У х в а л а

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом закритого
акціонерного товариства «АБС-УКР» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, про
визнання особи такою, що не набула
права власності, визнання
правовстановлюючого документу та
договору купівлі-продажу недійсним за
касаційною скаргою приватного
акціонерного товариства «АБС-УКР» на
рішення апеляційного суду м. Києва від 2
липня 2014 року

в с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року закрите акціонерне
товариство «АБС-УКР» (далі - ЗАТ
«АБС-УКР») звернулось до суду з
указаним позовом, в якому просило
визнати ОСОБА_1 таким, що не набув права
власності на гараж НОМЕР_1 в гаражно -
будівельному кооперативі
«Покровський» (далі - ГБК
«Покровський») по АДРЕСА_1; визнати
правовстановлюючий документ на
зазначений гараж, а саме довідку
автокооперативу «Покровський» від 29
жовтня 1994 року, видану ОСОБА_1,
недійсним; визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 18 травня 1995 року
гаражного боксу НОМЕР_1 в ГБК
«Покровський», укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
йому надано в користування земельну
ділянку по АДРЕСА_1, на території якої
знаходиться гараж НОМЕР_1, який належав
ОСОБА_1 і 18 травня 1995 року був проданий
ОСОБА_2, що порушує їх право на
користування зазначеною земельною
ділянкою. Вказував, що зазначений гараж
було зареєстровано за ОСОБА_1 на
підставі нелегітимної довідки ГБК
«Покровський» від 29 жовтня 1994 року,
оскільки автокооператив був
зареєстрований як юридична особа лише 3
квітня 1996 року. Зазначав, що у ОСОБА_1,
який продав гараж ОСОБА_2, не могло
виникнути право на вказану земельну
ділянку та на самочинно збудований
гараж.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 жовтня 2007 року позов
ЗАТ «АБС-УКР» задоволено.

Визнано ОСОБА_1 таким, що не набув права
власності на гараж НОМЕР_1 в ГБК
«Покровський» по АДРЕСА_1.

Визнано довідку ГБК «Покровський» від
29 жовтня 1994 року, надану ОСОБА_1,
недійсною.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу гаражного боксу НОМЕР_1
в ГБК «Покровський» від 18 травня 1995
року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
2 липня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову ЗАТ
«АБС-УКР» відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «АБС-УКР»,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи у
задоволенні позову, виходив із того, що
ОСОБА_1 повністю оплатив вартість
гаражу, був членом ГБК «Покровський», а
відтак набув право власності на гараж
відповідно до вимог Закону України
«Про власність» (в редакції від 28
лютого 1995 року).

Проте повністю погодитись з таким
висновком суду апеляційної інстанції
не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що головою ГБК
«Покровський» 9 жовтня 1994 року ОСОБА_1
була надана довідка за НОМЕР_1», як
члену гаражно - будівельного
кооперативу, згідно якої він є
власником гаража НОМЕР_1, другий ряд по
АДРЕСА_1, вартість гаражу 187 500 крб. Також
у вказаній довідці зазначено, що
ОСОБА_1 є членом ГБК «Покровський» з 15
грудня 1993 року.

В подальшому ОСОБА_1 на підставі
зазначеної довідки зареєстрував право
власності на вказаний гараж в бюро
технічної інвентаризації та отримав
реєстраційне посвідчення.

18 травня 1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Було укладено договір купівлі -
продажу, за яким останній придбав гараж
НОМЕР_1 в АДРЕСА_1.

На підставі рішення Київської міської
ради від 28 грудня 2004 року ЗАТ «АБС-УКР»
було передано в дострокову оренду на 25
років земельні ділянки загальною
площею 2,38 га для будівництва житлового
комплексу з вбудовано-прибудованими
приміщеннями соціального призначення
та підземним паркінгом у визначеному
кварталі, зокрема по АДРЕСА_1 За даним
рішенням було затверджено проект
відведення земельних ділянок позивачу
із зобов'язанням забезпечити
організацію паркінгу для
автокооперативу відповідача.

Відповідно до підпункту 5.6 пункту 5
розпорядження Київської міської
державної адміністрації № 1187 від 2
липня 2004 року «Про надання дозволу ЗАТ
«АБС-УКР» на реконструкцію та забудову
території, обмеженої вулицями
Глибочицькою, Пимоненка та
Студентською та пункту 5.5 рішення
Київської міської ради № 1088/2498 від 28
грудня 2004 року, передбачено
забезпечення членів кооперативу
машиномісцями у критому паркінгу на
території, прилеглій до місця
будівництва.

На підставі вказаного рішення 14 червня
2005 року між Київською міською радою та
ЗАТ «АБС-УКР» було укладено договір
оренди земельних ділянок, у тому числі
і земельної ділянки по АДРЕСА_1

На вказаній земельній ділянці
знаходились самочинно збудовані
гаражі автокооперативу «Покровський»,
в тому числі і гараж ОСОБА_1

Рішенням господарського районного
суду м. Києва від 4 липня 2005 року,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 8 грудня 2005
року, залишеною без змін постановою
Вищого господарського суду України від
27 квітня 2006 року, зобов'язано
автокооператив «Покровський» усунути
перешкоди щодо права користування
земельною ділянкою загальною площею 0,22
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
звільнити зазначену земельну ділянку,
знести самовільно збудовані і
розташовані на ній будівлі і передати
цю земельну ділянку для потреб
землекористувача - ЗАТ «АБС-УКР».

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення,
дійшов невірного висновку про те, що
зазначене судове рішення
господарського суду було скасовано.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила самочинне
будівництво нерухомого майна не
набуває права власності на нього.

Пунктом 3.7 Положення «Про порядок
приймання в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів в м. Києві», що є
додатком до розпорядження Київської
міської державної адміністрації № 249
від 1 березня 1993 року «Про порядок
приймання в експлуатацію об'єктів
будівництва» передбачено, що
експлуатація об'єктів, включення
закінченого будівництвом об'єкту до
основних фондів і у державну звітність,
передача на баланс експлуатаційним
організаціям, реєстрація споруд в бюро
технічної інвентаризації м. Києва,
видача свідоцтв на право власності,
включення комунікацій об'єкту до
міських мереж, видача ордерів без
наявності зареєстрованих в управлінні
Держархбудконтролю і затверджених
актів приймання в експлуатацію
об'єктів будівництва не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
має сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, сприяти
здійсненню особам, які беруть участь у
справі, в реалізації їхніх прав.
Реалізація принципу змагальності в
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційної гарантією (ст. 129
Конституції України).

Апеляційний суд, в порушення вимог ст.
ст. 212-214, 315 ЦПК України, ухвалюючи
рішення, на вищевказане уваги не
звернув, не врахував, що земельна
ділянка ГБК «Покровський» для
будівництва гаражів не виділялась;
гаражі збудовано самовільно, в
експлуатацію гаражі, у тому числі й
гараж НОМЕР_1, приймальною комісією не
приймались; проектна документація на
будівництво гаражів ГБК «Покровський»
відсутня; не дав оцінку чи є належною
вимога позивача про те, що відповідач
ОСОБА_1 не набув права власності,
відповідно до положень ст. 16 ЦК України,
чи не є це тим юридичним фактом, який
підлягає доведенню при розгляді інших
позовних вимог, тобто не встановив
належним чином фактичних обставин
справи, не з'ясував характер та суть
позовних вимог, не визначив норми
права, на яких вони ґрунтуються, та
дійшов передчасного висновку про
відмову у позові.

Висновок суду апеляційної інстанції
ґрунтується на припущеннях, що
відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК
України є неприпустимим.

За таких обставин рішення апеляційного
суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «АБС-УКР»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 2
липня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко