АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2172/14
інстанції: Венглєвська Н.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 30 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Бездрабко
В.ОСуддів:Приходько Л.А. Борка А.Л.при
секретарі:Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Генічеського
районного суду м. Херсона від 16 травня
2014 року в справі

за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про
виділ частки в спільній частковій
власності в грошовому вираженні,
припинення права на частку у спільному
майні;

за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про виділ частки в спільній
частковій власності в грошовому
вираженні, припинення права на частку у
спільному майні,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 році позивач ОСОБА_6
звернувся до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те що йому на праві
власності в порядку спадкування після
померлого батька ОСОБА_8 належить ?
частина автомобілю марки FORD, модель FOCUS,
2000 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_7
також на праві власності належить ?
частина та ? частина, відповідно, цього
автомобілю.

Оскільки автомобіль є неподільною
річчю, транспортний засіб перебуває у
постійному користуванні ОСОБА_5,
позивач в порядку ст.364 ЦК України, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив стягнути на його користь з
ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості
належної йому ? частини спірного
автомобілі та судові витрати у справі,
припинити його право на частку у праві
спільної часткової власності на майно.

В ході розгляду справи ОСОБА_7
звернулася з зустрічним позовом до
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в якому також просила
в порядку ст.364 ЦК України стягнути на
її користь грошову компенсацію
вартості належної їй ? частини
автомобілю, а саме з ОСОБА_6 3 751 грн. 33
коп. та з ОСОБА_5 7 502 грн. 66коп., припинити
її право на частку у майні з моменту
отримання від відповідачів грошової
компенсації, а також стягнути з
відповідачів понесені нею судові
витрати.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 16 травня 2014
року первісні та зустрічні позовні
вимоги задоволено частково, ухвалено
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 грошову компенсацію вартості
належних їм часток у праві спільної
часткової власності в автомобілі марки
FORD, модель FOCUS, 2000 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі
по 11254 грн. на користь кожного та судові
витрати у розмірі по 243 грн. 60 коп. на
користь кожного, а всього 11497 грн.60коп.

Припинено право ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ?
частину у спільному майні автомобіля
марки FORD, модель FOCUS, 2000 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

В іншій частині заявленого основного і
зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні
заявлених вимог.

Заслухавши доповідача, осіб які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що сторонам на праві
спільної часткової власності, в
порядку спадкування після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, належить
автомобіль марки «ФОРД», модель
«ФОКУС», тип -седан легковий, 2000 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.
Частки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у спірному
майні складають по ? частині, частка
ОСОБА_5 дорівнює ? частині
транспортного засобу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.364 ЦК
України співвласник має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із
спільного часткового майна не
допускається , згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або
іншої матеріальної компенсації
вартості його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Право на частку у праві
спільної часткової власності у
співвласника, який отримав таку
компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

Зібрані у справі докази свідчать, що
спірний транспортний засіб, з часу
смерті ОСОБА_8, знаходиться у володінні
та користуванні відповідачки ОСОБА_5,
яка заперечує щодо реалізації
автомобілю та поділу виручених коштів
між співвласниками відповідно до
належних їм часток.

Ухвалюючи у справі рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що зазначене майно є неподільною річчю
і його частка не може бути виділена в
натурі. Суд врахував, що між сторонами
існують неприязні відносини, що
впливає на неможливість визначення
порядку користування та володіння
автомобілем між усіма співвласниками.

В ході розгляду справи також
встановлено, що позивачі ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 не мають водійських прав на
керування транспортним засобом, що
унеможливлює його використання
позивачами, а відтак вимоги останніх
про стягнення компенсації є законними,
оскільки сторони не дійшли згоди щодо
реалізації свого права спільної
часткової власності на майно, виділ в
натурі якого не можливий.

Доводи апеляційної скарги щодо
неспроможності ОСОБА_5 сплатити
позивачам визначену рішенням суду
грошову компенсацію вартості належних
їм часток, колегія суддів визнає
неприйнятними у зв'язку з їх
недоведеністю перед судом, не наданням
доказів на підтвердження розміру
одержаного відповідачкою доходу, у
тому числі, від здійснення
підприємницької діяльності.

За наведених обставин колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції підтверджені належними,
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав оцінку
відповідно до норм
цивільно-процесуального законодавства
та відповідають нормам матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, висновки суду не
спростовують і не містять посилання на
нові факти чи засоби доказування, які б
вказували на незаконність ухваленого у
справі рішення, а тому підлягають
відхиленню.

Керуючись ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду м.
Херсона від 16 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді