Провадження №2/521/6879/14
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 жовтня 2014 року суддя Малиновського
районного суду м. Одеси Гранін В.Л.
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
П’ятої Одеської державної
нотаріальної контори та КП «БТІ»
Одеської міської ради, про визнання
права власності в порядку спадкування,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом
та просить визнати право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті його дружини ОСОБА_2, яка померла
22.03.2014 року, на будинок за адресою: м.
Одеса, вул. Поштова, 82.

Зазначена позовна заява підлягає
залишенню без руху, оскільки подана з
порушенням ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а
саме:

- ціна позову не вказана. Судовий збір
сплачено як за немайновий спір, хоча
спір йде з підстав нерухомого майна і
тому згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», за подання до суду
позовної заяви майнового характеру
сплачується 1 відсоток ціни позову
(вартості домоволодіння на даний час),
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати;

- так як зміст позову-це вказівка
позивача на спосіб захисту вже
порушеного права (ст. 16 ЦК України) не
указано якими діями саме відповідачі
не визнають, порушують, чи оспорюють
його права спадкоємця, саме на спадщину
в тому числі і їх право на введення
будинку до експлуатації. При тому, що
позивачем немає посилання на те, чому
він звертався до Одеської міської ради
і йому відмовлено в прийнятті будинку
в експлуатацію (чи до інспекції
державного будівельного
архітектурного контролю про прийняття
об’єкта до експлуатації, про що
указано в п. 9 Постанови Пленуму від
30.03.2012 року № 6). В п. 8 Постанови №7
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року. Якщо
будівництво здійснювалося саме згідно
із законом, то у разі смерті
забудовника до завершення будівництва
його права та обов’язки як забудовника
входять до складу спадщини. Які дані
свідчать, що будівництво здійснювалось
саме згідно із законом і, що забудови не
є самочинно збудованими. Крім цього
немає даних, що проект будівництва
пред’явлено. А в п. 4 Постанові Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» указано, що самочинним
вважається будівництво житлового
будинку, будівлі, споруди, іншого
нерухомого майна, якщо вони збудовані
(будуються) на земельній ділянці, що не
була відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил. В п. 6 цієї
Постанови указано, що право власності
на самочинно збудовані житлові
будинки, будівлі, споруди, інше
нерухоме майно не набувають як особи,
які здійснили це будівництво, так і
їхні спадкоємці. Права спадкоємців
щодо самочинно збудованого майна
визначаються судом відповідно до
положень статті 1218 ЦК та з урахуванням
роз’яснень, наданих у пункті 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування». Це майно не є об’єктом
права власності, воно не може бути
предметом поділу та встановлення
порядку користування в судовому
порядку; на нього не може бути звернено
стягнення за виконавчими документами,
у тому числі продаж його з прилюдних
торгів. Вимоги особи, яка самочинно
збудувала нерухоме майно, або
заінтересованої особи, що не пов’язані
з правом власності на ці будівлі,
зокрема, про визнання права на
матеріали, одержані при їх знесенні,
підлягають розгляду судами на
загальних підставах. Не роз’яснено,
чому позивач не отримав у нотаріуса
відмову в оформлення своїх спадкових
прав саме у вигляді постанови, так як і
в позові указано про визнання права в
порядку спадкування. Немає вказівки
про те, чи була в установленому законом
порядку надана позивачу, чи його
спадкодавцям земельна ділянка.

Немає у позивача і даних про відмову їм
в реєстрації переходу права власності.
А в п.6. Постанови №5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
указано, що спадкоємець має право
звернутися із заявою про державну
реєстрацію переходу права власності до
органу, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно,
після прийняття спадщини в порядку,
передбаченому законом. Якщо право
власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Не роз’яснено в чому саме спір між
позивачем і відповідачами. Так позивач
указує, що він є спадкоємцем і тому
просить визнати право власності в
порядку спадкування. І не роз’яснено,
чому він не отримав у нотаріуса саме
постанову (Інструкція про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України) про відмову видати таке
свідоцтво про право на спадкування
позивачу. А згідно п. 23 Постанови №7
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року -
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину (яка повинна бути у
вигляді саме постанови - Інструкція про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України) особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження. Про це указано і
в інформаційному листі Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ щодо деяких спірних питань
застосування норм цивільного
процесуального права від 10.07.2012 року;

- не зазначені всі докази, які
підтверджують кожну обставину: немає
посилання на докази, які підтверджують
те, що будинок не може бути прийнятий в
експлуатацію інспекцією державного
архітектурного контролю за
результатами обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж (Закон
України «Про регулювання
містобудівної діяльності від» 17.11.2011
року.) Не вказані докази, які
підтверджують наявність спору саме між
сторонами, а також оформлення спірного
будинку. Також немає даних про
відсутність згоди інших спадкоємців,
чи відсутність спадкоємців, у зв’язку
з чим суд не може вирішити питання про
відкриття провадження у справі (п.24
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування»). При цьому не
указано про необхідність витребування
доказів (з оплатою судового збору) з
урахуванням вимог ст.ст. 131 та 133 ЦПК
України, якщо в їх отримані у позивачів
є труднощі (а якщо ні, то не роз’яснено
чому вони не надані в матеріалах
справи), а саме: даних про спадкову
справу в нотаріальній конторі.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна
заява, подана без додержання вимог,
викладених у статтях 119-121 ЦПК України
або не сплачено судовий збір, підлягає
залишенню без руху з наданням строку
для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,
-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до П’ятої
Одеської державної нотаріальної
контори та КП «БТІ» Одеської міської
ради, про визнання права власності в
порядку спадкування - залишити без
руху.

Повідомити позивача про необхідність
виправити зазначені недоліки позовної
на протязі п’яти днів, з дня отримання
цієї ухвали. Роз’яснити, що інакше
позовна заява буде вважатись
неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя