АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2884/2014
Головуючий в І інстанції: Скригун В.В.
Доповідач: Вейтас І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 06 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас
І.В.Суддів:Цуканової І.В. Склярської
І.В.При секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє
від імені ОСОБА_6, на рішення
Каланчацького районного суду
Херсонської області від 27 серпня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи на
стороні відповідача: приватне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль», ОСОБА_9, відділ державної
виконавчої служби Каланчацького
районного управління юстиції в
Херсонській області, Кредитна спілка
«Центр фінансових послуг» про визнання
права власності на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що відповідач ОСОБА_7 уклав з ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
(правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») кредитний
договір від 30.09.2008 року № 010/04-02/2391,
згідно якого отримав кредит в сумі 155164
грн.. 30.09.2008 року позивач уклав з ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» договір поруки
№ 12/04-02/2391/3 по зазначеному вище
кредитному договору. В цей же день між
відповідачем і банком було укладеного
договір застави транспортного засобу
№ 12/04-02/2391/1/1 з метою забезпечення
виконання умов кредитного договору.
Предметом застави є автомобіль VOLKSWAGEN
Passat, 2008 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю
193955 грн.

Протягом дії кредитного договору
позивачем, як поручителем, на прохання
відповідача, було здійснено погашення
платежів на загальну суму 87799 грн. 47
коп.. 13 вересня 2013 року позивач уклав з
банком договір про відступлення права
вимоги, згідно якого він здійснив
погашення залишку боргу по кредиту в
сумі 67274,62 грн.

Посилаючись на те, що він, як
заставодержатель, має право
задовольнити свої вимоги за рахунок
заставленого майна, просив суд в
рахунок погашення заборгованості в
розмірі 155074 грн. 09 коп. визнати за ним
право власності на автомобіль, який є
предметом застави згідно кредитного
договору від 30.09.2008 року № 010/04-02/2391
укладеного між ОСОБА_6 і ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» вартістю 127380
грн. та стягнути на його користь 27694
грн. 09 коп., що складає різницю в
загальній вартості боргу 155074 грн. та
вартістю автомобіля.

Рішенням Каланчацького районного суду
Херсонської області від 27 вересня 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє
від імені ОСОБА_6, зазначає, що суд
безпідставно відмовив в задоволенні
позовних вимог оскільки договором
застави передбачено право
заставодержателя задовольнити свої
вимоги за рахунок заставленого майна
та просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу КС «Центр фінансових послуг»,
посилаючись на безпідставність її
доводів просить рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відділ державної виконавчої служби
Каланчацького районного управління
юстиції Херсонської області,
посилаючись на безпідставність
позовних вимог просить в задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позовні вимоги про
визнання права власності на
автомобіль, що є предметом договору
застави, не підлягають задоволенню,
оскільки позивач просить задовольнити
свої вимоги у спосіб, який не
передбачений законом та самим
договором про заставу.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду правильним, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що 30
вересня 2008 року ОСОБА_7 уклав з ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» кредитний
договір № 010/04-02/2391. Згідно вказаного
договору відповідач отримав в кредит
155164 грн..

30.09.2008 року між позивачем ОСОБА_6 та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» було укладено
договір поруки № 12/04-02/2391/3 по
вищезазначеному кредитному договору.

На виконання кредитного договору 30.08.2008
року між відповідачем та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» було укладено
договір застави транспортного засобу
№ 12/04-02/2391/1 за яким ОСОБА_7 передав в
заставу автомобіль VOLKSWAGEN Passat, 2008 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1.

13 вересня 2013 року позивач ОСОБА_6 уклав
з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке є
правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», договір про відступлення права
вимоги за яким первісний кредитор
відступає новому кредитору ОСОБА_6
право вимоги до ОСОБА_10 за вказаним
кредитним договором. На виконання умов
вказаного договору, 13.09.2013 року
позивачем було здійснено платіж в
сумі 67274,62 грн. в рахунок погашення
заборгованості, яка складається з
заборгованості по кредиту в сумі 62989
грн., заборгованості по сплаті
відсотків в сумі 2948,24 грн., пені по
кредиту в сумі 546,68грн. та пені по
відсоткам в сумі 790,7 грн. (а.с.22).

13 вересня 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_6 укладають договір про
відступлення права вимоги до договору
застави транспортного засобу. За цим
договором позивач набув право
заставодержателя майна за договором
застави від 30.09.2008 року в розмірі 67274,62
грн. (а.с.21).

Пунктом 3.2.3 договору про заставу
транспортного засобу № 12/04-02/2391/1,
передбачено, що у разі порушення
заставодавцем умов цього договору або
кредитного договору заставодержатель
має право достроково стягнути суму
заборгованості або має право
задовольнити свої вимоги в рахунок
заставленого майна.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
заставу» заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо на момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до ст.24 ЗУ «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно з цим
законом. Використання позасудових
способів звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
на позбавляє права боржника,
обтяжувача або третіх осіб звернутися
до суду. Обтяжувач, який ініціює
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Держаному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Частиною 1 пункту 4 статті 25 ЗУ «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» передбачено, що у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зокрема зазначається спосіб
реалізації предмета забезпечувального
обтяження шляхом проведення публічних
торгів або із застосуванням однієї із
процедур, передбачених статтею 26 цього
Закону.

Згідно п.2 ч.1 ст.26 ЗУ «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» передбачено, що обтяжувач
має право на власний розсуд обрати один
із позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, в тому
числі - передача рухомого майна, що є
предметом забезпечувального
обтяження, у власність обтяжувача в
рахунок виконання забезпеченого
обтяженням зобов'язання в порядку,
встановленого цим Законом.

Зважаючи на те, що позивачем не
ставилась позовна вимога про звернення
стягнення на предмет застави шляхом
передачі рухомого майна у власність
обтяжувача в рахунок виконання
забезпеченого обтяженням зобов'язання,
як це передбачено законодавством, а
також не дотримано порядку,
встановленого ст.ст. 27-29 ЗУ «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», у суду не було
підстав задовольняти позов та
визнавати за ОСОБА_6 право власності на
автомобіль.

Висновки суду в спірних
правовідносинах відповідають
обставинам справи в межах наданих
сторонами доказів та нормам
матеріального права, що їх регулюють.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права і підстав для його
скасування та задоволення заявлених
ОСОБА_6 позовних вимог колегія суддів
не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє від
імені ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 27 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: