Справа № 353/1125/14-ц
Провадження № 2/353/492/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року
м.Тлумач

Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна
У.Ю.

за участю: секретаря - Бойко В.Я.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Тлумачі цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1, Відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, Відділу державної
виконавчої служби Тлумацького
районного управління юстиції про
звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н
о в и в :

ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд з
позовом до ОСОБА_1, Відділу ДВС
Івано-Франківського МУЮ, Відділу ДВС
Тлумацького РУЮ про звільнення майна
з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим,
що 26.11.2007 р. між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк», яке
08.12.2011 р. відступило своє право вимоги
заборгованості за кредитними
договорами та договорами забезпечення
Публічному акціонерному товариству
«Дельта Банк», та ОСОБА_1 була укладено
договір застави № 100805, згідно із яким
належне останньому майно, а саме:
автомобіль марки «МITSUBISHI», модель «L200»,
рік випуску 2007, колір - чорний,
державний номерний знак НОМЕР_1, шасі
(кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2,
передано в заставу банку
(заставодержателю). Проте ПАТ «Дельта
Банк» дізналось про існування
виконавчих проваджень № 16748115 (ВДВС
Івано-Франківського МУЮ), № 20700102 (ВДВС
Тлумацького РУЮ), № 37032291 (ВДВС
Івано-Франківського МУЮ), а також №
38577959 (ВДВС Тлумацького РУЮ), у яких
винесено постанови по відношенню до
ОСОБА_1 (заставодавця) про арешт та
розшук всього його майна та оголошення
заборони на його відчуження. Оскільки
накладення арешту на майно, яке
перебуває у заставі банку, порушує
право позивача на реалізацію майна
боржника, то порушене право підлягає
захисту шляхом звільнення згаданого
майна з-під арешту.

В судове засідання представник
позивача ПАТ "Дельта Банк" Слоньовський
П.Я. не з'явився, однак до суду подав
письмову заяву, в якій вказав, що позов
підтримує, просив розгляд справи
провести без його участі. Проти
заочного рішення не заперечує.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився,
однак до суду подав письмову заяву, в
якій вказав, що позов визнає та просив
розгляд справи провести без його
участі.

Представник ВДВС Тлумацького РУЮ в
судове засідання не з'явився, до суду
подав письмову заяву, в якій вказав, що
проти задоволення позову не заперечує
та просив розгляд даної справи
провести у його відсутність.

Представник ВДВС Івано-Франківського
МУЮ в судове засідання не з'явився,
однак до суду подав письмове
клопотання, в якому просив розгляд
даної справи проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 26.11.2007 р. між АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1
(відповідач) був укладений договір
про надання кредиту №

0, згідно якого банк
надав позичальнику споживчий кредит в
іноземній валюті в сумі 26730 доларів США
(а.с. 85-95). На забезпечення виконання
зобов'язань за договором про надання
кредиту між банком і ОСОБА_1
(відповідач) укладено договір застави
транспортного засобу № 100805 від 26.11.2007
р., згідно якого останній передав у
заставу банку належний йому на праві
власності автомобіль марки «МITSUBISHI»,
модель «L200», рік випуску 2007, колір -
чорний, державний номерний знак НОМЕР_1,
шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2
(Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії
НОМЕР_3, видане 1-шим Івано-Франківським
МРВ м. Івано-Франківська 23.11.2007 р.) (а.с.
104-107). На підставі вказаного договору та
на виконання вимог Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» 18.01.2008 р. у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна зареєстроване приватне
обтяження (заборона відчуження)
заставленого транспортного засобу -
автомобіля марки «МITSUBISHI», модель «L200»,
рік випуску 2007, державний номерний знак
НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_2 (а.с. 112, запис 1).

08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило
своє право вимоги заборгованості за
кредитними договорами та договорами
забезпечення ПАТ «Дельта Банк», в т.ч. і
за кредитним договором № 0 від
26.11.2007 року укладеним з ОСОБА_1
(відповідач), що підтверджується копією
виписки з договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами від 20.03.2012 року
(а.с. 118-119) та копією акту
прийому-передачі Документації за
договором купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 08.12.2011 року, складеним
12.03.2012 року (а.с. 111).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Ст. 27 ЗУ «Про заставу» передбачено, що
застава зберігає силу і у випадках,
коли у встановленому законом порядку
відбувається уступка
заставодержателем забезпеченої
заставою вимоги іншій особі або
переведення боржником боргу, який
виник із забезпеченої заставою вимоги,
на іншу особу.

Таким чином, ПАТ «Дельта банк» перейшли
всі права в тому числі і право вимоги
ПАТ «УккрСиббанк» до ОСОБА_1
(відповідач) за кредитним договором №
0 від 26.11.2007 року та право звертати
стягнення на предмет застави,
зазначений у договорі застави № 100805
від 26.11.2007.

Також судом встановлено, що по
виконавчому листу № 2-152, виданому
Тлумацьким районним судом
Івано-Франківської області від 10.11.2009
року, постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, винесеною головним
державним виконавцем Відділу
Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Сапіжаком І.І. 11.02.2010
р. у межах виконавчого провадження №
16748115, було накладено арешт на все майно,
що належить ОСОБА_1 (відповідач) (а.с. 189,
205); по виконавчому листу № 2-168, виданому
Тлумацьким районним судом
Івано-Франківської області від 11.06.2010
року, постановою про відкриття
виконавчого провадження, винесеною
державним виконавцем Відділу
Державної виконавчої служби
Тлумацького районного управління
юстиції Бандурою О.О. 06.08.2010 р. у межах
виконавчого провадження № 20700102, було
накладено арешт на все рухоме майно, що
належить ОСОБА_1 (відповідач) (а.с. 205
зворот); по виконавчому листу № 2-152,
виданому Тлумацьким районним судом
Івано-Франківської області від 10.11.2009
року, постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, винесеною державним
виконавцем Відділу Державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції Валовіним
О.В. 14.03.2013 р. у межах виконавчого
провадження № 37032291 було накладено
арешт на все майно, що належить ОСОБА_1
(відповідач) (а.с. 190); по виконавчому
листу № 2-168, виданому Тлумацьким
районним судом Івано-Франківської
області від 11.06.2010 року, постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, винесеною
старшим державним виконавцем Відділу
Державної виконавчої служби
Тлумацького районного управління
юстиції Григорівим О.П. 23.07.2013 р. у межах
виконавчого провадження № 38577959 було
накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_1 (відповідач) (а.с. 201).
Згідно інформації, яка міститься у
Єдиному державному реєстрі виконавчих
проваджень (мережа Інтернет),
встановлено, що виконавчий лист № 2-168,
виданий Тлумацьким

районним судом
Івано-Франківської області від 11.06.2010
року, по виконавчому провадженню ВП №
20700102 був повернутий стягувачеві, у
зв'язку з відмовою останнього залишити
за собою майно боржника, не реалізоване
під час виконання рішення, при цьому
чинність арешту майна боржника не
припинено (постанова про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
20.12.2014 року а.с. 206). Крім цього, виконавче
провадження ВП № 16748115 по виконавчому
листу № 2-152, виданому Тлумацьким
районним судом Івано-Франківської
області від 10.11.2009 року, було закінчено,
у зв'язку з направленням виконавчого
документу до Відділу ДВС Тлумацького
РУЮ, при цьому накладений арешт на
майно боржника не знято (постанова про
закінчення виконавчого провадження
від 06.04.2011 року а.с. 207).

У відповідності з вимогами ст. 572 ЦК
України, ст. 1 Закону України «Про
заставу» кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника.

Обтяження рухомого майна реєструються
в Державному реєстрі в порядку,
встановленому цим Законом (ст. 11 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»).
Згідно ч. 4 ст. 577 ЦК України, моментом
реєстрації застави є дата та час
внесення відповідного запису до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

Реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо
інше не встановлено цим Законом. У
разі відсутності реєстрації обтяження
таке обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте воно є не чинним у
відносинах з третіми особами, якщо
інше не встановлено цим Законом. На
підставі реєстрації встановлюється
пріоритет обтяження, якщо інші
підстави для виникнення пріоритету
не визначені цим Законом. Задоволення
прав чи вимог декількох обтяжувачів,
на користь яких встановлено обтяження
одного й того ж рухомого майна,
здійснюється згідно з пріоритетом,
який визначається в порядку,
встановленому цим Законом (ч.ч. 2,3
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Ст. 14 Закону України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» передбачає, що обтяжувач з
вищим пріоритетом має переважне право
на звернення стягнення на предмет
обтяження.

Згідно вимог ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження»
заставодержатель має право на
звернення до суду з позовом про зняття
арешту із заставленого майна.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
заявлених позивачем вимог, які
підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову, суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи,
врахувавши те, що ОСОБА_1 (відповідач) та
представник Відділу ДВС Тлумацького
РУЮ (відповідач) визнали позовні вимоги
та не заперечили проти задоволення
позову, а Відділ ДВС
Івано-Франківського МУЮ (відповідач)
жодних заперечень на позов не подав та
просив справу слухати у відсутності
його представника, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову, оскільки позивач довів
обґрунтованість своїх вимог щодо
можливості переважно перед іншими
кредиторами звернути стягнення на
предмет застави з метою задоволення
майнових вимог, які виникли відповідно
до договору про надання кредиту №
0 від 26.11.2007 р., укладеного між
банком та ОСОБА_1

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 512, 514, 572, 577 ЦК України, ст.ст. 1, 27
Закону України «Про заставу», ст.ст. 11, 14
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень», ч. 4
ст. 54 Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст.ст. 174, 213-215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного
відповідно до: постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, винесеної
головним державним виконавцем Відділу

Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Сапіжаком І.І. 11.02.2010
р. у межах виконавчого провадження №
16748115; постанови про відкриття
виконавчого провадження, винесеної
державним виконавцем Відділу
Державної виконавчої служби
Тлумацького районного управління
юстиції Бандурою О.О. 06.08.2010 р. у межах
виконавчого провадження № 20700102;
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, винесеної державним
виконавцем Відділу Державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції Валовіним
О.В. 14.03.2013 р. у межах виконавчого
провадження № 37032291; а також постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, винесеної
старшим державним виконавцем Відділу
Державної виконавчої служби
Тлумацького районного управління
юстиції Григорівим О.П. 23.07.2013 р. у межах
виконавчого провадження № 38577959,
транспортний засіб: автомобіль марки
«МITSUBISHI», модель «L200», рік випуску 2007,
колір - чорний, державний номерний знак
НОМЕР_1, шасі (кузов, рама, коляска) №
НОМЕР_2 (Свідоцтво про реєстрацію ТЗ
серії НОМЕР_3, видане 1-шим
Івано-Франківським МРВ м.
Івано-Франківська 23.11.2007 р.).

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Тлумацький районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку встановленому ст. 223 ЦПК
України.

Головуюча
У.Ю. Луковкіна