АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції - Калініченко
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 16 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
Служба у справах дітей Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації про стягнення аліментів
на утримання неповнолітньої дитини та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Служба у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та її
вихованні, визначення способу участі у
вихованні дитини та спілкуванні,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернулась у січні 2013 року.

Зазначала, що з грудня 2007 року
перебувала у незареєстрованому шлюбі з
відповідачем, від якого сторони мають
дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки відповідач відмовляється в
добровільному порядку надавати
матеріальну допомогу на утримання
неповнолітнього сина, вона вимушена
звернутись до суду за захистом свого
порушеного права.

З урахуванням уточнених позовних
вимог, позивач просила стягнути з
відповідача аліменти в розмірі 1 627,34
грн. щомісячно, починаючи з 29 січня 2013
року, з урахуванням індексації, до
досягнення сином повноліття.

В травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся із
зустрічним позовом про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та її
вихованні, визнання способу участі у
вихованні дитини. Свої вимоги
обгрунтував тим, що позивачка за
первісним позовом перешкоджає
вільному спілкуванні з дитиною та не
виконує встановлений розпорядженням
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації №918 порядок
зустрічей з дитиною. Зважаючи на
викладене, просив суд зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкод у
спілкуванні з сином ОСОБА_3 та
визначити порядок спілкування з
дитиною у таких спосіб: кожного першого
та третього тижня кожного місяця з 18.00
п'ятниці до 20.00 неділі або дві суботи та
2 неділі на місяць за місцем, визначеним
позивачем та попередньо повідомленим
та узгодженим з відповідачем; у день
народження дитини 31 січня кожного року
з 10.00 до 15.00 або з 15.00 до 20.00 за місцем
проведення святкування або іншому
узгодженому з відповідачем місці, якщо
світкування відбуватиметься в інший
час чи день; по два тижні взимку та
влітку щорічно для спільного
відпочинку за попереднім, щонайменьш
за 14 календарних днів, узгодженням з
відповідачем конкретно визначеному
періоді та місця перебування, в тому
числі за кордоном.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 25 квітня 2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в
розмірі 1200.00 грн. щомісячно починаючи з
29.01.2013 року до досягнення ОСОБА_3
повноліття.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1
задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_3
Визначено прядок зустрічей з батьком
таким чином:

- перший та третій тиждень місяця з
11.00 год. суботи до 18.00 год. неділі;

- перша половина дня в день
народження дитини за місцем
святкування.

- в літній період зустрічі
проводити за місцем фактичного
перебування дитини.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в частині часткового
задоволення позовних вимог про
визначення порядку спілкування з
дитиною та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню у зв'язку з
наступним.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що сторони мають дитину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 16.02.2010 року.

Згідно довідки форми № 3 КП «ЖЕО-109» від
09.01.2013 року за № 32 ОСОБА_3
зареєстрований та проживає за адресою
АДРЕСА_1 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2

Розпорядженням Голосіївської районної
у місті Києві державної адміністрації
№ 918 від 21.12.2012 року визначено
порядок зустрічей батька ОСОБА_1 з
малолітнім сином ОСОБА_3 наступним
чином: друга та четверта субота кожного
місяця з 10.00 год. до 12.00 год., зустрічі
проводити в присутності матері
малолітнього, терміном на 6 місяців,
перші два місяці зустрічі проводити в
присутності соціального працівника.

Згідно акту обстеження умов проживання
від 16.11.2012 року, затвердженого
начальником служби у справах дітей
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації Давиденко В.,
умови для перебування малолітнього
ОСОБА_3 у батька - задовільні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону
України «Про охорону дитинства»
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли це право обмежене
законом. Дитина, яка розлучена з одним
із батьків чи обома батьками, має право
регулярно підтримувати особисті
стосунки й прямі контакти з обома
батьками, крім випадків, коли це
суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той з батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК
України).

З підставі викладеного, з урахуванням
інтересів дитини та наявних в
матеріалах справи доказів, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо обгрутованості
позовних вимог про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та її вихованні
та визначення способу участі у
вихованні дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що
встановлення порядку зустрічі
позивача з дитиною в день його
народження, а саме в першій половині
дня за місцем святкування є таким, що
суперечать інтересам дитини, оскільки
святкування може мати місце в інший
день чи час, колегія суддів вважає
необґрунтованими, а визначений судом
спосіб та порядок спілкування з
дитиною таким, що направлений на
уникнення між сторонами конфліктів,
забезпечення спокійного
психологічного розвитку та зростання
дитини.

Разом з тим, висновок суду першої
інстанції щодо недоцільності надання
дозволу на спільний відпочинок
відповідача з дитиною колегія суддів
вважає передчасним, а доводи позивача в
цій частині обґрунтованими.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною 27 лютого 1991
року, дата набуття чинності для України
27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питанням
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами
дитини та рівними права батьків щодо
спілкування з дитиною, особлива увага
має бути приділена найважливішим
інтересам дитини, які за своєю природою
та важливістю мають переважати над
інтересами батьків (Рішення
Європейського суду з прав людини від
07.12.2006 р. року по справі «Хант проти
України»).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України
при розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Разом з тим орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Розпорядженням Голосіївської районної
у місті Києві державної адміністрації
№ 918 від 21.12.2012 року визначено
порядок зустрічей батька ОСОБА_1 з
малолітнім сином ОСОБА_3

Як вбачається з висновку Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністарції № 100-6805 від 15.08.2013 року
перші два місяці зустрічей згідно
розпорядження Голосіївської районної
в м. Києві державної адміністрації № 918
проводилися у присутності соціального
працівника з метою з'ясування як
проходитимуть зустрічі. Чи комфортно
почуватиме себе дитина. Як складуться
відносини у малолітнього ОСОБА_3 з
батьком. За інформацією Голосіївського
районного в м. Києві центру соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді від
25.06.2013 року малолітній ОСОБА_3 радісно
зустрічав батька, був спокійним,
веселим. Батько теж радів зустрічам із
сином: грався з ним, катав на санчатах,
відвідував розважальний комплекс ТЦ
«Магелан». Зустрічі завжди мали
позитивний характер, батько поводився
спокійно, доброзичливо.

Частиною 6 статті 19 СК України
встановлено, що суд може не погодитися
з висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо обґрунтованим,
суперечить інтересам дитини.

З урахуванням висновку Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації № 100-6805 від 15.08.2013 року,
часткового визнання зустрічного
позову відповідачем, зважаючи на те,
яку роль відіграє розлучення з
батьками в стані дитини, та тієї
обставини, що права батьків є рівними,
виходячи з пріоритету прав дитини,
урахувавши вік дитини, стан її здоров'я,
а також обставини, що дитина постійно
мешкає з матір'ю, колегія суддів вважає,
що рішення Голосіївського районного
суду міста Києва від 16 травня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог щодо спільного відпочинку батька
ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3
підлягає скасуванню та ухваленню в цій
частині нового рішення про
встановлення графіку спілкування
батька - ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 по 2
тижні взимку та в літку для спільного
відпочинку за попереднім, щонайменше
за 14 календарних днів, узгодженням з
матір'ю ОСОБА_2 конкретно визначеного
періоду та місця перебування.

Враховуючи зазначене, апеляційна
скарга ОСОБА_3 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції частковому скасуванню з
ухваленням у справі нового рішення.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 16 травня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог щодо спільного відпочинку батька
ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення наступного змісту.

Визначити порядок зустрічі батька
ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 по два
тижні влітку та взимку для спільного
відпочинку за попереднім, щонайменше
за 14 календарних днів, узгодженням з
матір'ю ОСОБА_2 конкретно
визначеного періоду та місця
перебування

В іншій частині рішення Голосіївського
районного суду міста Києва від 16 травня
2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: