секретарі Смишляк
О.Ю., за участю прокурора прокуратури
Коробової Н.В., розглянувши у
відкритому судовому цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа орган опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Орджонікідзевському
району, про позбавлення батьківських
прав,

та матеріали зустрічної позовної заяви
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа орган
опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Орджонікідзевському району,
про усунення перешкод у спілкуванні з
дітьми та участі в їхньому вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із
позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа
орган опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Орджонікідзевському району,
про позбавлення батьківських прав.

Свої позовні вимоги мотивувала тим,
що з 29.03.1997 року по 13.07.2006 року вона із
відповідачем перебувала у шлюбі.

Від шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
які після розлучення залишились
проживати разом із нею.

Починаючи з 2005 року відповідач
участі у вихованні дітей не приймає, не
цікавиться їх розвитком та життям,
їхнім станом здоров'я, лікуванням,
ухиляється від спілкування з ними. Не
приймає участі у духовному,
культурному розвитку дітей та
організації їх відпочинку, чинить
перешкоди щодо надання нотаріально
посвідченої згоди на тимчасовий виїзд
дітей за кордон, ухилявся від сплати
аліментів встановлених за рішенням
суду. Діти повістю знаходяться на її
утриманні та виховуються тільки нею.

На думку позивачки, ОСОБА_3
самоусунувся від здійснення
батьківських обов'язків щодо їхніх
спільних доньок, тому враховуючи його
нехтування та невиконання своїх
батьківських обов'язків, а також
обставини, що склались у сім'ї,
ставлення дітей до батька, є законні
підстави для позбавлення його
батьківських прав.

Позивач просила суд позбавити ОСОБА_3
батьківських прав щодо їх
неповнолітніх дітей.

В ході розгляду справи, ОСОБА_3 був
поданий зустрічний позов до ОСОБА_2,
третя особа орган опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Орджонікідзевському
району, про усунення перешкод у
спілкуванні з дітьми та участі в
їхньому вихованні, який ухвалою суду
від 30.07.2014 року прийнятий до
провадження та об'єднаний в одне
провадження з первісним позовом.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3
мотивував тим, що з часу розірвання
шлюбу і дотепер ОСОБА_2 чинить йому
перепони у спілкуванні з дітьми,
забороняє з ними спілкуватися
впливаючи на психіку дітей.

Таким чином, метою його звернення до
суду є не тільки захист права на участь
у вихованні дітей, але й захист прав
неповнолітніх дітей.

Окрім того, в позові ОСОБА_3 зазначає,
що його діти бажають спілкуватися з
ним, протиправна поведінка ОСОБА_2 до
нього і до дітей фактично змусила його
зменшити розмір спілкування з ними. Він
любить доньок і не бажає травмувати
їхню психіку та погіршувати
взаємовідносини із відповідачем.

ОСОБА_3 просив суд зобов'язати ОСОБА_2
не перешкоджати йому брати участь у
вільному спілкуванні з його доньками
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Визначити наступні
способи його участі у вихованні доньок,
а саме: систематичне і необмежене
побачення і спілкування в будь-який час
і день за місцем навчання доньок, за
його місцем проживання, або за іншим
місцем їхнього перебування без
присутності матері; спільний
відпочинок, за згодою доньок, під час
їхніх канікул за місцем навчання;
необмежене спілкування доньок
особисто з ним засобами телефонного,
поштового, електронного та іншого
засобу зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного спілкування
між батьком та донькою; відвідування
доньок за місцем їхнього проживання
два рази на місяць (перша і третя субота
кожного місяця) в період із 18.00 годин до
21.00 години в присутності їх матері, а
також в дні народження доньок та в
загальнодержавні свята - Новий рік і
Різдво. Зобов'язати ОСОБА_2 один раз на
тиждень, в телефонному спілкуванні
надавати йому об'єктивну інформацію
щодо фактичного місця навчання,
проживання, перебування дітей, про стан
їх здоров'я, а у разі знаходження дітей
на стаціонарному лікуванні, про
місцезнаходження лікарняному закладу.
Стягнути з відповідача на його користь
суму сплачених судових витрат.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
та її представник ОСОБА_6 позовні
вимоги підтримали з підстав викладених
в позовній заяві, наполягали на їх
задоволенні, проти зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 заперечували у повному
обсязі, зазначили, що обставини які
викладені в ньому не відповідають
дійсності, просили суд в задоволенні їх
відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_7 позовні вимоги
ОСОБА_2 не визнали, зазначили, що позов є
таким, що поданий з недопустими
доказами, безпідставний, просили суд в
задоволенні його відмовити, зустрічну
позовну заяву підтримали, та просили її
задовольнити.

Представник третьої особи, органу
опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Орджонікідзевському району,
ОСОБА_8 зазначив, що він підтримує
висновок, що був прийнятий за
результатами засідання комісії з
питань захисту прав дитини про
доцільність позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав.

Прокурор прокуратури
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя Коробова Н.В. первісні
позовні вимоги підтримала, просила суд
їх задовольнити, проти зустрічних
заперечувала, вважала за доцільне в
позові ОСОБА_3 відмовити.

Дослідивши матеріали цивільної
справи, надані письмові докази,
заслухавши пояснення учасників
процесу, оцінивши та проаналізувавши
покази свідків, суд, дійшов до
наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 29.03.1997 року
був укладений шлюб між ОСОБА_9 та
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про одруження серії НОМЕР_1, виданим
відділом реєстрації актів
громадського стану
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя.

Подружжя має двох дітей, а саме
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтвердилось
свідоцтвами про їх народження.

Відповідно до свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2,
виданого Орджонікідзевським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції, 13.07.2006 року шлюб між ОСОБА_9 та
ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до довідки МКП "Основаніє"
№ 1192 від 25.06.2013 року, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 зареєстровані за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_3, виданого Комунарським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції, 12.09.2009 року ОСОБА_9
зареєстрував шлюб з ОСОБА_10, та після
реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_9
змінено на ОСОБА_10.

Відповідно до рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 08.02.2011 року, з ОСОБА_3
стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій
сумі 900 гривень, на обох дітей
щомісячно, починаючи з 04.08.2010 року і до
досягнення ними повноліття.

Як вбачається із розрахунку
заборгованості боржника по аліментам,
долученого ОСОБА_2 до позову,
складеного державним виконавцем та
затвердженого заступником начальника
Орджонікідзевського ВДВС Запорізького
міського управління юстиції в
Запорізькій області від 16.09.2013 року,
заборгованість ОСОБА_3 по аліментам,
станом на 01.09.2013 року - становить 1 410,00
грн.

Згідно листа ЗОШ № 85 за № 206 від 04.10.2010
року, ОСОБА_4 є ученицею 7 класу, її
сестра ОСОБА_5 ученицею 5 класу. Мати
ОСОБА_2 протягом навчальних років,
починаючи з 2007 року - 2008 року до
теперішнього часу регулярно робить
благодійні внески до шкільного фонду
"Родина" та на потреби класу, нею були
оплачені платні послуги з англійської
мови з жовтня 2009 року по травень 2010
року, на весняних канікулах 2008-2009 років
ОСОБА_5 разом з класом побувала на
екскурсії в Криму, в 2009-2010 роках вона
відвідала м. Умань. Батько протягом
навчання обох дітей за зазначений
період жодного разу школу не
відвідував.

Згідно довідки ЗОШ № 85 за № 176 від
14.06.2013 року, ОСОБА_2 виховує дітей ОСОБА_5
та ОСОБА_4 Батько в вихованні дитини
участь не бере (під час навчання дітей в
закладі батьківські збори не
відвідував та з класним керівником не
спілкувався).

Згідно довідки ПК " Металургів" № 70/70
від 0.10.2010 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_4
займаються в народній циркової студії
ПК "Металургів" ВАТ "Запоріжсталь" з
лютого 2008 року по цей час. Зайняття
платні.

Як вбачається із довідки ЗДМШ № 3 за
№ 129 від 29.09.2010 року, ОСОБА_5 також і
навчається у дитячій музичній школі № 3
з 01.09.2010 року (фах фотерпіано), внесена
оплата за навчання.

Згідно висновку від 28.09.2010 року,
ОСОБА_4 знаходиться на обліку в
медичному центрі "Взгляд" з 2008 року,
потребує проходження профілактичних
курсів лікування.

Як вбачається із виписного епікризу
від 04.03.2013 року, ОСОБА_4 знаходилась на
лікуванні у неврологічному диспансері
Запорізької обласної дитячої
клінічної лікарні з 18.02.2013 року по
березень 2013 року, клінічний діагноз
"епілепсія".

Відповідно до довідки КЗ "Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 4" від 11.06.2014 року, ОСОБА_4 наглядається
за місцем мешкання в дитячій
поліклініки КУ "ЦУЛ № 4", перебуває на
обліках у епілептолога та
невропатолога. Лікуванням дитини
займається мати ОСОБА_2

Відповідно до довідки КУ "ЦУЛ № 4 від
10.07.2013 року, ОСОБА_4 перебуває на
диспансерному обліку. В поліклініку з
дитиною зверталася мама, котра і
займається лікуванням та обстеженням
доньки.

Як вбачається із листа від 23.05.2013
року, позивач ОСОБА_2 зверталася до
відповідача з питання оформлення,
надання згоди на тимчасовий виїзд
доньки ОСОБА_5 до Польщі з 09.07.2013 року по
24.07.2013 року та надання нотаріально
посвідченої згоди на тимчасовий виїзд
доньки ОСОБА_4 до Росії протягом
вересня-листопада 2013 року. Також, у
цьому листі нагадувалося про
заборгованість по аліментам, у зв'язку
з тим, що гроші потрібні на лікування та
утримання дітей.

Згідно листа від 04.06.2013 року, ОСОБА_2
запрошувала ОСОБА_3 до приватного
нотаріуса з питання оформлення
нотаріально посвідченої згоди на
тимчасовий виїзд ОСОБА_5 до Польщі, з
метою її оздоровлення.

Згідно листа ОСОБА_2 від 11.07.2014 року,
позивач прохала надати відповідачу
згоду на тимчасовий виїзд ОСОБА_5 до
дитячо римо-католицького табору у
Польщі з 09.08.2014 року до 28.08.2014 року.

Даний лист був отриманий ОСОБА_3
15.07.2014 року, що підтверджується
поштовим повідомленням, та ним надано
відповідь, з якої вбачається, що за
умови подання позову про позбавлення
його батьківських прав щодо дітей,
надати ОСОБА_2 бажаний їй документ не є
можливим, у разі укладання мирової
угоди, враховуючи інтереси дітей, він
не заперечує проти надання дозволу на
тимчасовий виїзд дітей для їх
лікування та відпочинку за кордоном.

Згідно акту обстеження умов
проживання неповнолітніх ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 від 17.06.2014 року, за адресою
АДРЕСА_1, затвердженого начальником
відділу по Заводському району служби
(управління) у справах дітей
Запорізької міської ради, для
виховання, розвитку дітей створені всі
умови. За результатами бесіди матері та
неповнолітній ОСОБА_5 роз'яснено
правові наслідки позбавлення
батьківських прав батька. ОСОБА_5
згодна з необхідністю позбавлення
батька ОСОБА_3 батьківських прав,
вважає, що родинний зв'язок з ними
втрачено та вона не відчуває потреби в
спілкуванні з ним.

Як вбачається із квитанцій долучених
до зустрічного позову, відповідачем, в
період з жовтня 2006 року по липень 2010
року здійснювалось перерахування
аліментів на користь ОСОБА_2, на
утримання неповнолітніх дітей,
загальною сумою 20 998,00 грн. (квитанція
від 27.10.2006 року на суму 327 грн., квитанція
від 14.11.2006 року на суму 180 грн., квитанція
від 04.12.2006 року на суму 200 грн., квитанція
від 21.12.2006 року на суму 100 грн., квитанція
від 11.01.2007 року на суму 100 грн., квитанція
від 29.01.2007 року на суму 200 грн., квитанція
від 06.03.2007 року на суму 520 грн., квитанція
від 10.05.2007 року на суму 300 грн., квитанція
від 25.06.2007 року на суму 400 грн., квитанція
від 25.07.2007 року на суму 600 грн., квитанція
від 03.09.2007 року на суму 1 000 грн.,
квитанція від 04.10.2007 року на суму 427 грн.,
заява на переказ готівки від 02.11.2007 року
на суму 627 грн., квитанція від 04.12.2007 року
на суму 527 грн., квитанція від 11.01.2008 року
на суму 527 грн., квитанція від 04.02.2008 року
на суму 504 грн., квитанція від 04.03.2008 року
на суму 530 грн., квитанція від 04.04.2008 року
на суму 700 грн., квитанція від 07.08.2008 року
на суму 611 грн., квитанція від 13.08.2008 року
на суму 180 грн., квитанція від 04.06.2008 року
на суму 1 588 грн., квитанція від 04.07.2008
року на суму 650 грн., квитанція від 26.09.2008
року на суму 380 грн., квитанція від 06.10.2008
року на суму 300 грн., квитанція від 10.10.2008
року на суму 500 грн., квитанція від 01.11.2008
року на суму 400 грн., квитанція від 10.12.2008
року на суму 700 грн., квитанція від 23.01.2009
року на суму 100 грн., квитанція від 06.02.2009
року на суму 700 грн., квитанція від
квітня 2009 року на суму 650 грн., квитанція
від 22.05.2009 року на суму 555 грн., квитанція
від 13.07.2009 року на суму 700 грн., квитанція
від 08.08.2009 року на суму 600 грн., квитанція
від 29.09.2009 року на суму 700 грн., квитанція
від 07.12.2009 року на суму 700 грн., квитанція
від 05.02.2010 року на суму 400 грн., квитанція
від 23.03.2010 року на суму 900 грн., квитанція
від 13.05.2010 року на суму 800 грн., квитанція
від 31.05.2010 року на суму 200 грн., квитанція
від 06.07.2010 року на суму 1 000 грн.).

Згідно розрахунку заборгованості
боржника по аліментам від 01.10.2013 року,
заборгованість у ОСОБА_3 по аліментам
станом на 01.10.2013 року - відсутня.

Згідно розрахунку заборгованості
боржника по аліментам від 10.06.2014 року,
заборгованість у ОСОБА_3 по аліментам
станом на 10.06.2014 року - відсутня.

Згідно довідки КУ "Шоста міська
клінічна лікарня", ОСОБА_2 працює на
посаді фельдшера лаборанта з 04.01.2010
року.

Згідно довідки КУ "Обласний
клінічний наркологічний диспансер" від
10.06.2014 року, та довідки КУ "Обласна
клінічна психіатрична лікарня" від
12.06.2014 року, ОСОБА_3 на обліку в даних
установах не перебуває.

Як вбачається із довідки КУ "Шоста
клінічна лікарня" від 17.09.2014 року,
ОСОБА_3 обстежений лікарем
офтальмологом, встановлений діагноз:
"міопія висого ступеня, астигматизм
обох очей природжений".

Згідно свідоцтва про народження
серії НОМЕР_4, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції, ОСОБА_3
має доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається із дослідженого
висновку районної адміністрації по
Орджонікідзевському району
Запорізької міської ради від 27.06.2014
року № 01-10/1499, за результатами
засідання комісія з питань захисту
прав дитини дійшла висновку про
наявність підстав для позбавлення
ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню
до його дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, передбачених п.2 ч.1
ст. 164 Сімейного кодексу України, тому
вважає за доцільним позбавити ОСОБА_3
батьківських прав по відношенню до
його дітей.

Суд вважає даний висновок,
переконливим доказом ухилення
відповідача ОСОБА_3 від виконання
батьківських обов'язків по вихованню
дітей.

Крім того, в судовому засіданні були
заслухані покази свідків.

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому
засіданні зазначила, що ОСОБА_3 пішов із
сім'ї, доньками не цікавиться. Перепон у
спілкуванні його з дітьми ніяких
ніколи не було. Дівчата спілкуються з
бабусею, матір'ю відповідача.

Свідок ОСОБА_12 зазначила, що ОСОБА_3
любить дітей, не відмовляється від їх
виховання. Саме його колишня дружина,
тобто ОСОБА_2 не дозволяє йому
зустрічатися з дітьми.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснила, що її син ОСОБА_3 любив та
любить своїх доньок. ОСОБА_2 заборонила
йому зустрічатися з дітьми, та з 2009 року
він з ними не спілкується. Матеріальну
допомогу на дітей здійснював, грошами,
харчами, речами.

Свідок ОСОБА_14 зазначила, що ОСОБА_3
любить дітей, шкодує, що не може з ними
зустрітися. У 2013 році їй подзвонила
ОСОБА_2 та дала їй зрозуміти те, що
ОСОБА_3 не спілкувався з дітьми.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні
пояснив, що сім'ю ОСОБА_2 знає з 1995 року,
як прихожан церкви. У 1997 році подружжя
повінчалося. Потім, ОСОБА_3 покинув
жінку та дітей, говорив йому, що
закохався в іншу жінку. Про дітей не
турбується. Він не чув, щоб ОСОБА_2
забороняла йому спілкуватися з дітьми.
Навпаки інші діти від церкви їздили до
Польщі, а він такий дозвіл своїм
дівчатам не дав. Діти люблять батька.
Також, свідок пояснив, що зі слів ОСОБА_2
йому відомо, що ОСОБА_16 не сплачує
аліменти, через що цій сім'ї дуже важко.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що їз сім'єю
ОСОБА_2 познайомилась у 1997 році, в храмі.
З літа 2005 року ОСОБА_3 не бачила. Діти
хворіли, ОСОБА_2 шукала гроші на їх
лікування. Олексій створив нову сім'ю, з
дівчатками не спілкується з 2005 року, зі
слів ОСОБА_2 він не сплачує аліменти.
Діти не бажають розмовляти на тему
батька.

Також, судом в якості свідка у
присутності педагога було допитано
неповнолітню ОСОБА_5, яка пояснила, що
проживає разом із мамою, батько в
їхньому житті участі не приймає,
покинув сім'ю коли їй виповнилось 5
років. Десь до 7 років вони проводили
час разом, обіцяв подарувати їй
велосипед, однак так і не подарував.
Сестрі у 2011 році подарував тільки
листівку. Після того, як їй виповнилось
9 років, з нею батько не спілкується, не
пустив її за кордон, коли їздили інші
дівчата, навіть не вітається при
зустрічі на вулиці. Вона спілкується
лише з бабусею. Неповнолітня ОСОБА_5
зазначила, що вона та її сестра не
бажають, щоб батько керував їхнім
життям, вони разом із сестрою бажають,
щоб його було позбавлено батьківських
прав.

Допитаний в судовому засіданні за
правилами допиту свідка - ОСОБА_3
зазначив, що ОСОБА_2 чинить йому
перепони у спілкуванні із дітьми. Він,
як батько намагався та бажав
спілкуватися із своїми доньками та
приймати участь у їх вихованні.

У відповідності з ч.3 ст. 51 Конституції
України, сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу
України, мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він: 1) не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування; 2) ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)
жорстоко поводяться з дитиною; 4) є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; 5) вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та попрашайництва; 6)
засудження за вчинення умисного
злочину щодо дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України „Про
охорону дитинства", на батьків
покладається відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки зобовязані виховувати дітей,
піклуватися про їх здоровя, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку їх природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у пункті 16 своєї постанови №3
від 30.03.2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавленні та поновлення
батьківських прав" (з наступними
доповненнями та змінами), ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
має місце коли вони не піклуються про
фізичний та духовний розвиток дитини,
її навчання, підготовку до
самостійного життя, зокрема: не
забезпечують необхідного харчування,
медичного догляду, лікування дитини, що
негативно впливає на її фізичний
розвиток як складову виховання; не
спілкується з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішньго світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

З встановлених судом обставин,
виходячи виключно із інтересів дітей,
враховуючи особисту думку
неповнолітньої ОСОБА_5, висновок
районної адміністрації по
Орджонікідзевському району
Запорізької міської ради від 27.06.2014
року № 01-10/1499, покази свідків, суд
вважає необхідним позбавити ОСОБА_3
батьківських прав у відношенні
неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
оскільки під час розгляду справи
встановлено, що відповідач ухиляється
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дітей, відповідно до п.2 ч.1 ст.
164 СК України, тобто фактично
самоусунувшись від виконання своїх
батьківських обов'язків.

На думку суду, в даному випадку
позбавлення відповідача ОСОБА_3
батьківських прав відносно доньок є
виключно крайнім заходом, однак цей
захід є таким, що відповідає інтересам
неповнолітніх дітей і в певній мірі не
суперечить моральним засадам
суспільства.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на
винятковість випадку даної справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог та на підставі доказів
наданих сторонами у справі, суд
приходить до висновку про доведеність
заявлених позивачем ОСОБА_2 позовних
вимог, та необхідність їх задоволення у
повному обсязі.

Щодо позовних вимог викладених в
зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа орган опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Орджонікідзевському
району, про усунення перешкод у
спілкуванні з дітьми та участі в
їхньому вихованні, то в задоволенні
даного позову суд вважає слід
відмовити повністю, за наступними
обставинами.

Згідно ст. 153 СК України, мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 157 СК України,
той із батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 159 СК України,
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивач за зустрічним позовом не надав
суду доказів тих фактів, що
відповідачка перешкоджає позивачу у
спілкуванні із дітьми та брати участі в
їх вихованні.

Суд критично оцінює покази свідків
ОСОБА_12, та ОСОБА_13 в частині того, що
ОСОБА_2 зобороняє ОСОБА_3 спілкуватися з
дітьми, оскільки свідок ОСОБА_13 є мамою
ОСОБА_3, тобто перебуває в родинних
відносинах, а ОСОБА_12 є подругою
ОСОБА_13, тобто з ОСОБА_3 знаходиться в
дружніх відносинах.

Покази свідка ОСОБА_14 не містять жодних
підтверджень того, що ОСОБА_13
перешкоджає ОСОБА_3 спілкуватися з
дітьми, свідок зазначила, що з розмови
їй стало зрозуміло те, щоб ОСОБА_3 не
спілкувався з дітьми.

Також, суд, не приймає до уваги покази
допитаного в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_3, оскільки він є
заінтересованою особою в розгляді
справи.

Оцінивши покази свідків ОСОБА_18,
ОСОБА_15, ОСОБА_17 суд вважає, що їх покази
можуть бути покладені в основу рішення.

Крім того, вирішуючи спір щодо
усунення перешкод у спілкуванні з
дітьми, визначення способу спілкування
батька з дітьми, суд перш за все
виходить з інтересів саме дітей,
враховує їх вік, та їх думку, а саме те,
що 15-річна ОСОБА_15 та 17-річна ОСОБА_4 вже
можуть самі домовитися з позивачем про
час та місце, способи спілкування.

Таким чином, оскільки мати, з якою
проживають діти, не чинить перешкоди
батьку, який проживає окремо, у
спілкуванні з дітьми та у їх вихованні,
суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
даного позову.

Отже, за таких обставин, на основі повно
та всебічно з'ясованих обставин, на які
посилаються сторони, як на підставу
своїх вимог та заперечень
підтверджених доказами, перевірених в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість, а також
достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, суд приходить до
висновку про повне задоволення
первісних позовних вимог, та
необхідності відмовлення у
задоволенні зустрічних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 51, 129 Конституції
України, ст.ст. 3, 10, 57, 60, 61, 208, 209, 212, 214, 214,
215 ЦПК України, ст.ст. 153, 157, 159, 164 СК
України, ст. 12 Закону України „Про
охорону дитинства",суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа орган опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Орджонікідзевському
району, про позбавлення батьківських
прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
батьківських прав щодо неповнолітніх
дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа
орган опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Орджонікідзевському району про
усунення перешкод у спілкуванні з
дітьми та участі в їхньому вихованні -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 10.12.2014 року.

Суддя

Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя:
В.О. Макаров