Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

24 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючого -
судді Подзігун
Г.В.

при секретарі -
Голубашенко
Т.О.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідачів -
ОСОБА_3

ОСОБА_4

представника відповідачів-
ОСОБА_16

третіх осіб -
ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення особи без
надання іншого жилого приміщення;

позовом третіх осіб, які
заявляють самостійні вимоги, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення
особи без надання іншого жилого
приміщення.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виселення особи без надання іншого
жилого приміщення - задовольнити.

Позов третіх осіб, які заявляють
самостійні вимоги, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення особи без
надання іншого жилого приміщення -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
жилого приміщення домоволодіння по
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
по 114,70 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі
по 121,80 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_4 на
користь держави судовий збір в
розмірі по 121,80 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене
через суд першої інстанції до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ
Г.В. ПОДЗІГУН

Справа №490/13776/13-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідачів -
ОСОБА_3

ОСОБА_4

представника відповідачів-
ОСОБА_16

третіх осіб -
ОСОБА_5

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення особи без
надання іншого жилого приміщення;

позовом третіх осіб, які
заявляють самостійні вимоги, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення
особи без надання іншого жилого
приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення
із домоволодіння по АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення. В
обгрунтування позовних вимог
вказувала, що вона є власницею
частини вказаного домоволодіння,
в якому зареєстровані та проживають
відповідачі, які систематично
порушують правила соціалістичного
співжиття, що робить неможливим для
інших проживання з ними в одному
будинку.

Треті особи , ОСОБА_5 та ОСОБА_6
заявили самостійні вимоги до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та також просили про їх
виселення домоволодіння по АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 вимоги позовів підтримали та
просили про їх задоволення.

Відповідачі та їх представник
ОСОБА_8 проти задоволення позовів
заперечували.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши доводи позову,
допитавши свідків та дослідивши
письмові докази, суд встановив
наступне.

ОСОБА_3 є тіткою ОСОБА_1, ОСОБА_4 - її
двоюрідним братом.

10.05.2005 року на підставі Рішення
виконкому Миколаївської міської ради
№516 від 29.04.2005 року замість Свідоцтва
про право на спадщину від 17.08.1988 року, р.
№1-2410 на ім'я ОСОБА_1 було видано
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, відповідно до якого
вона зареєструвала право власності на
ціле домоволодіння АДРЕСА_1 в ММБТІ за
№1202 у книзі №5.

30.06.2005 року 27/100 часток вказаного
домоволодіння за договором
купівлі-продажу від 30.06.2005 року - ОСОБА_9
продала ОСОБА_5, та згідно договору
купівлі-продажу від 28.07.2005 року 35/100
його часток було відчужено

ОСОБА_6

Отже на даний час
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1
є ОСОБА_10 (38/100 часток), ОСОБА_5 (27/100
часток) та ОСОБА_6 (35/100 часток), при цьому
порядок користування домоволодінням
було визначено між ними під час
укладення договорів купівлі - продажу
його часток.

Як пояснила в судовому засіданні
позивачка в її частині домоволодіння
зареєстровані її тітка - ОСОБА_3 та
двоюрідні брати ОСОБА_4 та ОСОБА_11, що
підтверджується даними будинкової
книги, але фактично в будинку
проживають лише відповідачі. Позивачка
у спірному домоволодінні не проживає,
оскільки має інше нерухоме майно -
житловий будинок АДРЕСА_2, де
зареєстрована та мешкає разом зі своєю
родиною.

При цьому вона має намір
вселитися до домоволодіння по АДРЕСА_1
але вона позбавлена такої можливості,
оскільки відповідачі перешкоджають їй
у користуванні її власністю.

Крім того, як пояснила позивачка
відповідачі не утримують будинок у
належному стані, не платять за
комунальні послуги, які споживають,
через що утворюються борги перед
підприємствами, що їх надають. Так,
через заборгованість по оплаті за
водопостачання, на даний час частина
домоволодіння, що належить позивачці
від'єднано від мережі постачання води.

Як пояснили в судовому засіданні
ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідачі майже
кожного дня, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, провокують
сварки з сусідами, нецензурно
висловлюються, принижують та ображають
їх, у зв'язку з чим вони вимушені
постійно відчувати страх за життя і
здоров'я.

20.11.2013 року ОСОБА_1 зверталась до
Центрального РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області із заявою щодо
вжиття заходів сприяння припиненню
противоправної поведінки ОСОБА_12 та
ОСОБА_4

Аналогічні заяви були подані нею
05.06.2014 року (відмовний матеріал №5051 ЖЄО
№8443 від 05.06.2014 року).

Також з приводу неправомірних дій
відповідачів до міліції 28.04.2014 року
зверталась ОСОБА_5 (кримінальне
провадження №0002339 за ст.296 ч.1 КК
України)

Також до органів внутрішніх справ
11.03.2013 року та 19.10.2013 року зверталась
мати ОСОБА_6 ОСОБА_13 (відмовний матеріал
№1130 ЖЄО №2786 від 11.03.3013 року та
відмовний матеріал №6502 ЖЄО №13987 від
19.10.2013 року)

Крім того ухвалою Центрального
районного суду м.Миколаєва від 10.12.2013
року ОСОБА_4 був звільнений від
кримінальної відповідальності за
вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ст.128 КК
України у зв'язку з примиренням з
потерпілою ОСОБА_13

Як пояснили в судовому засіданні
позивачі, незважаючі на звернення до
правоохоронних органів ОСОБА_1, ОСОБА_5
та матері третьої особи ОСОБА_13,
відповідачі висновків щодо
неприпустимості порушення правил
співжиття не зробили, продовжують
порушувати цей порядок, зловживають
спиртними напоями, вчиняють сварки та
скандали з іншими мешканцями будинку
по АДРЕСА_1. Своїми діями ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 створюють неможливі умови для
проживання з ними в одному будинку:
майже кожного тижня ОСОБА_14 та ОСОБА_6
вимушені звертатися дільничного
інспектора, до чергової частини із
заявами щодо вжиття заходів для
припинення противоправної поведінки
відповідачів.

При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду
пояснили, що вони на законних підставах
набули у спільну часткову власність
відповідні частки домоволодіння
АДРЕСА_1 на даний час це право не
скасоване у встановленому законом
порядку та вони зареєстровані та
постійно проживають у належній їм
часці будинку разом із своїми родичами,
але через порушення правил співжиття
відповідачами, які провокують
виникнення конфліктних ситуацій,
влаштовують сварки та бійки у зв'язку з
чим вони підлягають примусовому
виселенню без надання іншого житлового
приміщення.

Крім пояснень позивачів та письмових
доказів вказані обставини підтвердили
допитані в якості свідків ОСОБА_11 та
ОСОБА_15

Факт неприязненних відносин визнали
відповідачі, які пояснили, що дійсно
між ними з одного боку та ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та членами їх сімєй з
другого постійно виникають конфлікти
оскільки вони не визнають право
власності позивачів на вищевказане
домоволодіння, так як, на думку
відповідачів, право власності ОСОБА_1
набуто незаконно, після чого вона
фіктивно продала частки цього
домоволодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Однак з позицією відповідачів
погодитися не можна виходячи з
наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до правової позиції Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, яку викладено у листі від 28.01.2013
року №24-150/0/4-13 «Про практику
застосування судами законодавства під
час розгляду цивільних справ про
захист права власності та інших
речових прав» виселення є категорією
житлового законодавства, тому при
розгляді цивільних справ за позовом
про усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення предметом
доказування є втрата права на житло,
або взагалі його відсутність, або інші
передбачені ЖК УРСР підстави для
позбавлення права на житло.

Так, на підставі вимог статті 150 ЖК
України, громадяни, які мають приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї
власника жилого будинку квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Відповідно до ст.158 ЖК УРСР, наймач
користується жилим приміщенням у
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, відповідно до договору
найму жилого приміщення.

При цьому договір найму жилого
приміщення має бути укладений між
власником будинку (квартири) і наймачем
у письмовій формі.

Відповідно до ст.64 ЖК УРСР члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.
До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Якщо особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
перестали бути членами сім'ї наймача,
але продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Згідно зі ст. 116 ЖК України, якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку, що відповідачі систематично
порушують правила соціалістичного
співжиття співвласників домоволодіння
по АДРЕСА_1 та роблять неможливим їх
проживання в даному домооволодінні, що
є підставою для їх виселення з
домоволодіння по АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.За такого
вимоги позовів обгрунтовані та
підлягають задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів
на користь ОСОБА_1 слід сятгнути
судовий збір в розмірі по 114,70 грн. з
кожного, на користь ОСОБА_6 слід
стягнути судовий збір в розмірі по 121,80
грн. з кожного, на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі по 121,80 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виселення особи без надання іншого
жилого приміщення - задовольнити.

Позов третіх осіб, які заявляють
самостійні вимоги, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення особи без
надання іншого жилого приміщення -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
жилого приміщення домоволодіння по
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
по 114,70 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі
по 121,80 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_4 на
користь держави судовий збір в
розмірі по 121,80 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене
через суд першої інстанції до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ
Г.В. ПОДЗІГУН