АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/6204/2014
Головуючий в 1 інстанції -
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Дубик Ю.Г.

Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною
скаргою

ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 26 лютого 2014 року у справі за
позовом Акціонерного товариства «Банк
Золоті Ворота» в особі філії
Акціонерного товариства «Банк Золоті
Ворота» в м. Києві до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту

Заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 26 лютого 2014 року частково
задоволено позовні вимоги
Акціонерного товариства «Банк Золоті
Ворота» в особі філії Акціонерного
товариства «Банк Золоті Ворота» в м.
Києві до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк
Золоті Ворота» заборгованість у
розмірі 10 506,89 грн. та судовий збір.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасуватирішення Дарницького
районного суду м. Києва від 26 лютого 2014
року та постановити нове рішення про
відмову у задоволені позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на
незаконність даного рішення, зокрема,
те, що суд, не повно з»ясував обставини
справи, не дав належної оцінки доказам,
порушив норми матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 12.03.2007 року між АТ
«Банк Золоті Ворота» в особі філії АТ
«Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір про надання
споживчого кредиту № 39/07-А. За умовами
кредитного договору, банк
зобов»язується надати позичальнику
кредитні кошти в сумі 12 091 дол. США,
строком до 09.03.2012 року, з виплатою 10,5%
річних за користування кредитними
коштами (а/с 5-7).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З метою забезпечення виконання
зобов»язань за кредитними договорами,
між АТ «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_3
було укладено договір поруки № 39/П-А-07
від 12.03.2007 року (а/с 8-9).

Згідно п. 1.1. договору поруки № 39/П-А-07
від 12.03.2007 року, поручитель бере на себе
зобов'язання відповідати перед банком
у повному обсязі за порушення
боржником зобов'язань за кредитним
договором.

Згідно п. 1.3. договору поруки,
поручитель та боржник відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, тобто кредитор має право
вимагати виконання зобов'язань за
кредитним договором як від боржника з
поручителем разом, так і від будь-кого з
них окремо.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов»язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Відповідно до п.1 ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов»язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов»язку частково або в повному
обсязі від усіх боржників разом, як і в
будь-якого з них окремо.

Постановлюючи рішення суд першої
інстанції виходив з того, що останній
раз позивач здійснив погашення по
кредитному договору у березні 2012 року,
а досудову вимогу банк направив ОСОБА_3,
03 квітня 2013 року, тобто, з порушенням
вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, після спливу
строку позовної давності, а тому,
зобов'язання ОСОБА_3 за договором
поруки від 12 березня 2007 року має бути
припинено.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України,
зобов»язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору і одностороння відмова від
зобов»язання не допускається.

Відповідач ОСОБА_1 умови кредитного
договору належним чином не виконує, не
здійснює платежів для погашення суми
заборгованості, відсотки за
користування кредитом не сплачує,
внаслідок чого станом на 19 червня 2013
року виникла заборгованість по кредиту
в розмірі 10 506,89грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості, долученим
до матеріалів справи (а/с 53-54).

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд обґрунтовано дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог, оскільки, зобов'язання
щодо кредитного договору порукою є
припиненими.

Доводи апеляційної скарги щодо
помилкового та бездоказового
встановлення суми заборгованості не
можуть бути взяті до уваги та
спростовуються наявними в матеріалах
справи розрахунками.

Належних і допустимих доказів на
підтвердження цих доводів апеляційної
скарги суду не надано.

Суд повно з»ясував обставини справи,
дав належної оцінки доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 26 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: