Справа № 161/8598/14-ц
Провадження № 2/161/2761/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

20 жовтня 2014 року
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді - Пахолюка А.М.

при секретарі - Ковальчук А.В.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ковальчук
Т.В.,

представника третьої особи - Коняхіної
М.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України про усунення перешкод
у здійсненні права власності шляхом
припинення обтяження майна та
зобов'язання зареєструвати припинення
обтяження майна, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача,
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк», -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4. звернулася в суд з позовом до
Державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України (далі - ДП
«Інформаційний центр») про усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом припинення обтяження майна та
зобов'язання зареєструвати припинення
обтяження майна, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача,
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
ПАТ КБ «Приватбанк»).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.04.2009
року на підставі біржової угоди
придбала у ОСОБА_6 вантажний фургон «Man
19/403 FLS/N», реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Вказане майно перебуває у приватному
обтяженні ПАТ КБ «Приватбанк» на
підставі договору застави, що
перешкоджає позивачу належним чином
здійснювати свої повноваження
добросовісного власника спірного
майна.

На підставі наведеного та з
врахуванням уточнених в ході розгляду
справи позовних вимог просить суд,
усунути їй перешкоди у здійсненні
права власності шляхом припинення
обтяження застави вантажного фургона
«Man 19/403 FLS/N», реєстраційний номер
НОМЕР_1 та зобов?язати
відповідача зареєструвати припинення
обтяження застави спірного
транспортного засобу.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримав з підстав,
зазначених в позовні заяві, Просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача Ковальчук Т.В.
в судовому засіданні позов не визнала,
суду пояснила що на даний час
відповідних правових підстав для
зняття реєстрації обтяження спірного
майна немає. Просила суд відмовити в
задоволенні позову за безпідставністю.

Представник третьої особи Коняхіна М.К.
в судовому засіданні заперечила щодо
задоволення позовних вимог, суду
пояснила, що банк являється
заставодержателем майна та не бажає
знімати обтяження із спірного
транспортного засобу. Просила суд
відмовити в задоволенні позову за
безпідставністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши та оцінивши
в судовому засіданні представленні
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку що позов безпідставний та не
підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що 03.04.2008 року між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6
був укладений договір застави
вантажного фургона «Man 19/403 FLS/N»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі -
автомобіль «Man») в забезпечення
виконання ОСОБА_7 своїх зобов?язань по
кредитному договору від №250/м від 03.04.2008
року (а.с. 13-25 оглянутої судом справи
№161/1911/14ц).

10.04.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк»
зареєстрував відповідне обтяження
автомобіля «Man» в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна (а.с.69 зворот).

04.04.2009 року ОСОБА_6 на підставі біржової
угоди відчужив зазначений автомобіль
позивачу ОСОБА_4 (а.с.5).

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що вона являється
добросовісним набувачем спірного
автомобіля, а наявність обтяження
майна перешкоджає їй в повній мірі
реалізувати своє право власності на
майно.

Однак, суд вважає такі доводи
безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 586 ЦК України, ст. 17
Закону України «Про заставу»,
заставодавець має право відчужувати
предмет застави, передавати його в
користування іншій особі або іншим
чином розпоряджатися ним лише за
згодою заставодержателя, якщо інше не
встановлено договором.

За змістом п.п.17.7. договору застави
заставодавець не має права
розпоряджатися заставленим майном без
письмової згоди заставодержателя (а.с.
19 оглянутої судом справи №161/1911/14ц).

Відповідно до ст.27 Закону України «Про
заставу» застава зберігає силу, якщо
однією з підстав, зазначених в законі,
майно або майнові права, що складали
предмет застави, переходять у
власність у власність іншої особи.

Отже, всупереч указаним положенням
матеріального права й договору
застави, ОСОБА_6 відчужив спірне майно,
яке перебуває в заставі банку й
обтяження якого на час відчуження було
зареєстровано відповідно до закону, не
повідомивши про це заставодержателя та
не отримавши його письмову згоду.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» (далі - Закон) у
разі відчуження рухомого майна
боржником, який не мав права його
відчужувати, особа, що придбала це
майно за відплатним договором,
вважається його добросовісним
набувачем згідно зі ст. 388 Цивільного
кодексу України за умови відсутності в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна відомостей про обтяження цього
рухомого майна. Добросовісний набувач
набуває право власності на таке рухоме
майно без обтяжень.

Оскільки, в даному випадку на момент
відчуження автомобіля «Man» на користь
позивача, спірне майно перебувало під
обтяженням, то ОСОБА_4. не являється
добросовісним набувачем та набула
право власності на це майно із
обтяженням, яке чинне на даний час, так
як банк перереєстрував обтяження 17.05.2013
року (а.с.75).

Доводи представника позивача про те, що
придбане ОСОБА_4, рухоме майно не
містить жодних обтяжень для його
нового власника суд вважає
безпідставними, так як, згідно ч.2 ст.12
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом.

За таких обставин, передбачених ст.593 ЦК
України, ст..28 Закону України «Про
заставу» підстав для припинення
застави судом не встановлено, позивач
не являється добросовісним набувачем в
даному випадку, а тому не має права
вимагати зняття обтяження із майна.

Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що вимоги позивача про
припинення обтяження спірного майна та
зобов'язання відповідача вчинити дії
по реєстрації припинення обтяження
майна не ґрунтуються на нормах закону,
а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61,
62, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 15, 16, 388, 391, 572, 593 Цивільного
кодексу України, ст.17, 28 Закону України
«Про заставу», ст.10, 12, 42-44 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
Державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України про усунення перешкод
у здійсненні права власності шляхом
припинення обтяження майна та
зобов'язання зареєструвати припинення
обтяження майна, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача,
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк», -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення суду, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
А.М.
Пахолюк