Справа № 361/5854/14-ц
Провадження № 2/361/2285/14
УХВАЛА

31 жовтня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Маценк
о Н.П.

при
секретарі
Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари заяву
ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
матеріального збитку та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання попереднього договору
купівлі-продажу недійсним

в с т а н о в и в:

У серпні 2012 року ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом про
стягнення матеріального збитку.

Не погоджуючись із даним
позовом ОСОБА_3 у квітні 2013 року подав
до суду зустрічну позовну заяву про
визнання попереднього договору
купівлі-продажу недійсним.

Після повернення до
з’ясування обставин у справі у
судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 подала заяву про
вжиття заходів забезпечення позову, в
якій просить вжити заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно, що належить ОСОБА_3, а
саме ? частину квартиру АДРЕСА_1 та ?
частину гаражного боксу, гараж № 7
будинок 16/2 по проспекту Тичини Павла у
м. Києві.

Представник відповідача
ОСОБА_5 заперечив проти накладення
арешту на майно.

Вислухавши думку учасників
процесу, суд прийшов до наступного
висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені ЦПК
України, заходи забезпечення позову.
Частиною 3 цієї ж статті зазначено, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України
імперативно встановлює, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України п.4 постанови №
9 від 22 грудня 2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
відповідно до якої, розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суддя має
пересвідчитися в тому, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що ухвалою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 01.04.2013 року накладено арешт на
земельну ділянку площею 0,0813 га, що
розташована Київська область,
Броварський район, Зазимська сільська
рада СТИ «Зазим’є 17», що належить
ОСОБА_3 та заборонити вчиняти будь-які
дії пов’язані з передачею права
власності щодо зазначеної земельної
ділянки.

Вказана ухвала суду вступила у законну
силу, є чинною на теперішній час та не
припинила свою дію незалежно від
передачі справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Подана представником
позивача постанова про закінчення
виконавчого провадження від 24.10.2014 року
стосується виконавчого листа виданого
№ 1007/13758/2012, виданого 12.02.2014 року
Броварським міськрайонним судом
Київської області про стягнення
солідарно із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
суми боргу у розмірі 160000 грн., а не
ухвали суду про накладення арешту на
земельну ділянку, оскільки суд ухвали
про скасування вжитих заходів
забезпечення позову не постановляв.

За таких обставин,
застосування забезпечення позову у
вигляді накладення арешту на ? частину
квартири та гаражного боксу, при
наявності арешту на земельну ділянку
належну ОСОБА_3 не співмірне із
заявленими позовними вимогами та
суперечить ч. 3 ст. 152 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України,
суд –

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття
заходів забезпечення позову –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом
п’яти днів з дня її проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Київської області
через Броварський міськрайонний суд
Київської області.

Суддя
Н. П. Маценко