Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2851/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Савельєва О. В.
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

23.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Мурашка С.І.

Суддів - Сукач Т.О., Кривохижі В.І.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Знам'янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 01 жовтня
2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та
просив стягнути з відповідачів
солідарно на його користь 108125 грн. за
договором позики.

Зазначав, що 12.08.2012 року ОСОБА_3 взяв в
борг 100 000 гривень, які зобов'язався
повернути до 31.12.2012 року, про що
власноручно написав розписку.

Оскільки у зазначений строк борг не
повернуто сума боргу становить 108 125
гривень, із яких 100 000 грн. - сума
основного зобов'язання та 8 125 грн. -
проценти від суми позики.

Зазначені кошти просив стягнути
солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4, яка на час
позики була дружиною ОСОБА_3

Рішенням Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 01
жовтня 2014 року позов задоволено
частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
100000 грн. боргу за договором позики та
судові витрати в сумі 1000 грн. 16 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушенням
норм матеріального та процесуального
права і ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Зазначав, що розписка не є письмовою
формою договору позики і не замінює
його.

Кошти у позивача він не отримував, а
розписку написав на його прохання,
оскільки в той час у них були ділові
стосунки.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та
його представник адвокат ОСОБА_5
підтримали апеляційну скаргу з
посиланням на викладені в ній
обставини, ОСОБА_2 та його представник
адвокат ОСОБА_6 заперечували проти
доводів апеляційної скарги.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася про час і місце
розгляду справи повідомлялася по
останньому відомому місцю проживання,
та через чоловіка відповідача ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в
скарзі доводи, відповідно до ст.303 ЦПК
України, вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що згідно з розпискою, оригінал якої
міститься в матеріалах справи (а.с.40),
12.08.2012 року відповідач ОСОБА_3, в
присутності двох свідків, взяв у борг у
ОСОБА_2 100 000 грн., які зобов'язався
повернути до 31.12.2012 року. Факт написання
розписки особисто, відповідачем не
оспорюється.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої
статті 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України
визначено, що за договором позики на
позичальникові лежить зобов'язання
повернути суму позики у строк та в
порядку, що передбачені договором.

Таким чином, надана позивачем розписка
від 12.08.2012 року є документом, що
підтверджує факт отримання
відповідачем коштів в сумі 100000 грн., які
той до зазначеної в ній дати
повернення, 31.12.2012 року, не повернув, а
тому суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача зазначеної суми.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову про солідарне
стягнення боргу з боржника і його
дружини ОСОБА_4, а також у відмові у
стягненні відсотків за невиконання
зобов'язань по поверненню боргу не
оскаржувалось, а тому колегія суддів не
входить в обговорення щодо законності
та обґрунтованості рішення суду в цій
частині.

Суд першої інстанції з додержанням
норм процесуального законодавства
повно і об'єктивно з'ясував всі
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх доводів і заперечень,
правильно оцінив досліджені докази,
сприяв здійсненню прав осіб, які беруть
участь у справі, розглянув спір в межах
заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 01
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді