АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/894/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2305/14
Головуючий у 1-й інстанції Голубенко В.
Доповідач Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Петренка В.М., Лобова О.А.

При секретарі: Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ПАТ "КБ
"ПРИВАТБАНК" на рішення Кобеляцького
районного суду Полтавської області від
30 травня 2014 року у справі за позовом ПАТ
"КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитом,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача Одринської Т.В., -

В С Т А Н О В И
Л А :

У травні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк (далі ПАТ
КБ) "ПриватБанк" звернувся в суд з
позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору від
31.03.2007 року відповідач отримав кредит у
розмірі 2030,50 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом за ставкою 12 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. Взяті на себе зобов'язання
ОСОБА_1 не виконує. Станом на 17.04.2014 року
його загальна заборгованість перед
банком складає 16860 грн. 47 коп., з яких:
1699,97 грн. - заборгованість за кредитом;
6637,59 грн. - заборгованість за процентами
за користування кредитом; 281,66 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 8241,25 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Згідно судового наказу від 06 листопада
2009 року, виданого Кобеляцьким районним
судом Полтавської області, з
відповідача на користь банку стягнуто
7006,88 грн., тому остаточна
заборгованість відповідача (за
мінусом цієї суми) становить 10846,27 грн.
Тому у позові банк просив стягнути з
ОСОБА_1 заборгованість за кредитним
договором № PLXRRC11620039 від 31.03.2007 року в
розмірі 10846,27 грн. та понесені судові
витрати.

Рішенням Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 30 травня 2014
року у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовлено.

ПАТ КБ «ПрвиатБанк» оскаржив рішення
суду, в апеляційній скарзі просив його
скасувати та ухвалити нове, яким позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити,
оскільки вважає, що судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, порушено норми
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторонни
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ОСОБА_1 31.03.2007 року було
укладено кредитний договір №
PLXRRC11620039, відповідно до умов якого
останній отримав строковий кредит у
сумі 2030,60 грн. на строк 12 місяців, з
31.03.2007 р. по 31.03.2008р. включно, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку
заборгованості.

Договір складається із Заяви
позичальника, Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(СТАНДАРТ) та Тарифів, на що
позичальником дана відповідна згода,
яка власноручно підписана (а.с.6).

Відповідно до договору ОСОБА_1 з 20 по 27
число кожного місяця мав сплачувати
щомісячний платіж у сумі 213,06 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією за користування
кредитом, а також інші витрати згідно
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт).

Відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав. Згідно судового наказу від
06 листопада 2009 року, виданого
Кобеляцьким районним судом
Полтавської області, з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» було
стягнуто 7868 грн. 77 коп., заборгованості
по кредиту, яка виникла станом на
31.05.2009р., в тому числі стягнуто 500 грн. -
штраф (фіксована частина), 350 грн. 89 коп. -
штраф (процентна складова) та судові
витрати.

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
починаючи з 27.12.2010 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» припинив нарахування
відсотків за невиконання умов
кредитного договору. За період з
01.06.2009р.по 26.12.2010р. нараховано відсотків
на суму заборгованості в розмірі 3306,82
грн. та пеня - 4310,84 грн. Починаючи з 27.12.10р
по 17.04.2014р. нарахування пені
відбувалося за подвійною обліковою
ставкою НБУ та склало - 2439,72 грн. Всього
заборгованість становить 10057, 38 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про безпідставність вимог позивача, у
зв'язку з наявністю судового наказу,
виданого Кобеляцьким районним судом
Полтавської області від 06 листопада 2009
року № 2-н-103/09, який не скасовано.
Місцевий суд вважав, що у разі
стягнення з відповідача визначеної
банком суми боргу до боржника буде
застосовано подвійну цивільно-правову
відповідальність одного й того ж виду
за одне й те саме порушення договірного
зобов'язання.

Крім того, суд першої інстанції
послався в рішенні на те, що строк
позовної давності по вимозі про
стягнення заборгованості за кредитом
позивачем пропущено.

Проте, колегія суддів з такими
висновками районного суду погодитися
не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 17 постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства пр вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК
України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599
ЦК України.

Таким чином, прийняття судового наказу
Кобеляцьким районним судом
Полтавської області від 06 листопада 2009
року не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених умовами договору та не
тягне за собою припинення договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
після прийняття судового наказу
кредитний договір не був розірваний та
продовжує діяти до цього часу.

В позовній заяві позивач визначив
розмір заборгованості в сумі 10846,27 грн.,
в подальшому уточнивши її в сумі 10057,38
грн., вже з урахуванням сум, стягнутих
судовим наказом від 06.11.2009року.

Враховуючи викладене, висновок суду, що
позивач звернувся до суду про повторне
стягнення з відповідача
заборгованості, яка вже стягнута, є
помилковим.

Крім того, посилання районного суду на
сплив строку позовної давності для
звернення до суду з позовом є
безпідставним.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки, а
спеціальна по позовній вимозі про
стягнення пені - один рік (ст.ст. 257,258
ЦК України). Статтею 259 ЦК України
визначено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Зі змісту договору про надання
споживчого кредиту, укладеного між
сторонами, убачається, що позичальник
ознайомлений з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), які були
надані йому у письмовій формі.

Відповідно до розділів 4 та 5 Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт)
визначено порядок розрахунків та
відповідальність сторін.

Термін позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (п.5.5. Умов).

Згідно статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови в позові. Відповідної заяви
відповідача в матеріалах справи немає.

Крім того, позивач звернувся до суду з
позовом 07.05.2014р. про стягнення
заборгованості, яка виникла з 01.06.2009р.,
тобто в межах визначеного сторонами
5-річного строку позовної давності.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 належним
чином умови договору не виконував, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість, колегія суддів
приходить до висновку, що з відповідача
підлягає стягненню сума
заборгованості за кредитним договором
№ PLXRRC11620039 від 31.03.2007р. в розмірі 10057,38
грн. (з урахуванням суми, стягнутої за
судовим наказом).

Окрім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК
України з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягає стягненню
судовий збір пропорційно до
задоволених позовних вимог: за подання
позовної заяви в розмірі 243,60 грн. та за
подачу апеляційної скарги 121, 80 грн., а
всього 365,40 грн.

З наведених підстав, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» є
обґрунтованою та підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню, з ухваленням нового про
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.
3, 4, ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів
,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 30 травня 2014
року - скасувати.

Позов ПАТ "КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитом -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
серія НОМЕР_2, виданий Кобеляцьким РВ
УМВС України в Полтавській області
16.08.2000 року, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» заборгованість в
сумі 10 057,38 грн. та судові витрати 365,40
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Т.В. Одринська

/підписи/

Судді:
В.М. Петренко

О.А. Лобов

копія

вірно:______________________________________________