Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"30" жовтня 2014 р.Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючої судді Антипової Л.О.

при секретарі Філімоновій
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Манівео швидка
фінансова допомога» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за договором позики.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.06.2014
року між позивачем та відповідачем був
укладений договір позики №144489874 на
суму 2000,00 грн. зі сплатою відсотків та
комісії строком на 10 календарних днів
шляхом перерахування грошових коштів
на банківський рахунок позичальника
(банківська картка НОМЕР_2). Відповідно
до умов договору, позичальник
зобов'язувався повернути позику,
сплатити проценти за користування
позикою 2% в день від суми позики за
кожний день користування позикою, а
також комісію за обслуговування
договору позики у розмірі 40,00 грн. 27.06.2014
року термін платежу за договором
закінчився, а відповідач не виконав
свої зобов'язання по договору, а саме:
не повернув позику, не сплатив проценти
та комісію. Станом на 27.08.2014 року
заборгованість за договором позики
відповідача склала: сума позики - 2000,00
грн.; проценти за користування позикою -
4000,00 грн. та комісія за обслуговування
договору позики - 40,00 грн. Згідно п. 7.5.
Правил надання грошових коштів у
позику ТОВ «Манівео швидка фінансова
допомога», за несвоєчасне повернення
суми позики і сплати процентів за
користування позикою позичальник
сплачує товариству штраф у розмірі 100,00
грн. та 3% від суми несвоєчасно
повернутої в строк позики та
несвоєчасно сплачених процентів за
користування позикою за кожний день
прострочення, починаючи з наступного
дня після терміну платежу до дати
повернення позики та сплати процентів
за користування позикою в повному
обсязі (включно), але не більше 60 днів
прострочки. Позивач зазначає, що у
відповідності до умов розділу 3 Правил,
відповідач акцептував оферту,
здійснивши дії спрямовані на укладення
договору позики і настання юридичних
прав та обов'язків, у тому числі:
заповнюючи заявку на сайті товариства,
зазначив інформацію щодо реквізитів
банківської картки, на рахунок якої
бажав отримати позику (номер
банківської картки, строк дії). 17.06.2014
року позивач перерахував грошові кошти
у сумі 2000,00 грн. на банківський рахунок
позичальника (банківська картка
НОМЕР_2) зазначений в заявці, що
підтверджується платіжним дорученням,
яке засвідчує факт передачі грошових
коштів від позивача відповідачу і факт
укладення між ними договору позики у
формі електронного документу. За
наведених обставин позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
за договором позики у загальній суми 6040
грн., а також відшкодувати за рахунок
відповідача понесені позивачем судові
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору.

До почату судового розгляду
представник позивача подав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує,
просить позов задовольнити. Проти
заочного розгляду справи та ухвалення
заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином,
що підтверджується зворотніми
поштовими повідомленнями про вручення
судових повісток, про причини неявки
суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Враховуючи зміст наведеної норми та
викладені вище обставини, суд вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріли справи,
оцінивши наявні у справі докази,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до задоволення з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За змістом ст.ст. 5, 8 Закону України «Про
електронні документи та електронний
документообіг», електронний документ -
документ, інформація в якому
зафіксована у вигляді електронних
даних, включаючи обов'язкові реквізити
документа. Склад та порядок розміщення
обов'язкових реквізитів електронних
документів визначається
законодавством. Електронний документ
може бути створений, переданий,
збережений і перетворений
електронними засобами у візуальну
форму. Візуальною формою подання
електронного документа є відображення
даних, які він містить, електронними
засобами або на папері у формі,
придатній для приймання його змісту
людиною. Юридична сила електронного
документа не може бути заперечена
виключно через те, що він має
електронну форму. Допустимість
електронного документа як доказу не
може заперечуватися виключно на
підставі того, що він має електронну
форму.

Судом встановлено, що 17.06.2014 року між
позивачем та відповідачем був
укладений договір позики №144489874 на
суму 2000,00 грн. зі сплатою відсотків та
комісії строком на 10 календарних днів
шляхом перерахування грошових коштів
на банківський рахунок позичальника
(банківська картка НОМЕР_2).

Відповідно до умов договору,
позичальник зобов'язувався повернути
позику, сплатити проценти за
користування позикою 2% в день від суми
позики за кожний день користування
позикою, а також комісію за
обслуговування договору позики у
розмірі 40,00 грн.

27.06.2014 року термін платежу за договором
закінчився, а відповідач не виконав
свої зобов'язання по договору, а саме:
не повернув позику, не сплатив проценти
та комісію.

Станом на 27.08.2014 року заборгованість за
договором позики відповідача склала:
сума позики - 2000,00 грн.; проценти за
користування позикою - 4000,00 грн. та
комісія за обслуговування договору
позики - 40,00 грн.

Згідно п. 7.5. Правил надання грошових
коштів у позику ТОВ «Манівео швидка
фінансова допомога», за несвоєчасне
повернення суми позики і сплати
процентів за користування позикою
позичальник сплачує товариству штраф у
розмірі 100,00 грн. та 3% від суми
несвоєчасно повернутої в строк позики
та несвоєчасно сплачених процентів за
користування позикою за кожний день
прострочення, починаючи з наступного
дня після терміну платежу до дати
повернення позики та сплати процентів
за користування позикою в повному
обсязі (включно), але не більше 60 днів
прострочки.

Позивач зазначає, що у відповідності до
умов розділу 3 Правил, відповідач
акцептував оферту, здійснивши дії
спрямовані на укладення договору
позики і настання юридичних прав та
обов'язків, у тому числі: заповнюючи
заявку на сайті товариства, зазначив
інформацію щодо реквізитів
банківської картки, на рахунок якої
бажав отримати позику (номер
банківської картки, строк дії).

17.06.2014 року позивач перерахував грошові
кошти у сумі 2000,00 грн. на банківський
рахунок позичальника (банківська
картка НОМЕР_2) зазначений в заявці, що
підтверджується платіжним дорученням,
яке засвідчує факт передачі грошових
коштів від позивача відповідачу і факт
укладення між ними договору позики у
формі електронного документу.

Як вбачається із позовної заяви і не
спростовано відповідачем, зобов'язання
за договором останнім не виконані у
зв'язку із чим станом на 27.08.2014 року
виникла заборгованість на загальну
суму - 6040 грн., розрахована позивачем та
перевірена судом, яка складається з:

- 2000,00 грн. - сума позики;

- 4000,00 грн. - проценти за користування
позикою;

- 40,00 грн. - комісія за обслуговування
договору позики.

Будь-яких доказів на спростування
наданого позивачем розрахунку
заборгованості відповідач суду не
надав, як і відсутні докази належного
виконання умов договору позики.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Оскільки відповідач порушив
зобов'язання, встановлені договором,
суд дійшов до висновку про наявність
законних підстав щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
грошових коштів переданих за договором
позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 3, 10, 11, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224, 294 ЦПК
України, ст.ст. 526, 530, 610,612, 625, 1046, 1047, 1048,
1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Манівео швидка
фінансова допомога» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Манівео швидка
фінансова допомога» заборгованість за
договором позики в розмірі 6040 грн. та
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
Дніпровським районним судом м. Києва за
Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: