Справа № 2/0313/211/11 Головуючий у 1
інстанції: Савчук М.А. Провадження №
22-ц/773/1682/14 Категорія: 81 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за поданням
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
(далі - ВДВС) Ратнівського районного
управління юстиції (далі - РУЮ) у
Волинській області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1 за апеляційною скаргою
ВДВС Ратнівського РУЮ на ухвалу
Ратнівського районного суду від 06
жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

03 жовтня 2014 року головний державний
виконавець ВДВС Ратнівського РУЮ
звернувся до суду із поданням про
обмеження особи у праві виїзду за межі
України, посилаючись на те, що на
виконанні у ВДВС перебуває виконавче
провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2/0313/211/11
від 19 серпня 2011 року, виданого
Ратнівським районним судом, про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у
твердій грошовій сумі, по 200 грн. на
кожну дитину щомісячно, починаючи з 09
червня 2011 року і до повноліття.

Проведеною державним виконавцем
перевіркою встановлено відсутність
майна боржника та його доходів, на які
можливо звернути стягнення в рахунок
погашення заборгованості. В
добровільному порядку боржник рішення
суду не виконує. Його заборгованість
станом на 31 серпня 2014 року становить
9054,63 грн.

Враховуючи викладене, просив тимчасово
обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України.

Ухвалою Ратнівського районного суду
від 06 жовтня 2014 року в задоволенні
подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ВДВС Ратнівського
РУЮ просить скасувати цю ухвалу та
постановити нову ухвалу про
задоволення подання, покликаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

Судом встановлено, що заборгованість
ОСОБА_1 по сплаті боргу становить 9054,63
грн. Майна боржника та його доходів, на
які можна звернути стягнення в рахунок
погашення заборгованості, не виявлено.
Доказів ухилення від виконання
покладених на ОСОБА_1 судовим рішенням
боргових зобов'язань та його наміру
вибути за межі України з цією метою
ВДВС не надано, а судом не здобуто. Саме
по собі невиконання боржником
зобов'язань, про що вказує державний
виконавець у поданні, не може свідчити
про його ухилення.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд
першої інстанції виходив з того, що
ВДВС Ратнівського РУЮ не наведено
обставин та не надано доказів, які б
дійсно та достовірно вказували на
цілеспрямоване ухилення ОСОБА_1 від
сплати боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Відповідно до п. п. 2, 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 цього
Закону громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань, або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України; він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи), - до виконання
зобов'язань.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, позначає
з об'єктивної сторони такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні зазначених
обов'язків.

Звертаючись до суду з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, головний
державний виконавець ВДВС
Ратнівського РУЮ не надав доказів того,
що ним вчинені всі дії, передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження», спрямовані на погашення
боргу. Також не надано доказів того, що
боржник вчиняє дії, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання судового
рішення, що боржник безпідставно не
з'являвся на виклики державного
виконавця і що такі виклики йому
вручалися, а також доказів порушення
божником своїх обов'язків,
встановлених ч. 6 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження».

Тому суд першої інстанції, давши вірну
оцінку обставинам справи, обґрунтовано
відмовив у задоволенні подання.

Застосування обмеження у праві виїзду
громадянина за межі України може мати
місце лише у виключних випадках і
повинно використовуватися лише як
крайній захід після реалізації усіх
можливих та передбачених законом
заходів примусового виконання рішення,
оскільки стосується гарантованого ст.
33 Конституції України та ст. 313 ЦК
України особистого немайнового права
особи вільно залишати територію
України та права на свободу
пересування. Передчасне і безпідставне
обмеження таких прав є неприпустимим.

Доводи апелянта про те, що боржник
ОСОБА_1 проігнорував
виклик-попередження головного
державного виконавця, який йому
направлявся, не заслуговують на увагу,
оскільки державний виконавець не надав
суду доказів того, що надісланий ним
виклик-попередження був вручений або
іншим чином доведений до відома
боржника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду і не
містять встановлених законом підстав
для скасування чи зміни оскаржуваної
ухвали, яка постановлена з додержанням
норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Ратнівського
районного управління юстиції
відхилити.

Ухвалу Ратнівського районного суду від
06 жовтня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: