Справа № 378/973/14 Головуючий у І
інстанції Провадження № 22-ц/780/7337/14
Доповідач у 2 інстанції
АнтоненкоКатегорія 47
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ставищенського районного суду
Київської області від 12 листопада 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року до суду з
вказаною позовною заявою звернулася
ОСОБА_2, посилаючись на те, що з 29 грудня
2010 року вона з відповідачем
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають двох неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з нею та
знаходяться на її утриманні. Вона
доглядає дитину до досягнення нею
трирічного віку. Відповідач
добровільно допомоги на утримання
дітей не надає, є працездатним, проте
місце його роботи їй не відоме. Діти
мають задовільний стан здоров'я.
Домовленості про добровільне
виконання відповідачем обов'язку
утримувати дітей ними не досягнуто.
Договору про сплату аліментів не
укладено. Позивач просила суд стягнути
з відповідача на її користь аліменти на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 1/3 частини доходу (заробітку)
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму на кожну дитину
відповідного віку, і до їх повноліття,
починаючи з дня пред'явлення позову.

Рішенням Ставищенського
районного суду Київської області від 12
листопада 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця та жителя АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, аліменти на утримання
неповнолітніх дочок ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 1/3 частини доходу (заробітку)
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму на кожну дитину
відповідного віку і до їх повноліття,
починаючи з 02 жовтня 2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
змінити рішення суду першої інстанції,
яким зменшити розмір стягнення
аліментів на дитину до 350 гривень,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що сторони
з 29 грудня 2010 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб НОМЕР_4, виданим 29 грудня 2010 року
виконкомом Винарівської сільської
ради Ставищенського району Київської
області. Від даного шлюбу мають двох
неповнолітніх дочок ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження НОМЕР_5, виданим 17 березня 2011
року виконкомом Винарівської
сільської ради та НОМЕР_6, виданим 23
липня 2014 року виконкомом Винарівської
сільської ради. Відповідно до довідки
виконкому Винарівської сільської ради
від 01 жовтня 2014 року за № 338, діти
проживають разом із позивачем та
знаходиться на її утриманні. Позивач
ніде не працює, перебуває у відпустці
по догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років, що підтверджується
довідкою Ставищенського УСЗН від 18
вересня 2014 року за № 3279/06. Діти мають
задовільний стан здоров'я, що
підтверджується довідками дитячої
консультації Ставищенської ЦРЛ від 18
вересня 2014 року за №№ 19 та 20.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд обгрунтовано виходив з
положень ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК
України та прийшов до правильного
висновку про те, що відповідач свої
зобов'язання по утриманню дітей
належним чином не виконує, а тому
виникла необхідність у стягненні
аліментів.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу
України мати, батьки мають рівні
права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсягїхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу
України кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються за рішенням
суду у частці від доходу її матері,
батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частка заробітку (доходу) батька, яка
буде стягуватись, як аліменти на
дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183
Сімейного Кодексу України
визначається судом, але розмір
аліментів на одну дитину за жодних
обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182
цього Кодексу не може бути менший ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення .

Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до положень ст. 184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу отримує в натурі, а також в
наявності інших обставин, що мають
значення суд за заявою платника або
одержувача аліментів може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Згідно з копією довідки МСЕК серія 2-18
ОГ № 002543, копії довідки-пенсійного
посвідчення № 5329 та копії пенсійного
посвідчення № НОМЕР_3 НОМЕР_7 судом
першої інстанції встановлено, що
батьки відповідача є непрацездатними
особами, проте відповідач не надав суду
доказів, що батьки перебувають на його
утриманні.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції вважав, що оскільки
відповідач добровільно матеріальної
допомоги на утримання дітей не надає, з
нього слід стягнути на користь
позивача на утримання неповнолітніх
дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у
частці від його доходу в розмірі 1/3
частини доходу (заробітку) щомісячно,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку і
до їх повноліття, починаючи з дня
пред'явлення позову.

Твердження апелянта з приводу того, що
судом першої інстанції безпідставно
нараховано стягнення аліментів у
розмірі 1/3 частини доходу є
необґрунтованим, так як він офіційно не
працевлаштований, дохід має не
постійний та не фіксований, а отже
нарахування аліментів в твердій
грошовій сумі є неможливим.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно визначився з характером
правовідносин, що виникли між
сторонами, та застосував до них
відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав до його
зміни при апеляційному розгляді справи
не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в своїй апеляційній скарзі,
були предметом дослідження судом
першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом першої інстанції
були дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Ставищенського районного суду
Київської області від 12 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: