Справа № 621/3037/14-ц
Провадження № 2/621/1158/14
УХВАЛА

іменем України

06.11.2014
року

м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого

– судді Бережної Н.М.,

за участю секретаря
–
Кошевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Змієві
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

24.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2 про поновлення
порушених прав, відновлення меж
земельної ділянки та визнання
державного акту частково недійсним,
третя особа – Держземагенство у
Зміївському районі Харківської
області.

05.11.2014 року ОСОБА_1 надав до суду заяву
про забезпечення позову, в якій вказав,
що згідно договору дарування серія ВВО
№ 737037 та свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 16.09.1992 року
ОСОБА_1 є співвласником житлового
будинку № 15а по вул. Донецьке шосе в м.
Змієві Харківської області, за яким
закріплено земельну ділянку, площею
0,1243 га. Поруч розташований будинок № 15,
який належить ОСОБА_2, яка є власницею
земельною ділянки, закріпленої за її
домоволодінням. Однак, при
виготовленні технічної документації
із землеустрою ОСОБА_2 було допущено
ряд порушень діючого законодавства,
наслідком чого стало отримання нею
державного акту на право власності на
землю на підставі фіктивних
документів. При цьому, розмір земельної
ділянки, переданої у власність ОСОБА_2,
перевищено та нею захоплено частину
земельної ділянки, якою користується
позивач, тобто відповідач порушує межі
їх спільних з ОСОБА_1 земельних ділянок,
порушуючи права позивача як
землекористувача. ОСОБА_2, на підставі
наявного у неї Державного акту на право
власності на земельну ділянку, має
намір встановити капітальний паркан,
який буде розділяти земельні ділянки
її та ОСОБА_1 Таким чином, їй відійде
частина земельної ділянки, належної
позивачу, оскільки плани земельної
ділянки, зазначені в акті погодження
меж, в кадастровому плані та державному
акті, мають суттєві розбіжності в
розмірах її меж. Крім того, ОСОБА_1
вказував, що відповідач уже
здійснювала декілька спроб
будівництва капітального паркану, але
завдяки значним зусиллям позивача –
відповідач до цього часу так і не
встановила паркан. Отже, враховуючи, що
ОСОБА_2 своїми діями порушує права
землекористування ОСОБА_1, своїми діями
по збудові паркану може суттєво
ускладнити або унеможливити виконання
рішення суду, позивач просив
заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії
щодо будівництва паркану по межі
земельних ділянок № 15 та № 15а по вул.
Донецьке шосе в м. Змієві Харківської
області.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Оскільки розгляд справи проводиться
без участі сторін, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, що відповідає
положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, ознайомившись з матеріалами
справи, дійшов до наступного висновку:

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що
позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються
поновлення його порушених прав,
відновлення меж земельної ділянки та
визнання державного акту ОСОБА_2
частково недійсним. Спір стосується
земельних ділянок, розташованих за
адресою Харківська обл., м. Зміїв,
Донецьке шосе, 15 та 15а.

Власником земельної ділянки,
розташованої за адресою Харківська
обл., м. Зміїв, Донецьке шосе, 15 є
відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно правових позицій Пленуму
Верховного Суду України, які
відображені у Постанові № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З огляду на вищевикладене, враховуючи,
що ОСОБА_2 може збудувати капітальний
паркан між належною їй земельною
ділянкою, розташованою в м. Змієві
Харківської області по Донецькому
шосе, 15 та земельною ділянкою № 15а
ОСОБА_1, розташованої за вказаною
адресою, а також враховуючи те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду та той факт, що
забезпечення позову у вигляді заборони
відповідачу здійснювати будь-які дії
щодо будівництва паркану є співмірним
із заявленими ОСОБА_1 вимогами, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення заяви про забезпечення
позову.

Керуючись ст. 316 ЦК України, ст. ст. 151-153
ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову –
задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії
щодо будівництва паркану по межі
земельних ділянок № 15 та № 15а по вул.
Донецьке шосе в м. Змієві Харківської
області.

Копію ухвали для виконання направити
відділу державної виконавчої служби
Зміївського районного управління
юстиції Харківської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення.
Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Суддя: