Провадження № 2/714/226/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р. Герцаївський
районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді:
Козловської Л.Д.

секретар:
Арсеній І.В.

з участю сторін: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Герца цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Новоселицького
районного суду Чернівецької області,
Герцаївського РВ УМВС України в
Чернівецькій області, УМВС України в
Чернівецькій області, прокуратури
Герцаївського району Чернівецької
області, прокуратури Чернівецької
області, Державного казначейства
України про відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури та суду, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом до відповідачів про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури та суду.
Посилається на те, що вироком
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 17.10.2013 року
був визнаний винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.115 КК України та
засуджений до 10 років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу йому
було залишено попередній захід
забезпечення кримінального
провадження у вигляді утримання під
вартою. Апеляційним судом Чернівецької
області вирок та окрему ухвалу суду
20.12.2013 року було скасовано, його
виправдано та провадження по даній
справі було закрито. Міру запобіжного
заходу також було скасовано та
звільнено його з-під варти в залі суду.
Вважає, що йому спричинена як
матеріальна та моральна шкода через
утримання його під вартою з 21.02.2013 року
по 20.12.2013 року, накладення арешту на
його майно, обшуки на дому родичів та
арешти і вилучення його майна, він
фактично був позбавлений свободи,
утримувався в СІЗО, протягом 10 місяців
був ізольований від своєї сім'ї, був
позбавлений заробітку, спілкування з
дружиною та неповнолітнім сином,
виконання як батьківського так і
подружнього обов'язку. Просить суд
стягнути з державного бюджету на його
користь спричинену йому незаконним
засудженням моральну шкоду в сумі 500 000
грн. та судові витрати по даній справі в
сумі 2 000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовну вимогу щодо стягнення
моральної шкоди в сумі 500 000 грн., а від
вимоги про стягнення судових витрат в
сумі 2 000 грн. відмовився. Дав пояснення,
які викладені в позовній заяві.

Представник позивача в судовому
засіданні позовну вимогу щодо
стягнення моральної шкоди в сумі 500 000
грн. підтримав, а від вимоги про
стягнення судових витрат в сумі 2 000 грн.
відмовився. Також пояснив суду, що в
зв'язку із незаконним засудженням
позивача йому спричинена як
матеріальна, так і моральна шкода. Він
тривалий час був позбавлений волі,
втратив заробіток, не міг виконувати
свій батьківський та подружній
обов'язок.

Представник прокуратури Герцаївського
району Чернівецької області та
прокуратури Чернівецької області
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити та пояснив суду,
що як вбачається із вироку
Новоселицького районного суду
Чернівецької області ОСОБА_1 було
враховано строк його утримання під
вартою з моменту його фактичного
затримання. А саме 21 лютого 2013 року, а не
22 лютого 2013 року згідно ухвали слідчого
судді. Даний вирок було скасовано
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області 20.12.2013 року. Заява
позивача щодо застосування до нього
фізичного насильства була внесена до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань. За результатами
перевірки було винесено постанову про
закриття кримінального провадження за
фактом його побиття працівниками
міліції. 22.02.2013 року ОСОБА_1 на слідчому
експерименті із застосуванням
відеозапису, за участю захисника,
перекладача, понятих та
судово-медичного експерта добровільно
показав за якими ознаками він вчинив
вбивство свого батька. Також вважає, що
прокуратура не є суб'єктом визначеним
законом для здійснення будь-яких
правомочностей по відшкодуванню
державою шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду

Представник УМВС України в
Чернівецькій області та Герцаївського
РВ УМВС України в Чернівецькій області
ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив
проти задоволення позовних вимог та
пояснив, що ОСОБА_1 у процесі досудового
розслідування шляхом самообмови
перешкоджав з'ясуванню істини і цим
сприяв незаконному притягненню до
кримінальної відповідальності,
незаконному застосуванню запобіжного
заходу, відповідно до вимог ч.4 ст.1176 ЦК
України він не має права на
відшкодування шкоди.

Представник Державної казначейської
служби України в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
неодноразово повідомлений про час та
місце розгляду справи, суд не повідомив
про причини неявки.

Представник Новоселицького районного
суду Чернівецької області не з'явився,
хоча був належним чином неодноразово
повідомлений про час та місце розгляду
справи, суд не повідомив про причини
неявки.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наданні докази, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

Судом об'єктивно встановлено, що
вироком Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 17.10.2013 року
ОСОБА_1 було засуджено за вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.115 КК України та
призначено покарання у вигляді 10 років
позбавлення волі. Ухвалою апеляційного
суду Чернівецької області від 20.12.2013
року даний вирок було скасовано,
кримінальне провадження відносно
позивача закрито у зв'язку з не
встановленням достатніх доказів для
доведення винуватості ОСОБА_1 в суді та
вичерпані можливості їх отримання.
Міру запобіжного заходу було скасовано
та його було звільнено в залі суду з-під
варти. Також було скасовано окрему
ухвалу суду та ухвали суду про
накладення арешту на майно позивача,
вирішено питання про речові докази та
судові витрати.

Згідно ч.ч.1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода,
завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту чи
виправних робіт, відшкодовується
державою у повному обсязі незалежно
від вини посадових і службових осіб
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду. Право на відшкодування шкоди,
завданої фізичній особі незаконними
діями органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, виникає у випадках,
передбачених законом. Порядок
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Підстави, порядок і розмір
вищевказаної шкоди визначений
спеціальним Законом - Законом України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду».

Положення про застосування Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду», затверджено спільним наказом
Міністерства юстиції України,
Генеральної Прокуратури України,
Міністерства фінансів України № 6/5/3/41
від 04.03.1996 року (із змінами та
доповненнями внесеними наказом № 14/5/6/52
від 03.04.1998 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду», підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян.

Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», право на
відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку, передбачених цим Законом,
виникає у разі постановлення
виправдувального вироку суду.

Пунктами 3 і 5 ч.1 ст.3 цього ж Закону та п.7
Положення про застосування Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду» передбачено відшкодування шкоди
у вигляді судових витрат та у вигляді
моральної шкоди.

Частиною 1 ст.4 вказаного Закону
передбачено порядок відшкодування
шкоди, визначеної п.п.3, 5 ст.3 цього
Закону, за рахунок коштів державного
бюджету.

Згідно ч.ч.5, 6 ст.4 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» та абз.1, 2 п.17
Положення, відшкодування моральної
шкоди провадиться у разі, коли
незаконні дії органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Моральною
шкодою визнаються страждання,
заподіяні громадянинові внаслідок
фізичного чи психічного впливу, що
призвело до погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

Абзацами 5-7 п.17 Положення передбачено,
що розмір моральної шкоди визначається
судом з урахуванням обставин справи в
межах, встановлених цивільним
законодавством. Відшкодування
моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом згідно з ч. 3 ст.13
вищевказаного Закону провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом. Відшкодування
моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.4
Закону провадиться за рахунок коштів
державного бюджету.

Абзацом 2 п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що у випадках, коли
межі відшкодування моральної шкоди
визначаються у кратному
співвідношенні з мінімальним розміром
заробітної плати чи неоподатковуваним
мінімумом доходів громадян, суд при
вирішенні цього питання має виходити з
такого розміру мінімальної заробітної
плати чи неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, що діють на час
розгляду справи.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст.13
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду» питання
про відшкодування моральної шкоди у
зазначених випадках та її розмір
визначається з урахуванням обставин
справи, але за час незаконного
перебування громадянина під слідством
чи судом він має бути не меншим однієї
мінімальної заробітної плати за кожен
місяць перебування під слідством або
судом. Відшкодування моральної шкоди в
цих випадках провадиться за рахунок
коштів державного бюджету, незалежно
від вини посадових осіб органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду.

Суд вважає доведеним те, що позивач
ОСОБА_1 має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої йому
внаслідок незаконного притягнення як
обвинуваченого, при цьому, моральна
шкода підлягає відшкодуванню
незалежно від вини посадових осіб
органів дізнання, слідства,
прокуратури, суду, оскільки мається
виправдувальний вирок суду відносно
позивача, незаконність його
перебування під слідством та судом
встановлено цим вироком.

Проте, щодо розміру відшкодування
моральної шкоди суд виходить з часу
незаконного перебування під слідством
та судом позивача ОСОБА_1, а саме з 21.02.2013
року ( фактичне затримання ) по 20.12.2013
року ( винесення судом апеляційної
інстанції про його виправдання ), що
складає 10 місяців, з розміру
мінімальної заробітної плати, яка
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» на
час розгляду справи в суді складала 1218
гривень, та враховує при визначенні
розміру моральної шкоди позбавлення
позивача можливостей у повному обсязі
реалізувати ним свої звички і бажання,
оскільки відносно нього був обраний
запобіжний захід, який обмежував його
пересування, право виїзду за межі
міста, країни, не виконання ним своїх
батьківських та подружніх обов'язків,
втрата заробітку.

Суд не приймає заперечення
представника відповідача УМВС України
в Чернівецькій області, який
посилається на самообмову позивача як
на підставу для відмови в задоволенні
даного позову, оскільки як вбачається
із вироку Новоселицького районного
суду від 17.10.2013 року та ухвали
апеляційного суду Чернівецької
області від 20.12.2013 року, що ОСОБА_1 вину
свою не визнавав у вчиненні даного
кримінального правопорушення, а
відносно нього провадження було
закрито в зв'язку з не встановленням
достатніх доказів для доведення його
винуватості в суді і вичерпані
можливості їх отримання, лише, давав
визнавальні покази на досудовому
слідстві після його фактичного
затримання, тому суд вважає, що це не є
самообмова.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України,
судові витрати компенсуються за
рахунок держави, оскільки сторони
звільненні від сплати судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись
Законом України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», Положенням про
застосування Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», затвердженим
спільним наказом Міністерства юстиції
України, Генеральної Прокуратури
України, Міністерства фінансів України
№ 6/5/3/41 від 04.03.1996 року (із змінами та
доповненнями внесеними наказом № 14/5/6/52
від 03.04.1998 року), Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», ст. ст. 3, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з Державної казначейської
служби України за рахунок Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1,
с.Тернавка Герцаївського району
Чернівецької області 50 000 ( п'ятдесят
тисяч ) грн. в рахунок відшкодування
завданої моральної шкоди, шляхом
списання цих сум, з єдиного
казначейського рахунку, призначеного
для відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду.

Судові витрати покласти на рахунок
держави.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Герцаївський районний суд
Чернівецької області шляхом подачі в 10
- денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особами,
які не були присутніми при
проголошенні рішення - в той же строк з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.