Справа № 152/1795/14-ц
05 листопада 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області
головуючого судді -
секретаря судового засідання - Мазур
позивача - ОСОБА_1,
відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
09.10.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_1
зазначила, що перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
з 02.09.2012 року. Від даного шлюбу вона та
відповідач неповнолітніх дітей не
ОСОБА_1 просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що спільне життя в
шлюбі з відповідачем не склалося через
відсутність взаєморозуміння, постійні
сварки та непорозуміння, які призвели
до фактичного припинення шлюбних
відносин. Однією сім'єю вона та
відповідач не проживають приблизно
один місяць. Вважає, що подальше
спільне життя та збереження шлюбу
неможливе, так як це суперечить її
інтересам, шлюб існує лише формально,
на примирення з відповідачем вона не
згодна. Розірвати шлюб через органи
ДРАЦС відповідач не бажає.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, посилаючись
на ті самі обставини. Суду пояснила, що
має стійке волевиявлення, спрямоване
на розірвання шлюбу, так як перебування
в шлюбі суперечить її інтересам. Однією
сім'єю з відповідачем на даний час вона
не проживає приблизно один місяць.
Розлад в її з відповідачем сім'ї носить
тривалий характер, вони не можуть
знайти спільної мови, внаслідок чого
постійно виникають сварки, що призвели
до втрати почуття поваги та любові.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав, щодо розірвання шлюбу з
ОСОБА_1 не заперечує.
Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
02.09.2012 року, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).
Від даного шлюбу позивач та відповідач
неповнолітніх дітей не мають.
Сторони не бажають миритися, позивачка
має стійке волевиявлення, спрямоване
на припинення сімейних відносин і
розірвання шлюбу. Причиною розладу в
сім'ї стали різні характери,
відсутність взаємоповаги та
взаєморозуміння, внаслідок чого
виникають сварки та непорозуміння.
Подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу неможливе і
суперечить інтересам позивачки,
оскільки сторони не проживають однією
сім'єю приблизно один місяць.
Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною
національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка. Кожен із подружжя має рівні
права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання.
Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110
Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивачка та відповідач наполягають на
розлученні, позивачка має стійке
волевиявлення до розірвання шлюбу, а
також, що збереження шлюбу та подальше
спільне проживання подружжя
суперечить інтересам позивачки, то суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223
ЦПК України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112
СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований виконавчим комітетом
Пеньківської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області 02.09.2012 року, актовий запис за
№07.
Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя