Справа № 523/4413/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2014 р.

Суворовський районнийсуд міста Одеси,
в складі:

головуючого судді -
Малиновського О.М.

при секретарі -
Челобітченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 - про встановлення факту
проживання чоловіка та жінки без шлюбу,
поділ майна, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 25.03.2014р. звернулася до суду з
позовними вимогами, які неодноразово
змінювалися та уточнювалися. В
остаточній редакції ОСОБА_2 просить
встановити факт її проживання з ОСОБА_3
однією сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу в період з лютого 2006р.
по 21.09.2013р., поділивши спільне сумісне
майно, набуте ними за час їх спільного
проживання, шляхом стягнення з ОСОБА_3
на її користь грошову компенсацію в
розмірі 1/2 частин від вартості
транспортного засобу марки Хюндай, 2011
року випуску, в розмірі 91918,03 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 починаючи з лютого
2006р. проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. Під час спільного
проживання вони придбали автомобіль
марки Хюндай, 2011року випуску, право
власності на який було оформлено на
ім'я ОСОБА_3 Після припинення спільного
проживання, яке сталося 21.09.2013р.,
відповідач відмовився добровільно
поділити майно, а після отримання
судової повістки по даній справі
ОСОБА_3 продав належний їм автомобіль
ОСОБА_4 На думку позивача, ОСОБА_3
зобов'язаний сплатити на її користь ?
частину ринкової вартості вказаного
вище автомобіля. Дані обставини стали
підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали, просять задовольнити.

ОСОБА_3 в жодне судове засідання не
з'явився. Його представникОСОБА_9 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала зазначивши, що автомобіль був
придбаний на грошові кошти ОСОБА_3,
отриманих в кредит. На думку
представника, відповідач не надає
згоду для присудження йому грошової
компенсації, в зв'язку з чим положення 71
СК України не підлягають застосуванню,
в частині стягнення такої компенсації.
Просить відмовити в задоволені
позовних вимог.

Суд, заслухавши позивача та її
представника, представника
відповідача, допитавши свідків,
вивчивши матеріали справи, встановивши
факти та відповідні до них
правовідносини, прийшов до наступного
висновку.

Матеріалам справи встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 починаючи з лютого
2006р. по 21.09.2013р. проживали однією сім'єю,
як чоловік та жінка без реєстрації
шлюбу, в квартирі АДРЕСА_1.

Факт їх спільного проживання був
підтверджений допитаними у судовому
засіданні свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7, які
є знайомими ОСОБА_2 по спільній роботі.
Свідок ОСОБА_6 підтвердили, що вона
постійно, з 2007р. бачила ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 разом та вважала, що вони
проживають як подружжя, у них був
спільний побут. Вони разом святкували
дні народження та новорічні свята,
разом проводили вільний час.
Аналогічні показання надала в судовому
засіданні свідок ОСОБА_7, проте
зазначила, що знає сторін по справі з
2009року.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_1, ОСОБА_8, які є сусідами ОСОБА_3,
підтвердили той факт, що ОСОБА_3 разом з
ОСОБА_2, приблизно у весні 2006року
вселилися в кімнату АДРЕСА_1 та спільно
проживали, як чоловік та дружина до
осені 2013р.

З урахуванням наведеного, у суду не має
підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідками. Даних про їх
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, їх показання
об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

Факт спільного проживання сторін без
реєстрації шлюбу також
підтверджується особистими
поясненнями ОСОБА_3 наданих слідчому
Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області у березні 2014р., в яких
він зазначив, що протягом останніх
п'яти років він мешкав разом з ОСОБА_2
Дана обставина у судовому засіданні
була підтверджена копією постанови про
закриття кримінального провадження
від 21.03.2014р.

Оцінка представлених доказів в
сукупності вказує на те, що між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, під час їх спільного
проживання, склалися усталені
відносини, що притаманні подружжю.
Відтак, зважаючи на викладене, суд
вважає, що ОСОБА_2 довела факт її
спільного проживання з ОСОБА_3 однією
сім'єю, як жінки та чоловіка без
реєстрації шлюбу в період з лютого 2006р.
по вересень 2013р.

Статтею 74 СК України визначено, що якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно,
набуте подружжями за час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ч.1 ст.65 СК України, дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.
Частина 3 той же статті визначає, що для
укладання одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя
має бути подана письмово.

Частини 1,2 ст. 71 СК України визначають,
що майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Під час спільного проживання,
сторонами по справі 27.04.2011р. був
придбаний та зареєстрований на ім'я
ОСОБА_3 автомобіль марки Хюндай, 2011 року
випуску, р/н НОМЕР_1, на підставі
довідки-рахунку КІМ № 502609, виданої ТОВ
«Базіс Авто».

Як встановлено судом,ОСОБА_3, в
порушення ч.3 ст.65 СК України, після
припинення спільного проживання з
ОСОБА_2, без усної та письмової згоди
останньої, під час розгляду даної
справи, 04.04.2014р. на підставі
довідки-рахунку ВІА №421583 продав
автомобіль марки Хюндай, 2011 року
випуску, р/н НОМЕР_1ОСОБА_4, який в той же
день перереєстрував даний автомобіль
на своє ім'я. Згідно представленого
висновку про незалежну оцінку від
14.10.2014р. ринкова вартість
автомобіляХюндай, 2011 року випуску, р/н
НОМЕР_1 склала151 900 гривень. Дані
обставини вказують на порушення ОСОБА_3
прав ОСОБА_2 пов'язані з відчуженням
спільного сумісного майна без згоди
останньої.

З урахуванням встановлених в судовому
засіданні фактичних обставин, виходячи
з встановленого факту сумісного
проживання сторін однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, приймаючи до уваги,
що транспортний засіб є неділимою
річчю, з метою остаточного
врегулювання спірного питання при
поділі майна сторін, суд вважає, що з
ОСОБА_3 слід стягнути грошову
компенсацію ринкової вартості 1/2
частини автомобіля, вартість якого
була встановлена експертом 14.10.2014р., а
саме в розмірі 75950 гривень. Щодо
стягнення з відповідача 91918,03 гривень
вартості 1/2 частини автомобіля,
виходячи з курсу долара США по
відношенню до гривні на час розгляду
справи, то такі вимоги є безпідставні,
так як законодавством, при виниклих
правовідносинах, не передбачено
індексування визначеної експертом
вартості спірного майна в залежності
від зміни курсу долара США,
встановленого НБУ.

Суд не приймає до уваги заперечення
представника ОСОБА_3, так як посилання
на придбання автомобіля за власні
грошові кошти ОСОБА_3 є недоведеними та
безпідставними. Невнесення грошових
коштів з боку ОСОБА_2 на придбання
спірного автомобіля, також не
підтверджені та в силу ч.1 ст.60 СК
України, правового значення для
розгляду справи по суті не мають.
Будь-які інші заперечення, які б
спростовували доводи викладені
позивачем з боку відповідача не
представлені.

Згідно ст.88 ЦПК України пропорційно
задоволеним позовним вимогам з
відповідача на користь позивача слід
стягнути понесені нею судові витрати,
які складаються з судового збору в
розмірі 759,50 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Встановити факт спільного проживання
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім'єю, як
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
в період з лютого 2006 року по 21.09.2013р.

В рахунок вартості 1/2 частини
автомобіля марки Хюндай, 2011 року
випуску, р/н НОМЕР_1 стягнути з ОСОБА_3
(ІПН-НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію в розмірі 75950 (сімдесят
п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН-НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_2 судові витрати в
розмірі 759,50 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області,
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-ти денний
строк з дняоголошення рішення суду.

Суддя -