Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Оніпко О.В., Собіна І.М.

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.

за участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „Приватбанк" на рішення
Кузнецовського міського суду від 11
вересня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку „Приватбанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кузнецовського міського суду
від 11 вересня 2014 року Публічному
акціонерному товариству комерційному
банку „Приватбанк" (далі - ПАТ КБ
„Приватбанк" або Банк) відмовлено у
задоволенні позову про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_1.

У поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач покликається на його
незаконність та необґрунтованість
через порушення норм матеріального і
процесуального права та неповноту
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

На її обґрунтування зазначалось, що
відповідач отримав платіжну картку,
яка є лише спеціальним засобом для
отримання та перерахування коштів.
Строк дії картки не припиняє строку дії
договору, а умови не містять положень,
що строк дії договору та строк дії
картки не одне й те ж саме поняття та
вони співпадають.

Вказував про залишення поза увагою
суду того, що відповідно до пунктів 9.3
та 9.5 договору картковий рахунок
відкритий на невизначений термін та
може бути закритий на підставі заяви
держателя. Також відповідно до п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг, які є невід'ємною частиною
кредитного договору, сторони
домовились, що договір діє протягом 12
місяців з моменту його підписання. Якщо
жодна із сторін не заявляє про його
припинення, він автоматично
пролонговується на такий самий строк.
Тому вважав, що договір автоматично
пролонговано і на цей час він діє,
оскільки з 2008 року жодна зі сторін не
заявила про свій намір його розірвати.
Суд дійшов помилково висновку,
ототожнивши строк дії картки та строк
дії договору, а строк виконання
зобов'язання та початок строку
позовної давності пов'язані з терміном
дії картки, тоді як фактично позовна
давність почне обчислюватися з
наступного дня після закінчення строку
дії договору.

Зазначав про недодержання судом ст.ст.
5, 10, 11, 60, 213 ЦПК України щодо законності
і обґрунтованості оскаржуваного
рішення, принципів рівності перед
законом і судом, змагальності сторін та
диспозитивності цивільного
судочинства, роз'яснень постанов
Пленуму Верховного Суду України від
24.10.2008 року № 12 „Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" і від 18.12.2009 року
№ 14 „Про судове рішення у цивільній
справі", що призвело до ухвалення
незаконного та необґрунтованого
рішення.

З цих підстав просить скасувати
рішення Кузнецовського міського суду
від 11 вересня 2014 року, ухваливши нове,
яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи і доводи
позивача, колегія суддів прийшла до
висновку про задоволення апеляційної
скарги.

Залишаючи без задоволення вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з обґрунтованості та доведеності
позову, однак в зв'язку із пропущенням
Банком позовної давності та
врахувавши, що спірні відносини
виникли з приводу споживчого кредиту,
вірно застосовано обставину спливу
цього виду матеріально-правового
строку, який є самостійною підставою
для відмови в позові, про що
відповідачем заявлено відповідне
клопотання.

Проте з висновками про сплив позовної
давності не можна погодитися.

Матеріалами справи встановлено, що 23
серпня 2006 року ОСОБА_1 одержано 8 500
гривень кредиту у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36
процентів річних на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Кредитний договір складається із заяви
позичальника, Умов і правил надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою.

Вважаючи, що відповідач порушив
кредитні зобов'язання, ПАТ "Приватбанк"
у липні 2014 року звернувся з позовом до
суду, вимагаючи стягнути із ОСОБА_1 на
його користь 31 790, 93 гривень
заборгованості, з яких: 6 688, 75 гривень
складають заборгованість за кредитом,
23 112, 14 гривень - заборгованість за
процентами за користування кредитом, 500
гривень - штраф (фіксована частина), 1 490,
04 гривень - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.ст. 1054, 1050, 526, 527, 530 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу. Зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як правильно з'ясовано судом першої
інстанції, і цю обставину підтвердив у
суді апеляційної інстанції
представник позивача, строк дії карток
НОМЕР_2 і НОМЕР_3, які видані ОСОБА_1,
становить 2 роки, тобто вони діяли до 23
серпня 2008 року включно. В засіданні
апеляційного суду представник
позивача ствердив про видачу нових
карток після закінчення строку дії
попередніх.

З матеріалів справи вбачається, що 23
березня 2009 року ОСОБА_1 сплатив на
виконання кредитних зобов'язань,
зокрема на погашення процентів, на
користь Банку 2 000 гривень, 23 червня 2009
року - 2, 48 гривень, 29 липня 2009 року - 40, 69
гривень, 6 жовтня 2009 року - 81, 45 гривень, а
18 лютого 2014 року - 1000 гривень (а.с. 5-7).

Норми ст.ст. 256-257, ч. 1 ст. 261, ч.ч. 4, 5 ст. 267
ЦК України дають визначення позовної
давності як строку, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу, а також передбачають
тривалість загальної позовної
давності у три роки. Перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила. Сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

У засіданні суду першої інстанції
ОСОБА_1 заявляв клопотання про
застосування позовної давності до
спірних відносин і відмову в зв'язку з
цим у задоволенні позову (а.с. 46-48).

Однак висновки місцевого суду про
застосування позовної давності
колегія суддів знаходить
необґрунтованими, оскільки відповідно
до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.

Оскільки останній платіж за кредитним
договором ОСОБА_1 здійснено 18 лютого 2014
року, тому підстав стверджувати про
сплив позовної давності очевидно не
вбачається. Таким чином позов підлягає
задоволенню.

Підставою для задоволення апеляційної
скарги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України є неправильне застосування
норм матеріального права судом першої
інстанції.

На підставі ст.ст. 1054, 1050, 526, 527, 530, 264 ЦК
України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315,
324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Кузнецовського міського суду
від 11 вересня 2014 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк" задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер платника податків НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк" 6 688 (шість тисяч шістсот
вісімдесят вісім) 75 копійок
заборгованості за кредитом, 23 112
(двадцять три тисячі сто дванадцять)
гривень 14 копійок заборгованості за
процентами за користування кредитом, 500
(п'ятсот) гривень штрафу (фіксована
частина), 1 490 (одна тисяча чотириста
дев'яносто) гривень 4 копійки штрафу
(процентна складова), а всього 31 790
(тридцять одна тисяча сімсот
дев'яносто) гривень 93 копійки кредитної
заборгованості та 475 (чотириста
сімдесят п'ять) гривень судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: