АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Арсенал-Центр», поданою через
представника Солдаткіна Олександра
Сергійовича, на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 03 вересня 2014
року в справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Арсенал-Центр» до ОСОБА_2 про
стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

у травні 2014 року ТОВ «Арсенал-Центр»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
в якому просило стягнути з останнього
на його користь безпідставно отримані
кошти в розмірі 2 100, 84 грн., посилаючись
на те, що відповідачу при звільненні
була нарахована заробітна плата та
компенсація за невикористану
відпустку у розмірі 2 209,34 грн., яка була
перерахована на картковий рахунок
відповідача. Проте, бухгалтер помилко
перерахувала на картковий рахунок
відповідача і заробітну плату, яка
належала при звільненні іншому
працівнику ОСОБА_3 у розмірі 7 100, 84 грн..
ПАТ «Креді Агріколь Банк» частину
помилко перерахованих коштів
перерахував з карткового рахунку
ОСОБА_2 на картковий рахунок ОСОБА_3,
проте решту суми відповідач повернути
відмовляється.

Справа № 754/7412/14 Апеляційне
провадження № 22-ц-796/12550/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Шевчук О.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 03.09.2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ТОВ «Арсенал-Центр» через представника
подало апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме,
вважає, що суд помилково застосував до
спірних правовідносин ст. 1215 ЦК
України, оскільки перерахована
відповідачу сума не є його заробітною
платою. Крім того, суд не взяв до уваги
те, що рішенням суду у іншій справі, яке
набрало законної сили вже встановлені
обставини щодо помилкового переказу
коштів на картковий рахунок у розмірі 7
100, 84 грн..

У судовому засіданні представник
апелянта Солдаткін О.С. підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 працював у ТОВ «Арсенал-Центр»
та згідно з наказом № 125-к від 27.08.2013
року звільнений з роботи за власним
бажанням з 27.08.2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
суми перераховані відповідачу на
картковий рахунок є заробітною платою
останнього та позивачем не надано
доказів, що така виплата проведена не
добровільно чи за наявності рахункової
помилки з боку позивача.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони не
відповідають встановленим обставинам
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 був звільнений за власним
бажанням з ТОВ «Арсенал-Центр» з 27.08.2013
року.

Згідно платіжного доручення від 27.08.2013
року № 009130 ТОВ «Арсенал-центр»
перерахувало на картковий рахунок
відповідача, відкритий у ПАТ «Креді
Агріколь Банк» 2 209, 34 грн., зазначивши
призначення платежу - перерахування
заробітної плати ОСОБА_2 за серпень 2013
року.

Згідно платіжного доручення від 27.08.2013
року № 009132 ТОВ «Арсенал-центр»
перерахувало на цей же картковий
рахунок відповідача ще 7 100,84 грн.,
зазначивши призначення платежу -
перерахування заробітної плати ОСОБА_2
за серпень 2013 року.

28.08.2013 року позивач письмово звернувся
до ПАТ «Креді Агріколь Банк» та просив
частину помилко перерахованих коштів у
розмірі 5 000 грн. (сплачені 27.08.2013 року на
суму 7 100,84 грн.) перерахувати з
карткового рахунку ОСОБА_2 на картковий
рахунок ОСОБА_3 та таке перерахування
було здійснено.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.05.2014 року, яке
набрало законної сили встановлено, шо 5
000 грн. на картковий рахунок
відповідача було зараховано без
законних на те підстав та відмовлено
ОСОБА_2 у задоволенні позову до ПАТ
«Креді Агріколь Банк» про стягнення
зазначеної суми. Цим же рішенням
встановлено ту обставину, що ОСОБА_2
було помилково зараховано на його
картковий рахунок 7 100, 84 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Судом першої інстанції положення
зазначеної норми не враховано та будь -
якої правової оцінки обставинам,
встановленим рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 28.05.2014 року
не надано.

Разом з тим, цим рішенням встановлено
помилковість перерахування грошових
коштів на рахунок ОСОБА_2.

Крім того, з розрахунку заробітної
плати ОСОБА_2 вбачається, що йому
нараховано до виплати 3 990, 07 грн.
заробітна плата та 956,22 грн. компенсація
за невикористану відпустку, що разом
складає 4 946,29 грн., за вирахуванням
податків виплата складає 2 209, 34 грн. та
аванс 1 843,65 грн. (а.с. 41). З виписки з
карткового рахунку ОСОБА_2 вбачається,
що зазначені суми ним отримано.

З розрахунку заробітної плати ОСОБА_3
вбачається, що їй за вирахуванням
податків до виплати нараховано 5 000 грн.
(міжрозрахункова виплата) та 2 100, 84 грн.
(перерахування заробітної плати). Саме
ці кошти були перераховані помилково
на рахунок відповідача, відтак
висновки суду про те, що зазначені
кошти є заробітною платою відповідача
колегія суддів вважає помилковими.

Згідно ст. 1215 ЦК України, не підлягає
поверненню безпідставно набуті
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Оскільки колегія суддів дійшла
висновку про те, що спірні кошти не є
заробітною платою відповідача
застосування судом першої інстанції до
спірних правовідносин положень ст. 1215
ЦК України вважає помилковим.

Колегія суддів також вважає
неправильним застосування судом
першої інстанції до спірних
правовідносин правових висновків,
викладених у постанові Верховного Суду
України від 22.01.2014 року № 6 - 151 цс 13,
оскільки у цій справі встановлено, що
грошові кошти, які перераховані на
рахунок відповідача є недоотриманою
сумою призначеної йому пенсії, а не
пенсією іншої особи.

Оскільки за матеріалами справи
встановлено, що спірні грошові суми не
є заробітною платою відповідача,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги законні та
обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Арсенал-Центр» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 03 вересня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Центр»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Центр» 2 100,84
грн. безпідставно отриманих гршових
коштів та 342, 60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді