Справа №442/9482/14-ц
Провадження №2/442/2831/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Попелівської сільської ради, третьої
особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності на спадкове майно по
спадкуванню за законом, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача, в якому просить визнати
за нею в порядку спадкування за законом
після смерті матері - ОСОБА_4 право
власності на нерухоме майно житловий
будинок АДРЕСА_1 В обґрунтування позову
покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер її батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла її мати ОСОБА_4, заповіту
на випадок своєї смерті не залишили.
Після їх смерті відкрилася спадщина,
зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1.
Однак правовстановлюючий документ на
такий будинок втрачений, дублікат
видати не можливо у зв'язку з чим їй
було відмовлено у оформленні спадкових
прав. Інших спадкоємців, які б
претендували на спадкове майно не має.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги уточнила, просила визнати право
власності на спадкове майно - спірний
житловий будинок на ? частку, оскільки
ОСОБА_2, яка є її сестрою також заявила
про своє право на спадкування, інша
сестра ОСОБА_3 відмовилась від своєї
частки її користь.

Від представника відповідача в судове
засідання надійшла заява про розгляд
справи у відсутності, відносно
задоволення позову, покладаються на
думку суду.

Третя особа ОСОБА_2 не заперечила проти
визнання за позивачкою права власності
на ? частину спадкового майна - спірного
житлового будинку, так як на іншу таку
частину вона претендує.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явилася, подавши заяву про те, що
на спадщину після смерті матері ОСОБА_4
не претендує.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позов є підставним та
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних міркувань.

Як встановлено в судовому засіданні,
стверджується матеріалами справи, що
позивачка ОСОБА_1 була дочкою (а.с.8) для
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(а.с. 10) та ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, які перебували між
собою у шлюбі (а.с.3) і на випадок своєї
смерті заповіту не залишили.

Згідно довідки МБТІ та ЕО від 10.11.2014
року КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО»
ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
Дрогобицькою державною нотаріальною
конторою 24.09.1998 року за №2-2476 належав
житловий будинок АДРЕСА_1 Дані про
власника наявні станом на 31.12.2012 року
(а.с.19).

Разом з тим, за довідкою Попелівської
сільської ради від 22.09.2014 року №2114,
встановлено, що згідно записів
погосподарської книги №1 Попелівської
сільської ради, сторінка 223, житловий
будинок АДРЕСА_1 дійсно належав ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.18).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року "Про судову практику у справах про
спадкування" спадкові відносини
регулюються Цивільним кодексом
України, якщо спадщина відкрилася не
раніше 1 січня 2004 року.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно вимог ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи і
часом її відкриття є день її смерті, а
згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинялися внаслідок смерті.

У відповідності до вимог статей 1222, 1261,
1262 ЦК України право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті, а в
разі його відсутності, право на
спадкування за законом одержують в
рівних частках діти спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1272 ЦК України визначає, що якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.

З довідки Попелівської сільської ради
вбачається від 23.04.2014 року за №578 року,
вбачається, що ОСОБА_4 проживала та була
зареєстрованою до дня смерті своєї
смерті по АДРЕСА_1 (а.с.17), де також є
зареєстрованою позивачка 07.11.2000 року (
а.с. 13-14).

Встановлено також, що позивачка вчасно
звернулася в нотаріальну контору з
заявою про видачу свідоцтва про право
власності на спадкове майно, однак у
такому їй було відмовлено 11.09.2014 року за
№1701, державним нотаріусом Першої
Дрогобицької державної нотаріальної
контори О.І. Кушнір, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на спадкове майно (а.с.15).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Способом захисту
цивільних прав та інтересів, згідно ст.
16 цього Кодексу, може бути, зокрема,
визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України
закріплено, що права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод визначено: кожна фізична або
юридична особа має право мирно своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Стаття 17 Загальної декларації прав
людини проголошує, що кожна людина має
право володіти майном як одноособово,
так і разом з іншими.

З огляду на наведене, зібрані по справі
докази, оцінені судом належним чином
кожен окремо на їх достовірність та
допустимість, а також їх достатність та
взаємний зв'язок у сукупності,
встановлені судом обставини свідчать
про те, що позивачка, як спадкоємець за
законом І черги, фактично вступила в
управління і володіння спадковим
майном, оскільки постійно проживала та
була зареєстрованою разом з
спадкодавцем до дня смерті, продовжує
проживати у спірному домоволодінні, те
що відсутній оригінал
правовстановлюючого документу на
спірне спадкове майно, те, що на ? такого
претендує ОСОБА_2 (рідна сестра
позивачки) як спадкоємець за законом І
черги, оскільки ще один спадкоємець
(рідна сестра) ОСОБА_3 відмовилась від
своєї частки у спірному спадковому
майні, тому суд приходить до висновку,
що право власності на спірне спадкове
майно перейшло у порядку спадкування
до позивачки, а тому є підстави для
визнання за нею права власності на
таке.

Таким чином визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить
закону та не порушує, права свободи чи
інтереси інших осіб.

Враховуючи вище наведене та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку НОМЕР_1
загальною площею 81,0 кв.м., житловою
площею 40,2 кв.м., по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом спадкоємцем
першої черги після смерті матері
ОСОБА_4, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Дрогобицький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час його
проголошення -з дня отримання такого.

Суддя
А.П. Івасівка