Справа № 2-30/11 Головуючий у 1 інстанції:
Лях В.І. Провадження № 22-ц/773/1606/14
Категорія: 81 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді -
Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Веремчук Л.М., Овсієнка
А.А.

при секретарі - Кирилюку О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за поданням
начальника відділу Державної
виконавчої служби Ратнівського
районного управління юстиції Пожара
В.П. про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,
за апеляційною скаргою начальника
відділу Державної виконавчої служби
Ратнівського районного управління
юстиції Пожара В.П. на ухвалу
Ратнівського районного суду
Волинської області від 24 вересня 2014
року,

В С Т А Н О В
И Л А:

Ухвалою Ратнівського районного суду
Волинської області від 24 вересня 2014
року в задоволенні подання начальника
відділу Державної виконавчої служби
Ратнівського районного управління
юстиції Пожара В.П. про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України відмовлено.

Начальник відділу державної
виконавчої служби Ратнівського
районного управління юстиції подав
апеляційну скаргу на зазначену ухвалу,
просить її скасувати та постановити
нову, якою подання про тимчасове
обмеження виїзду за межі України
боржника ОСОБА_2 задовольнити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвала суду першої
інстанції залишенню без змін з
наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні подання,
місцевий суд виходив із того, що в
поданні державного виконавця відсутні
покликання на обставини, які б свідчили
про будь-які свідомі діяння боржника,
спрямовані на невиконання рішення
суду.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками, вважає їх правильними та
такими, що узгоджуються із нормами
матеріального та процесуального права,
які регулюють розгляд зазначеного
питання.

Як убачається із матеріалів
справи, на виконанні у відділі
Державної виконавчої служби
Ратнівського районного управління
юстиції перебуває виконавче
провадження № 44564012 щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2-30 від
21.03.2011 року, виданого Ратнівським
районним судом про стягнення з
мешканки смт. Ратне Ратнівського
району ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, боргу в
розмірі 4597, 29 грн. (а.с. 2 зворот).

02.09.2014 року старшим державним
виконавцем відділу Державної
виконавчої служби Ратнівського
районного управління юстиції
Колєсніком Б.В. винесено постанову ВП №
445644012 про відкриття виконавчого
провадження (а.с. 3), яка направлена
боржнику, однак відсутні докази про
обізнаність останньої з наявністю
відкритого виконавчого провадження та
строками його добровільного виконання.
Інших дій, що були б спрямовані на
примусове виконання виконавчого
документа не зазначено.

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначені у
Законі України «Про виконавче
провадження» (далі по тексту Закон) від
21 квітня 1999 р. № 606-ХIV.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 вказаного
Закону державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а при ухиленні боржника
від їх виконання. Право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Поряд з цим, про злісне ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням обов'язків у
виконавчому провадженні може свідчити
невиконання ним своїх обов'язків,
передбачених ч. 6 ст. 12 Закону зокрема,
утримання від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; не надання у строк,
встановлений державним виконавцем
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Вирішення питання судом про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України врегульовано статтею 377-1 ЦПК
України.

Так, відповідно до частини першої
статті 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З метою всебічного і повного з'ясування
всіх обставин справи, встановлення
дійсних прав та обов'язків учасників
спірних правовідносин, суду належить
з'ясувати чи дійсно боржник свідомо
ухиляється від виконання зобов'язання
в повному обсязі або частково.

Будь-яких належних та допустимих
доказів, які б свідчили про злісне
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
зобов'язань, а саме: не надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; неявка за
викликом державного виконавця;
неповідомлення державного виконавця
про майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб тощо,
державним виконавцем суду не надано, а
тому правові підстави для задоволення
подання про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України у розглядуваному випадку
відсутні.

І оскільки, оскаржувана ухвала
постановлена з додержанням вимог
закону, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, то відповідно до вимог ст. 312
ЦПК України колегія суддів відхиляє
апеляційну скаргу та залишає ухвалу
суду першої інстанції у даній справі
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника відділу
Державної виконавчої служби
Ратнівського районного управління
юстиції Пожара В.П. відхилити.

Ухвалу Ратнівського районного суду
Волинської області від 24 вересня 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді