У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів - Чужі Ю.Г., Кожух О.А.

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на автомобіль за набувальною
давністю за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 5 вересня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

24 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності на автомобіль за
набувальною давністю.

Позивач зазначав, що 7 грудня 2004 року
між ним, ОСОБА_1, та відповідачем ОСОБА_2
було укладено договір позички
транспортного засобу, відповідно до
якого відповідач передав позивачу у
безоплатне користування належний йому
на підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 4
березня 2004 року, автомобіль марки FORD,
модель Transit D Пе, 1989 року випуску, номер
шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3,
реєстраційний НОМЕР_1, на строк до 7
травня 2005 року включно. Після спливу
строку позички відповідач не вжив
ніяких заходів для повернення в своє
володіння об'єкту позички, у зв'язку з
чим позивач змушений був протягом 10
років зберігати та утримувати в
належному технічному стані зазначений
транспортний засіб

Посилаючись на те, що він добросовісно,
безперервно та відкрито володіє даним
рухомим майном протягом майже 10 років,
доглядає за автомобілем та утримує
його в належному технічному стані, а
тому набув право власності на
зазначений автомобіль за набувальною
давністю, позивач просив задовольнити
позовні вимоги.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 5 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність судового рішення із-за
порушення норм матеріального права,
неповного встановлення обставин
справи, просив скасувати оскаржуване
ним рішення та ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

ОСОБА_3, який представляє інтереси
позивача, підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений, що вбачається з
повідомлення про вручення судової
повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України справу розглянуто у
відсутності відповідача.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є власником автомобіля марки FORD,
модель Transit D Пе, 1989 року випуску,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що
стверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2, виданим Ужгородським МРЕВ 4
березня 2004 року, та листом Центру
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів м. Ужгород, Ужгородського,
Перечинського та Великоберезнянського
районів УДАІ УМВС України в
Закарпатській області від 3 липня 2014
року.

Встановлено, що 7 грудня 2004 року між
позивачем та відповідачем укладено
договір позички транспортного засобу,
відповідно до якого ОСОБА_2 передав
ОСОБА_1 у безоплатне користування
належний йому автомобіль марки FORD,
модель Transit D Пе, 1989 року випуску, номер
шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3,
реєстраційний НОМЕР_1, на строк до 7
травня 2005 року включно.

Встановлено, що на вказаний вище
транспортний засіб накладено арешти
МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, з датою
постановки на автоматизований облік
25.03.2010р., 15.12.2010р., 02.03.2011р., 16.03.2011р.,
24.03.2011р., 13.08.2012р., що стверджується
обліковими картками про накладення
арештів на цей автомобіль, копії яких
приєднані до матеріалів справи.

Згідно частин 1, 4 статті 344 Цивільного
кодексу України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Набувальна давність поширюється на
випадки фактичного безтитульного
(незаконного) володіння чужим майном.
Наявність у володільця певного
юридичного титулу, наприклад договору
позички тощо, виключає застосування
набувальної давності.

З огляду на викладене суд прийшов до
вірного висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

На підставі викладеного та ст. 308 ЦПК
України апеляційну скаргу позивача
слід відхилити як безпідставну та
необгрунтовану і залишити без змін
рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 5 вересня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: