Справа № 204/2877/13-ц
Провадження № 2/204/95/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіної А.С.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської
міської ради про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу та визнання права
власності на частину квартири в
порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2013 року позивачка звернулася
до суду з позовною заявою, яку уточнила
20 листопада 2013 року, у якій просила
постановити рішення, яким встановити
факт проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу її, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
період з 01 січня 1977 року по день смерті
останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати
квартиру спільною сумісною власністю
та визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом на 1/2
частину квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх
вимог позивачка вказала на те, що з
ОСОБА_3 вона проживала однією сім'єю з
1977 року, вони вели спільне
господарство, мали спільний сімейний
бюджет та між ними склалися усталені
відносини, що притаманні подружжю. На
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 14.11.1994 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 належала на праві спільної
власності квартира АДРЕСА_1, у якій вони
постійно мешкали. З 1977 року по 2000 рік
позивачка з ОСОБА_3 неодноразово робили
ремонт, на що витрачали спільні кошти.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Після
смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на ?
частину спірної квартири. Позивачка із
заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори не зверталась.
Однак, позивачка продовжила постійно
проживати у спірній квартирі,
оплачувала комунальні послуги, робила
поточний та капітальний ремонт
квартири, а також слідкувала за
утриманням квартири в належному стані.
Встановлення факту проживання ОСОБА_2 з
ОСОБА_3 однією сім'єю без шлюбу
необхідно позивачці для визнання за
нею права власності на ? частину
спірної квартири в порядку спадкування
за законом.

У судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги та
просив задовольнити їх у повному
обсязі посилаючись на обставини
зазначені у позові.

У судовому засіданні представник
відповідача не з'явився, був належним
чином повідомлений, причин неявки не
повідомив. Але в попередніх засіданнях
позовні вимоги не визнавав.

Вислухавши представника позивачки,
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 14.11.1994 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 належала на праві спільної
власності квартира АДРЕСА_1, у якій вони
постійно мешкали. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_3 помер. Після його смерті
відкрилася спадщина. Згідно відповіді
3-ї Дніпропетровської державної
нотаріальної контори після померлого
ОСОБА_3 ніхто не звертався, спадкова
справа не відкривалася.

Оскільки спадкоємців перших черг не
має, позивачка звернулася до суду з
позовам про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, для отримання
спадщини після померлого як
спадкоємець четвертої черги.

З пояснень допитаних у судовому
засіданні свідків та наданих суду
доказів вбачається, що дійсно ОСОБА_2
проживала з ОСОБА_3 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 1977 року по день
смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позовна вимога щодо встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу передбачена ст. 256 ЦПК
України, згідно якої суд розглядає
справи про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу. Також у своєму позові
позивачка посилається на норми
Сімейного Кодексу України.

Дана норма закону набрала чинності та
діє лише з 01 вересня 2005 року і зворотної
дії у часі не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Згідно зі ст. 5
ЦК України акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи.

Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав і обов'язків, що
виникли з моменту набрання ним
чинності.

Отже, положення норм
цивільно-процесуального кодексу
України та Сімейного кодексу України,
які регулюють дані відносини діють
лише з 2005 року і до правовідносин, що
виникли до 2005 року не застосовуються.
До правовідносин, що виникли між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 з 1977 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року
застосовуються положення норм
Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до п. 5 ст. 273 ЦПК 1963 року суд
розглядає справи про встановлення
перебування у фактичних шлюбних
відносинах у встановлених законом
випадках, якщо шлюб в органах запису
актів громадянського стану не може
бути зареєстрований внаслідок смерті
одного з подружжя. З роз'яснення,
наданого у п. 11 постанови Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995
року вбачається, що встановлення судом
факту перебування у фактичних шлюбних
відносинах на підставі п. 5 ст. 273 ЦПК 1963
року може мати місце, якщо такі
відносини виникли до 08 липня 1944 року і
тривали до смерті (пропажі без вісті на
фронті) одного з подружжя, внаслідок
чого шлюб не може бути зареєстровано в
органах актів громадянського стану. В
інших випадках заяви про встановлення
факту перебування у фактичних шлюбних
відносинах судовому розгляду не
підлягають.

Враховуючи викладене суд позбавлений
можливості визнати факт проживання
однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в період з 01 січня 1977 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а отже і позовні
вимоги в частині визнання спірної
квартири спільною сумісною власністю
подружжя та визнання права власності в
порядку спадкування за законом на 1/2
частину спірної квартири задоволенню
також не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Оскільки позивачці у
задоволенні позову відмовлено, суд
вважає що не має підстав в повернені
позивачці судових витрат.

На підставі викладеного і керуючись ст.
58 Конституції України, ст. 5 ЦК України,
ст.10, 57-61, 88, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та
визнання права власності на частину
квартири в порядку спадкування за
законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т. О. Дубіжанська