Єдиний унікальний № 371/2164/14-ц
МИРОНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Єдиний унікальний № 371/2164/14-ц

Провадження № 2/371/659/14

26 грудня 2014 року
м.
Миронівка

Миронівський районний суд Київської
області у складі:

головуючого судді Рудика Ю.В.

при секретарі Семерей Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди, завданої смертю
фізичної особи внаслідок скоєння
кримінального правопорушення, суд

в с т а н о в и в :

до суду з таким позовом звернулася
позивач, мотивуючи свої вимоги тим, що 3
серпня 2008 року після поступлення
хворого ОСОБА_3 до приймального
відділення Миронівської ЦРЛ, що в
АДРЕСА_1, відповідачем ОСОБА_2, який є
завідуючим хірургічним відділенням
лікарні, невірно встановлений діагноз
та призначено неправильне лікування. В
подальшому лікарем ОСОБА_2 не
організовано належних обстежень, не
проконтрольовано роботу лікарів
хірургів з приводу проведення всіх
обстежень з метою встановлення вірного
діагнозу і як наслідок цього ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Миронівській
ЦРЛ.

Щодо ОСОБА_2 було порушено
кримінальне провадження за ст. 140 ч.1 КК
України.

Відповідно до ухвали Миронівського
районного суду Київської області від 22
травня 2013 року, залишеною без змін
колегією суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Київської області
від 2 липня 2013 року, ОСОБА_2 звільнений
від кримінальної відповідальності за
ст. 140 ч.1 КК України на підставі п. «е»
ст. 1 Закону України «Про амністію» від
12 грудня 2008 року.

Позивач є матір'ю померлого ОСОБА_3
Смертю сина їй завдано значних
моральних страждань , які вона оцінює в
300000 грн. і просить сягнути з
відповідача.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1, її представник ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини, що зазначені
в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_5 позов не визнав та пояснив, що
дійсно, що щодо ОСОБА_2 було порушено
кримінальне провадження за ст. 140 ч.1 КК
України.

Під час проведення досудового
розслідування потерпілим у
кримінальному провадженні був
визнаний ОСОБА_6

Ухвалою Миронівського районного
суду Київської області від 2 липня 2013
року, ОСОБА_2 звільнений від
кримінальної відповідальності за ст. 140
ч.1 КК України на підставі п. «е» ст. 1
Закону України «Про амністію» від 12
грудня 2008 року. Зазначена ухвала була
залишена без змін ухвалою колегії
суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Київської області від 2 липня 2013 року

Після цього ОСОБА_6 звертався до
Миронівського районного суду
Київської області, як потерпілий у
кримінальному провадженні. Рішенням
Миронівського районного суду
Київської області від 7 березня 2014 року
його позов задоволено частково та
стягнуто завдану майнову шкоду в сумі
13703 грн., які на час звернення позивача
ОСОБА_1 повністю виплачені.

Інші особи з заявами та
клопотаннями під час досудового
розслідування про відшкодування
моральної шкоди не зверталися.

Крім того, кримінальне
правопорушення у вчиненні якого
обвинувачувався ОСОБА_2, вчинене ним
під час виконання трудових обов'язків,
а тому відповідальність за спричинену
моральну шкоду повинен нести
роботодавець. Представник відповідача
ОСОБА_5 просить в задоволенні позову
відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 про день, час та
місце розгляду справи повідомлений до
суду належним чином, Заяви про
відкладення розгляду справи не подав.
Суд вважає, що його неявка у судове
засідання не є перешкодою для розгляду
справи.

Заслухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, її представника ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5,
дослідивши зібрані у справі письмові
докази та матеріали кримінального
провадження за єдиним унікальним
номером 371/797/13 - к, суд прийшов до
висновку , що позов не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ч. 1, 2 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів може бути
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Згідно ст. 23 ч.1, 2 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає в тому числі
у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Згідно ст. 1172 ч.1 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні встановлено,
що ухвалою Миронівського районного
суду Київської області від 22 травня 2013
року, залишеною без змін колегією
суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Київської області від 2 липня 2013 року,
ОСОБА_2 звільнений від кримінальної
відповідальності за ст. 140 ч.1 КК України
на підставі п. «е» ст. 1 Закону України
«Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

Кримінальне правопорушення, у
вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_2
вчинене за обставин : 3 серпня 2008 року
після поступлення хворого ОСОБА_3 до
приймального відділення Миронівської
ЦРЛ, що в АДРЕСА_1 ОСОБА_2, який є
завідуючим хірургічним відділенням
лікарні, невірно встановлений діагноз
та призначено неправильне лікування. В
подальшому лікар ОСОБА_2 не організував
належних обстежень, не проконтролював
роботу лікарів-хірургів з приводу
проведення всіх обстежень з метою
встановлення вірного діагнозу і, як
наслідок цього, ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Миронівській ЦРЛ.

Ухвала Миронівського районного
суду Київської області від 22 травня 2013
року підтверджує наявність таких дій
та їх вчинення саме ОСОБА_2

Відповідно даних, які містяться в
Свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1,
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану Миронівського
районного управління юстиції
Київської області 6 серпня 2013 року,
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3 , що
підтверджується даними , які містяться
в Свідоцтві про народження серії
НОМЕР_2, виданого 28 січня 1963 року
Старчинківським райбюро ЗАГС на ім'я
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, де у графі батьки
матір'ю зазначена ОСОБА_1.

Смертю ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1
спричинена моральна шкода, яка у
відповідності зазначених до норм ЦПК
України підлягає відшкодуванню.

Разом з тим, досліджені у судовому
засіданні докази вказують на ті
обставини, що ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1
спричинена моральна шкода під час
виконання ним трудових обов'язків.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31
березня 1995 року ( з послідуючими
змінами і доповненнями) за моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
працівником під час виконання трудових
обов'язків, відповідальність несе
організація, з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах, а
останній відповідає перед нею в
порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП (
322-08 ), якщо спеціальною нормою закону не
встановлено іншого (наприклад, ст.47
Закону України "Про телебачення і
радіомовлення" ( 3759-12).

Основи законодавства України про
охорону здоров'я не містить іншого
порядку відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_4 не порушували
питання про заміну неналежного
відповідача чи залучення
співвідповідача у відповідності до ст.
33 ЦПК України, а суд позбавлений такої
можливості заміни неналежного
відповідача, чи залучити
співвідповідача з власної ініціативи.

За таких обставин суд вважає , що в
задоволенні позову про стягнення з
ОСОБА_2 моральної шкоди завданої смертю
фізичної особи необхідно відмовити

Так як суд прийшов до переконання
про необґрунтованість вимог позивача
ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди
саме з ОСОБА_2, то питання про
спричинення моральної шкоди, розміру
відшкодування моральної (немайнової)
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнала позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та інших обставин судом не
досліджувалося.

На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16,
23, 268, 1167 - 1168, 1172 Цивільного кодексу
України, Основ законодавства України
про охорону здоров»я , постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року ( з
послідуючими змінами і доповненнями),
керуючись ст.ст.15,15-1,30,62,202,202-1,203, 208 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення моральної шкоди, завданої
смертю фізичної особи внаслідок
скоєння кримінального правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Миронівський районний суд не
протязі 10 днів з часу проголошення.
Особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення в той же строк і порядок з
часу отримання копії рішення.

Суддя
Підпис Ю.В.Рудик

Згідно з
оригіналом

Суддя
Ю.В.Рудик