Провадження №2/761/5882/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

29 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі
Клим Т.О.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
дострокове розірвання договору
банківського вкладу та стягнення суми
вкладу, суд, -

в с т а н о в и в:

представник позивача звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
дострокове розірвання договору
банківського вкладу та стягнення суми
вкладу.

Позовні вимоги мотивував тим, що 11
квітня 2014 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
банківського вкладу «Марафон
лояльності» №772998/2014. За умовами цього
договору строком на шість місяців
позивач вніс 50000,00 грн. та процентною
ставкою 26 % річних. 23.05.2014 року заявником
було направлено телеграму в ПАТ
«ВіЕйБі» про повернення коштів з
депозитного рахунку , проте відповідач
не повернув позивачу кошти, що
знаходяться на вищевказаному рахунку.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
задовольнити, проти заочного рішення
не заперечував.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив,
заяви про розгляд справи без його
участі не надав, але звернувся з
запереченням зазначивши, що наведені
обставини позивачем не відповідають
дійсності оскільки враховуючи
економічну і політичну ситуацію в
країні та зростання тенденції
стихійного повернення банківських
вкладів населенням, а банку виникли
труднощі з видачею готівки вкладникам.

Суд, з урахуванням думки представника
позивача, який не заперечує проти
заочного розгляду справи у відсутності
відповідача, вважає можливим
розглядати справу у його відсутність
на підставі ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно положень ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
ЦПК України) сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Так, перевіряючи обставини справи, у
судовому засіданні встановлено, що 11
квітня 2014 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
банківського вкладу «Марафон
лояльності» №772998/2014. За умовами цього
договору строком на шість місяців
позивач вніс 50000,00 грн. та процентною
ставкою 26 % річних. (а.с.5).

Відповідно до копії меморіального
ордеру № 527760 від 11.04.2014 року, позивач
ОСОБА_2. внесла на депозитний рахунок
банку суму коштів в розмірі 50000,00 грн.
(а.с.41).

Відповідно до п. 1.7. договору
банківського вкладу, вбачається, що
датою вимоги вкладником вкладу є 11.10.2014
року.

З копії заяви позивачки від 13.10.2014 року
(Вх. №137/150) адресованої ПАТ «ВіЕйБі
Банк», вбачається прохання останньої
не пролонгувати договір банківського
вкладу «Марафон лояльності» № 772998/2014
(а.с.42).

Відповідно до копії телеграми
направленої позивачкою на адресу ПАТ
«ВіЕйБі Банк», вбачається прохання
розірвати вищевказаний договір
банківського вкладу та повернути кошти
в сумі 50000,00 грн. (а.с.6).

Однак, відповідач не повернув позивачу
кошти, внесенні останнім відповідно до
договору банківського вкладу «Марафон
лояльності» № 772998/2014.

Відповідно до п.1.2. договору
банківського вкладу №562391/2013 банк
відкриває на ім'я вкладника вкладний
рахунок за вкладом на вимогу «Для
виплат» № НОМЕР_1, код банку 380537, надалі
- Рахунок - кореспондент.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного
кодексу України за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1060 Цивільного
кодексу України за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім вкладів, зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Відповідно до ст. 1075 Цивільного кодексу
України договір банківського рахунка
розривається за заявою клієнта у
будь-який час.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що відповідачем Публічним
акціонерним товариством
«Всеукраїнський акціонерний банк»
було порушено п. 1.7. Договору
банківського вкладу, а саме не
повернуто в зазначений строк
банківського вкладу позивачу, а тому
позовні вимоги про дострокове
розірвання договору банківського
вкладу та стягнення суми вкладу
підлягають задоволенню.

Заявлена вимога щодо розподілу судових
витрат та стягнення на користь
позивача витрат на правову допомогу,
пов'язану з підготовкою та супроводом
досудового та судового процесів в
розмірі 750,00 грн. відповідно до договору
про надання юридичних послуг № 23/05/14-2
задоволенню не підлягають, оскільки в
ст. 56 ЦПК України передбачено, що
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги.

Особа, зазначена в частині першій
цієї статті, має право: знайомитися з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії долучених до
справи документів, бути присутнім у
судовому засіданні. Особа, яка має
право на надання правової допомоги,
допускається ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.

Разом з тим, ніяких доказів про те,
що представник позивача є фахівцем в
галузі права і за законом має право на
надання правової допомоги суду
представлено не було.

Крім того, представник позивача
здійснював представництво інтересів
позивача згідно нотаріально завіреної
довіреності, а за представництво в суді
чинним ЦПК України не передбачено
відшкодування витрат.

Таким чином, враховуючи викладене,
оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що в судовому засіданні
достовірно встановлено невиконання
відповідних договірних зобов'язань
перед позивачем щодо повернення
банківських вкладів та відсотків за
користування ними, тому оскільки
заявлені позовні вимоги знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні,
суд прийшов до висновку, що позов
ОСОБА_2 про повернення суми депозитного
вкладу підлягає задоволенню, а тому
підлягає стягненню з Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» на
користь позивача заборгованість по
Договору банківського вкладу «Марафон
лояльності» №772998/2014 від 11.04.2014 року, в
розмірі 50 000,00 грн..

Судові витрати суд розподіляються
судом відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 509, 526, 1058, 1060 ЦК України та
керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 179,208, 209,
212-215, 224-228, 233 ЦПК України, суд

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
дострокове розірвання договору
банківського вкладу та стягнення суми
вкладу - задовольнити.

Розірвати укладений між Публічним
акціонерним товариством
«Всеукраїнський акціонерний банк» та
ОСОБА_2 договір банківського вкладу
«Марафон лояльності» №772998/2014 від 11.04.2014
року.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» на користь ОСОБА_2
суму банківського вкладу по договору №
772998/2014 від 11.04.2014 в загальному розмірі
50000,00 грн.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» на користь держави
судовий збір в розмірі 500,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: