Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

02 грудня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого одноособово
судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового
засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Прокуратури Одеської області,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області про відшкодування
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернулась до суду з позовною
заявою в якій просить стягнути на свою
користь з Держаного бюджету України
шляхом списання Державною
казначейською службою України за
рахунок коштів Прокуратури Одеської
області, матеріальну шкоду у розмірі
549,44 грн., моральну шкоду у розмірі 50000
грн. та судові витрати пов'язаних з
явкою до суду та переїздом в інший
населений пункт.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 13.04.2012 р. вона звернулась до
Приморського районного суду м. Одеси із
скаргою в якій просила визнати
неправомірними дії та бездіяльність
посадових осіб Прокуратури Одеської
області при розгляді її заяви про
скоєння злочину.

Лише, постановою Приморського
районного суду м. Одеси від 25.12.2013 року
судом вирішено задовольнити скаргу
ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб
прокуратури 13.04.20142 року, зобов'язано
посадових осіб прокуратури Одеської
області розглянути заяву ОСОБА_1 від
13.04.2012 року та прийняти одне з рішень
передбачених ст. 97 ЦПК України (1690) у
відповідності з чинним
кримінально-процесуальним
законодавством.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 29.01.2014 року апеляційну
скаргу Прокуратури Одеської області,
на постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 25.12.2013 року, залишено
без задоволення.

Позивачка зазначає, що у зв'язку з
бездіяльністю Прокуратури Одеської
області щодо розгляду її заяви та
тривалим оскарження цієї
бездіяльності, нею були понесені
матеріальні витрати пов'язані з явкою
до суду, придбанням канцелярських
товарів, ксерокопіюванням документів
та наявності інших витрат. Загальний
розмір витрат, згідно розрахунку
позивачки становить в 549,44 грн.
Позивачка вважає, що у зв'язку з
порушенням її громадських прав, їй
було завдано моральну шкоду, яку вона
оцінює у 50000,00 грн.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, надала до суду письмову
заяву, згідно якої просила розглядати
справу за її відсутністю та
задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідачів згідно
раніше наданих усних та письмових
заперечень з висунутими позовними
вимогами не погоджуються через
відсутність правових підстав які
ґрунтуються на законі, у зв'язку з чим
просить в їх задоволенні відмовити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
докази, суд прийшов до наступного.

Загальними засадами диспозитивності
цивільного судочинства встановленими
ст. 11 ЦПК України, також передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Так в судовому засіданні встановлено,
що 13 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернулась
до Приморського районного суду м. Одеси
з заявою про порушення кримінальної
справи відносно посадових осіб
Прокуратури Одеської області.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 25.12.2013 року судом
вирішено задовольнити скаргу ОСОБА_1 на
бездіяльність посадових осіб
прокуратури 13.04.20142 року, зобов'язано
посадових осіб прокуратури Одеської
області розглянути заяву ОСОБА_1 від
13.04.2012 року та прийняти одне з рішень
передбачених ст. 97 ЦПК України (1690) у
відповідності з чинним
кримінально-процесуальним
законодавством.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 29.01.2014 року ОСОБА_1
поновлено строк на подачу апеляції на
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 25.12.2013 року, апеляційну
скаргу Прокуратури Одеської області
залишено без задоволення. Суд
апеляційної інстанції ухвалив
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 25.12.2013 року змінити та
доповнити: визнати неправомірними дії
посадових осіб прокуратури Одеської
області, які виразились в неналежному
розгляді заяви ОСОБА_1 від 13.04.2012 року.

Згідно 6 ст. 1176 ЦК України шкода,
завдана фізичній чи юридичній особі
внаслідок іншої, ніж передбачено в
частинах 1-5 цієї статті, незаконної дії
або бездіяльності чи незаконного
рішення органу дізнання, попереднього
(досудового) слідства, прокуратури або
суду, відшкодовується на загальних
підставах.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову та моральну шкоду
передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК
України, відповідно до ч.1 яких шкода,
завдана фізичній або юридичні особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідальність за шкоду, завдану
фізичній чи юридичній особі рішеннями,
дією чи бездіяльністю працівника під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків згідно зі ст. 1172
ЦК України покладається на юридичну
особу, з якою цей працівник перебуває у
трудових правовідносинах.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Частиною другою пункту 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» визначено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 25.12.2013 року, яку було
залишено в силі та доповнено ухвалою
апеляційного суду Одеської області
від 29.01.2014 року визнано неправомірними
дії посадових осіб прокуратури
Одеської області, які виразились в
неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від
13.04.2012 року.

Викладені обставини встановлені
у судовому рішенні, що набрало законної
сили, тому за правилами ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, є обов'язковими для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанова суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчиненні вони цією особою.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою
суду, що набула чинності, встановлено
противоправну бездіяльність
Прокуратури Одеської області, то суд
приходить до висновку, що позивач має
право на відшкодування моральної
шкоди, що виразилась у душевних
стражданнях, завданих неправомірною
бездіяльністю.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір
відшкодування зазначеної шкоди суд
повинен визначати залежно від
характеру й обсягу страждань, яких
зазнав позивач, характеру немайнових
втрат і з урахуванням інших обставин;
при цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
засадами розумності, суд приходить до
висновку про доцільність стягнення з
відповідача на користь позивача у
якості відшкодування моральної шкоду
суму у розмірі 2000,00 гривень.

Щодо позовних вимог про відшкодувати
завданої позивачу матеріальну шкоду у
розмірі 549,44, суд вважає за необхідне
зазначити про таке.

З метою доказу суми матеріальної шкоди
у розмірі 549,44 грн. позивачем разом з
позовною заявою були надані до суду
оригінали фіскальних чеків, на
придбання квитків на автобуси
міжміського сполучення в межах
Одеської області, а також замовлення
послуг з ксерокопіюванням. Однак суд
при вивчені зазначених письмових
доказів встановив, що з них не можливо
встановити ким та навіщо вони були
придбані.

У зв'язку з зазначеним суд вважає,
що в задоволенні повних вимог щодо
стягнення матеріальної шкоди слід
відмовити.

Також позивач просить стягнути на
свою користь понесені нею витрати, що
пов'язанні з явкою до суду та витрат
пов'язаних з переїздом до іншого
населеного пункту.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать: 2) витрати на правову
допомогу; 3) витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; 4) витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз; 5)
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 ЦПК України,
витрати, пов'язані з переїздом до
іншого населеного пункту сторін та їх
представників, а також найманням житла,
несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, та її представникові
сплачуються іншою стороною добові (у
разі переїзду до іншого населеного
пункту), а також компенсація за
втрачений заробіток чи відрив від
звичайних занять. Компенсація за
втрачений заробіток обчислюється
пропорційно від розміру
середньомісячного заробітку, а
компенсація за відрив від звичайних
занять - пропорційно від розміру
мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 85
ЦПК України).

Зі змісту зазначених норм вбачається,
що витрати пов'язані з переїздом до
іншого населеного пункту стороні не
відшкодовуються.

Отже правові підстави для
відшкодування позивачу витрат
пов'язаних з явкою до суду відсутні.

При цьому слід зазначити, що позивач не
надала суду жодного документального
доказу розміру понесених нею судових
витрат, пов'язаних з явкою до суду.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Частинами 2 та 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України
встановлює, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданими
відповідно до ЦПК України, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Керуючись ст. ст. 11, 22, 23, 1167 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р.,
ст.ст. 10, 11, 57-64, 79, 85, 209, 213-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Прокуратури
Одеської області, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
відшкодування шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
Прокуратури Одеської області, шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку, на користь
ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00
копійок).

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя