Номер провадження: 22-ц/785/9162/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г.,

Плавич
Н.Д.,

при секретарі -
Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
поновлення строку звернення до суду,
визнання недійсним договору дарування,
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання поважними
причин пропуску строку звернення до
суду, визнання недійсним договору
дарування та визнання його договором
купівлі-продажу, вчиненим під впливом
обману, застосування наслідків
недійсності правочину, визнання права
власності на нерухоме майно за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
22 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
звернувшись 16 квітня 2014 року до
суду з вищеназваним позовом, вказали,
що 18 серпня 2004 року між ними ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 нотаріально
посвідчено договір дарування 3/5 часток
квартири АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що
за набуту за договором частку квартири
ОСОБА_6 заплатив кошти, що фактично
частка квартири була не подарована, а
продана, позивачі просили поновити
строк звернення до суду за захистом
порушеного права, визнати посвідчений
18 серпня 2004 року державним нотаріусом
Шостої одеської державної
нотаріальної контори, зареєстрований в
реєстрі за № 5-2287 договір між ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дарування 3/5
часток квартири АДРЕСА_1 удаваним на
підставі статті 235 ЦК України, визнати
його договором купівлі-продажу 3/5
часток квартири АДРЕСА_1 (а.с.2-4).

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав,
звернувшись 28 липня 2014 року до суду з
зустрічним позовом, просив поновити
строк звернення до суду за захистом
порушеного права, визнати на підставі
статті 230 ЦК України посвідчений 18
серпня 2004 року державним нотаріусом
Шостої одеської державної
нотаріальної контори, зареєстрований в

реєстрі за № 5-2287 між ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір дарування 3/5
часток квартири АДРЕСА_1 договором
купівлі-продажу квартири вчиненим під
впливом обману, застосувати наслідки
недійсності вчиненого під впливом
обману правочину купівлі-продажу
шляхом стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на його користь збитків в сумі
960000,00 грн., визнання за ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 права власності на 3/5 часток
квартири АДРЕСА_1 в рівних частках,
стягнути судові витрати (а.с.67-73).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 29 липня 2014 року зустрічний
позов прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом (а.с.106-107).

Позивач ОСОБА_3 вимоги зустрічного
позову не визнала.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 письмових
заперечень за вимогами зустрічного
позову не надали, підтримали позицію
ОСОБА_3

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 22 вересня 2014 року первісний
позов задоволено, поновлено строк
звернення до суду; визнано посвідчений
18 серпня 2004 року державним
нотаріусом Шостої одеської державної
нотаріальної контори, зареєстрований в
реєстрі за № 5-2287 між ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір дарування
удаваним правочином, що приховував
договір купівлі-продажу 3/5 часток
квартири АДРЕСА_1; в задоволенні
зустрічного позову відмовлено
(а.с.122-126).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
первісного позову та про задоволення
зустрічного позову.

Неправильність рішення суду апелянт
мотивував порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення,
дослідивши докази, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

ОСОБА_6, 1942 року народження, та ОСОБА_3,
1956 року народження, уклали шлюб 28
грудня 1990 року, розірвали шлюб рішенням
Київського районного суду м. Одеси
від 24 січня 2008 року (а.с.9, 10, 14).

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_4, 1931 року народження, є матір'ю
ОСОБА_3

ОСОБА_5, 1966 року народження, є братом
ОСОБА_3

Квартира АДРЕСА_1 набута у власність в
порядку приватизації. На підставі
розпорядження органу приватизації від
20 листопада 1997 року №103398 Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів 20 листопада 2007 року
видано свідоцтво про право спільної
часткової власності на житло ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (в рівних
частках) (а.с.12, 13).

18 серпня 2004 року державним нотаріусом
Шостої одеської державної
нотаріальної контори посвідчено та
зареєстровано в реєстрі за №5-2287
договір дарування ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 3/5 часток квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_6 (а.с.8).

Розписками сторін підтверджено
передання ОСОБА_6 та отримання ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 за відчуження
нерухомого майна 40000,00 доларів США (а.с.
20-22).

Відповідно до положень статті 235 ЦК
України удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховування
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховування іншого правочину, який
вони насправді вчинили, відносини
сторін регулюються правилами щодо
правочину,

який сторони насправді вчинили.

Ухвалюючи рішення в частині вимог
первісного позову, суд першої
інстанції встановив, що всі сторони
договору дарування діяли свідомо для
досягнення своєї особистої користі, їх
дії були направлені на досягнення
правових наслідків купівлі-продажу
нерухомого майна і приховували волю
учасників угоди на купівлю-продаж, та
дійшов обґрунтованого висновку про
поновлення строку звернення до суду,
про удаваність правочину дарування,
вчинення 18 серпня 2004 року ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 з однієї сторони та
ОСОБА_6 з другої сторони правочину
купівлі-продажу 3/5 часток квартири
АДРЕСА_1.

Положеннями статті 230 ЦК України
передбачено, що якщо одна із сторін
правочину навмисно ввела другу сторону
в оману щодо обставин, які мають
значення, такий правочин визнається
судом недійсним.

Ухвалюючи рішення в частині вимог
зустрічного позову, суд першої
інстанції виходив з не доведення
ОСОБА_6 наявності умислу в діях ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на введення його в
оману щодо обставин, які вливають на
вчинення правочину.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Квартира АДРЕСА_1 до відчуження
належала на праві спільної часткової
власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 в рівних частках. ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 провели відчуження
належної кожному з них 1/5 частки
квартири, що в цілому становило 3/5
часток, відповідно, ОСОБА_6 набув у
власність 3/5 часток квартири. Станом на
18 серпня 2004 року, тобто на момент
нотаріального посвідчення договору
дарування, співвласнику квартири
ОСОБА_7 з часткою, рівною 1/5, було 12
років, співвласнику квартири ОСОБА_8 з
часткою, рівною 1/5, було 9 років.
Відчуження належних малолітнім особам
часток нерухомості в установленому
законом порядку не проводилось і це
всім сторонам правочину було
достовірно відомо. Посилання апелянта
на те, що він набув у власність за
фактично вчиненим правочином
купівлі-продажу квартиру в цілому, а не
3/5 частки, не відповідають обставинам
справи, оскільки відповідно до
положень статті 657 ЦК України договір
купівлі-продажу нерухомого майна
укладається у письмовій формі,
посвідчується нотаріально зі
здійсненням державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно. Розписки є
підтвердженням передачі грошових
коштів, розписки не є договором
купівлі-продажу, відтак, зазначення в
таких про отримання коштів в рахунок
проданої квартири не є належним та
допустимим доказом вчинення правочину
по відчуженню всієї квартири, а не
частки.

Не звільнення квартири, зокрема, ОСОБА_3
після відчуження належної їй частки,
оскарження в суді права ОСОБА_3 на
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1, проживання в такій
дітей тощо є не підставою для визнання
правочину дарування правочином
купівлі-продажу вчиненим під впливом
обману.

Положення закону про правові наслідки
спливу позовної давності можуть
застосовуватися лише у тих випадках,
коли буде доведено існування самого
суб'єктивного цивільного права, щодо
якого заявлено вимогу, і факт його
порушення або оспорювання. Якщо ж під
час розгляду справи буде встановлено,
що у позивача немає суб'єктивного
права, про захист якого він просить, або
ж воно не порушувалось чи не
оспорювалось, суд повинен відмовити в
позові не через пропущення позовної
давності, а за безпідставністю
матеріально-правової вимоги. Якщо
суб'єктивне право чи інтерес відсутні,
то не може йтися про позовну давність
та визнання причин її пропущення
поважними.

Розглянувши цивільно-правовий спір по
суті, дослідивши всі обставини, що
мають значення для справи, суд першої
інстанції встановив наявність
суб'єктивного права у позивачів за
первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, факту пропущення ними позовної
давності з поважних причин, та, з огляду
на відсутність заяви ОСОБА_6 про
застосування позовної давності,
обгрунтовано визнав причини
пропущення позовної давності
поважними та захистив суб'єктивне
право, що оспорювалось,

шляхом визнанням договору дарування
удаваним правочином, що приховував
договір купівлі-продажу частки
нерухомого майна. Поряд з цим суд
першої інстанції, встановивши
відсутність суб'єктивного права, про
захист якого просив ОСОБА_6 за
зустрічним позовом, обгрунтовано
відмовив в задоволенні зустрічного
позову по суті без висновків про
позовну давність відносно цих вимог,
оскільки відсутність суб'єктивного
права виключає необхідність вирішення
питання щодо позовної давності та
визнання причин її пропущення
поважними.

Суд першої встановив обставини, що
мають значення для справи, його
висновки відповідають таким, рішення
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права,
ухвалено з дотриманням норм
процесуального права. Правові підстави
для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 22 вересня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про поновлення строку звернення
до суду, визнання недійсним договору
дарування, зустрічним позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
поважними причин пропуску строку
звернення до суду, визнання недійсним
договору дарування та визнання його
договором купівлі-продажу, вчиненим
під впливом обману, застосування
наслідків недійсності правочину,
визнання права власності на нерухоме
майно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич