Київський районний суд м. Одеси
Провадження № 2/520/6492/14
Київський районний суд м.Одеси
У складі головуючого судді
При секретарі Малярчук О.М.
Розглянув у відкритому судовому
засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа -
Київська рай адміністрація Одеської
міськради про визначення місця
проживання неповнолітньої дитини.
ОСОБА_1 звернулась до суду позов
до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання неповнолітнього сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір»ю. У
судовому засіданні позивачка свої
вимоги підтримала у повному обсязі.
ОСОБА_2 до суду не з»являється, про час і
місце слухання справи неодноразово
сповіщався судом відповідно до вимог
ст.74 ЦПКУ, причини неявки суду не
Представник Київської рай
адміністрації до судового засідання не
з»явився, про час і місце слухання
справи сповіщений належним чином. За
згодою позивачевої сторони суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України, так як надані матеріали є
повними і достатніми для розгляду
справи у відсутності відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів.

Суд вислухав позивачку , вивчив надані
до суду документи і встановив наступне:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 2014
рік, від цього шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. (актовий запис про
народження №146 відділу третього
Приморського відділу РАЦС Одеського
міського управління юстиції). Після
припинення у квітні місяці 2012 року
шлюбних стосунків між батьками дитина
залишилась проживати з матір»ю. ОСОБА_1
пояснила, що більше двох років батько
не цікавився долею дитини, не приймав
участі у його вихованні, не сплачував
аліменти на утримання дитини, але у
травні місяці 2014 року після звільнення
з під варти (ОСОБА_2 з 2013 року
обвинувачується органами досудового
слідства в скоєнні злочину,
передбаченого ч.3 ст.187 КК, і йому судом
було обрано запобіжним заходом -
утримання під вартою, який у травні 2014
року змінено на заставу) відповідач
погрожує забрати дитину. Позивачка
вважає, що ОСОБА_2 в особистих
інтересах - пом»якшити кримінальну
відповідальність за скоєний злочин,
використовує малолітню дитину. ОСОБА_1
також пояснила, що син за останні два
роки забув свого батька і коли ОСОБА_2
намагався забрати дитину з дитячого
садочку, ОСОБА_3 не впізнав його; що
батько не має на сьогодні можливості
створити умови, необхідні для
всебічного розвитку дитини у зв»язку з
відсутністю доходів та житла.
Позивачка також заявила, що не
заперечує і не перешкоджає відповідачу
у зустрічах з малолітнім сином у її -
матері - присутності. Посилаючись на
інтереси малолітньої дитини ОСОБА_1
звернулась до суду з цим позовом.

На підтвердження вимог позивачева
сторона посилалась на такі докази:
свідоцтво про народження ОСОБА_3,
свідоцтво про шлюбу, довідку з місця
проживання дитини, довідку з
дошкільної установи, яку відвідує
дитина, ухвалу Малиновського райсуду
про застосування до ОСОБА_2 запобіжного
заходу у вигляді тримання під вартою,
акт по факту порушення прав дитини від
19.08.2014 року, рішення суду про розірвання
шлюбу.

При вищенаведених обставинах суд
вважає, що позов ОСОБА_1 обґрунтованим і
підлягаючим задоволенню з таких
підстав: Ст.157 СК передбачає, що питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Відповідно до вимог ст.160 СК
України « місце проживання дитини, яка
не досягла 10 років, визначається за
згодою батьків. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов"язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкуівання з нею. Той із батьків, з
ким проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини». У даному
випадку сторони - батьки
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
разом не проживають більше двох років,
увесь цей час дитини проживає з матір»ю
і перебуває на її утриманні та
вихованні, батько не заперечував проти
проживання дитини з матір»ю, мати не
перешкоджає батькові у спілкуванні з
дитиною. Суд не отримав доказів, що
батько має можливість створити умови,
що необхідні для всебічного розвитку
дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України
«якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня
дитина, спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом».

Ухвалюючи дане рішення суд
приймає до уваги прихильність дитини
до матері (5-річний хлопчик більше двох
років не бачив батька), виконання
сторонами батьківських обов»язків
(відповідач більше двох років не
цікавився долею сина і не приймає
участі в утриманні дитини), відсутність
у батька житла та роботи.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання
неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з
матір»ю - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через Київський
районний суд м.Одеси протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
заявою відповідача, наданою протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя
Калашнікова О. І.