Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3109/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Забуранний Р. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого -
Франко В.А

суддів Мурашко С.І.,
Чельник О.І.

при секретарі
Постоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Капітанівської селищної ради
Новомиргородського району, за участю
третіх осіб: головного управління
юстиції, відділу державного земельного
агентства у Новомиргородському районі,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування, зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
Капітанівської селищної ради, третя
особа- Новомиргородська державна
нотаріальна контора-про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 27 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

3 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Капітанівської
селищної ради про визнання за нею
права власності в порядку спадкування
на земельну ділянку площею 0,5 га,
розташовану по АДРЕСА_1 в сел.
Капітанівка, яка належала її
чоловікові ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право на спадщину.
Останній за життя склав на її,
позивачки, користь заповіт, зокрема, на
житловий будинок АДРЕСА_1 і на
зазначену земельну ділянку, які він
успадкував після смерті своєї дружини
ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Вона, ОСОБА_2, подала до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, отримала свідоцтво
про право на спадщину за заповітом та
житловий будинок, однак у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку площею 0,5 га їй було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого
документу-державного акту на право
власності спадкодавця на земельну
ділянку, який той не встиг оформити.

Залучена за ухвалою суду від 23
грудня 2013 року до участі у справі
третьою особою ОСОБА_3 проти заявленого
позову заперечувала і 27 січня 2014 року
пред'явила зустрічний позов про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом на спірну
земельну ділянку, виданого державною
нотаріальною конторою 15 грудня 2006 року
на ім'я ОСОБА_5

Зазначала, що на день смерті
матері -ОСОБА_6 вона постійно проживала
з нею та батьком, була зареєстрована в
будинку АДРЕСА_1, змінила місце
проживання і виписалась з будинку лише
в 2006 році, однак батько, оформляючи
свідоцтво про право на спадщину,
приховав від нотаріуса цей факт.
Вважаючи, що вона як спадкоємець першої
черги спадкування за законом право на
спадщину не втратила, звернулась до
нотаріальної контори після смерті
батька, але постановою про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 13 грудня
2013 року їй було відмовлено у видачі
свідоцтва у зв'язку з оформленням
спадщини на ОСОБА_5

Просила задовольнити її вимоги та
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

Рішенням Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 27 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Зустрічний позов задоволено: визнано
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку площею 0,5 га, розташовану по
АДРЕСА_1, видане ОСОБА_5 державним
нотаріусом Новомиргородської
державної нотаріальної контори 15
грудня 2006 року за р. №2747.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставила питання про скасування рішення
суду першої інстанції з мотивів
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи. Зазначала, зокрема, що рішення
суду ґрунтується на сумнівних доказах,
яким суд не дав належної правової
оцінки, незаконно позбавив її права на
присадибну земельну ділянку; не
врахував її доводів про те, що ОСОБА_3
після одруження з 2002 року з
матір'ю-ОСОБА_6 не проживала, спадщину
не приймала, до суду звернулась лише
через 10 років після смерті матері.

ОСОБА_3 надала письмові
заперечення на апеляційну скаргу.

Справа була вже предметом
розгляду судами апеляційної та
касаційної інстанції.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції ОСОБА_2 повністю
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

ОСОБА_3, представники головного
управління юстиції в Кіровоградській
області, відділу державного земельного
агентства у Новомиргородському районі,
Капітанівської селищна ради,
Новомиргородської державної
нотаріальної контори не з'явились. Про
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином згідно
зворотного повідомлення.
Капітанівська селищна рада надала
заяву про розгляд справи за
відсутності представника.

Перевіривши за матеріалами
справи законність та обґрунтованість
рішення суду в межах, визначених ст. 303
ЦПК України, заслухавши пояснення
ОСОБА_2, , колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_6 Після її смерті
відкрилась спадщина, до складу якої
входить, зокрема, і земельна ділянка,
розміром 0,50 га, розташована в АДРЕСА_1,
яка належна спадкодавцю на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії КР №000753,
виданого Капітанівською селищною
радою 20 червня 1994 року в даному
державному акті зазначено, що земельна
ділянка складається з
сільськогосподарських угідь 0,47 га , з
них : ріллі - 0,40 га; багаторічні
насадження- 0,02 га ; кормові угіддя- 0,05
га. Під будівлями, лісами та іншими
угіддями- 0,03 га (а.с.9 т.1).

Державним нотаріусом
Новомиргородської державної
нотаріальної контори 15 грудня 2006 року
за р. №2747 видано свідоцтво ОСОБА_5 про
право на спадщину на вище вказану
земельну ділянку (а.с.10 т.1).

14 січня 2013 року ОСОБА_5 склав
заповіт, яким все своє майно заповів
своїй дружині ОСОБА_2. (а.с.16), а
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с.14 т.1)

Заявляючи про визнання
зазначеного свідоцтва про право на
спадщину недійсним, ОСОБА_3, не
заперечуючи права батька як спадкоємця
першої черги спадкування за законом,
стверджувала, що він, вказавши в заяві
про видачу свідоцтва про відсутність
інших спадкоємців, порушив її право на
спадщину, яке вона не втратила.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК, не заявив про
відмову від неї.

Вирішуючи спір, заявлений ОСОБА_3
з підстав, передбачених ч.3 ст. 1268 ЦК
України, суд першої інстанції вважав
доведеним факт постійного її
проживання разом з матір'ю на час
відкриття спадщини в будинку АДРЕСА_1,
що належав спадкодавцю ОСОБА_6, і
визнав, що ОСОБА_3 як спадкоємець за
законом першої черги прийняла спадщину
у визначений законом спосіб.

При встановленні цих обставин суд
надав правильну оцінку зібраним
доказам.

Так, в паспорті ОСОБА_3 наявні
реєстраційні записи про її місце
реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з 1
серпня 2002 року та зняття з реєстрації 3
листопада 2006 року у зв'язку з переїздом
в с. Тишківку(а.с.76 т.1). Такі ж дані, з
посиланням на записи в будинковій
книзі, містить довідка селищної ради
від 12 грудня 2013 року (а.с.79 т.1).

В судовому засіданні першої
інстанції свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
підтвердили той факт, що ОСОБА_3
фактично проживала в будинку матері до
її смерті і залишалась там мешкати з
сім'єю до переїзду в с. Тишківку.

Згідно з довідки від 25 березня 2014
року в с. Капітанівка ІНФОРМАЦІЯ_3 у
ОСОБА_3народився син (а.с.178 т.1), який
перебував під патронажним наглядом
Капітанівської лікарні, ( а.с. 204 т.1),
оглянутою судом історією розвитку
дитини, в яких місце проживання дитини
зазначено АДРЕСА_1, показами
свідка-лікаря ОСОБА_10, який, крім того,
засвідчив з посиланням на медичні
документи Капітанівської лікарні про
перебування на обліку по вагітності
ОСОБА_3 як мешканки зазначеного
будинку.

З врахуванням викладеного є
безпідставними доводи ОСОБА_2 про
недостовірність зазначених доказів. За
змістом довідки, виданої
Капітанівською селищною радою 4 грудня
2006 року для пред'явлення до
нотаріальної контори, на яку
посилається ОСОБА_2 і яка міститься в
матеріалах спадкової справи до майна
померлої ОСОБА_6, ОСОБА_5 був прописаний
та проживав разом з спадкодавцем.
Будь-якої інформації щодо доньки-
ОСОБА_3, зареєстрованої на той час за
місцем проживання матері, довідка не
містить (а.с.151 т.1).

В заяві про прийняття спадщини та
видачу свідоцтва, поданій 15 грудня 2006
року, ОСОБА_5 зазначив, що інших
спадкоємців, передбачених законом,
немає(а.с.150т.1).

З наданих ОСОБА_3 копій
відповідних свідоцтв про своє
народження, про одруження вбачається,
що вона є рідною донькою спадкодавця
ОСОБА_6, і відповідно до ст. 1261 ЦК
України має право на спадкування у
першу чергу, як і ОСОБА_5

Твердження апеляційної скарги
щодо звернення ОСОБА_3 до суду через 10
років після смерті матері не мають
правового значення, оскільки за
правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Доводи ОСОБА_3 відносно того,
що про оформлення спадщини батьком
дізналась лише після його смерті, не
спростовані.

Разом з тим, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду про наявність
правових підстав для визнання
недійсним оспорюваного свідоцтва про
право на спадщину в цілому.

Зазначеним свідоцтвом посвідчено
право ОСОБА_5 як єдиного спадкоємця за
законом першої черги на всю земельну
ділянку розміром 0,5 га, яка складається
з сільськогосподарських угідь 0,47 га , з
них : ріллі - 0,40 га; багаторічні
насадження - 0,02 га ; кормові угіддя- 0,05
га., під будівлями, лісами та іншими
угіддями - 0,03 га яка належала
спадкодавцю ОСОБА_6(а.с.10,151).

Встановлено, що ОСОБА_2 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 15 листопада 2013 року на
спадкове майно ОСОБА_5, а саме житловий
будинок з господарськими будівлями, що
знаходиться по АДРЕСА_1, яке ніким не
оспорено а тому відповідно до ст.1225 ЦК
України, їй переходить право власності
на земельну ділянку розміром 0,03 га, на
якій розміщено житловий будинок з
господарськими будівлями і яка
необхідна для їх обслуговування (а.с.70).

За таких обставини, колегія
суддів вважає, що визнанню недійсним
підлягає оспорюване свідоцтво лише
щодо 1/2 частини спадкового
майна-земельної ділянки розміром 0,47 га,
сільськогосподарських угідь, з них :
ріллі - 0,40 га; багаторічні насадження-
0,02 га ; кормові угіддя- 0,05 га.,

Як підтверджено матеріалами
спадкової справи, ОСОБА_2 прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом
подачі 6 березня 2013 року відповідної
заяви до нотаріальної контори(а.с.64).
Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина
належить їй з часу відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_5 після оформлення
спадщини не отримав державний акт на
право власності за зазначену земельну
ділянку, як встановлено діючим
законодавством, ОСОБА_2 не мала умов для
одержання свідоцтва про право на
спадщину в нотаріальній конторі.
Письмова відмова нотаріуса мотивована
саме відсутністю правовстановлюючого
документу на спірну земельну
ділянку(а.с.8).

З огляду на це, колегія суддів
вважає доведеною наявність правових
підстав для визнання за ОСОБА_2 як
спадкоємцем за заповітом права
власності на ? частину спадкового
майна- земельної ділянки
сільськогосподарських угідь площею 0,47
га, розташованої по АДРЕСА_1, і
часткового задоволення її позовних
вимог.

Наведені обставини свідчать про
те, що суд першої інстанції при
розгляді справи допустив порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи і є підставою для
скасування постановленого рішення з
ухваленням нового.

Виходячи з викладеного та керуючись,
ст. 303, п.2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 27 березня 2014 року
скасувати. Ухвалити нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане
Новомиргородською державною
нотаріальною конторою 15 грудня 2006 року
за р. №2747 на ім'я ОСОБА_5, в частині ?
земельної ділянки площею 0,47 га
сільськогосподарських угідь що
знаходиться в АДРЕСА_1, і визнати за
ОСОБА_3 право власності в порядку
спадкування за законом на земельну
ділянку в цій частині.

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково. Визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
заповітом на 1/2 частину земельної
ділянки площею 0,47 га
сільськогосподарських угідь, та 0,03 га
земельної ділянки під будівлями,
лісами та іншими угіддями для ведення
особистого підсобного господарства, що
знаходиться на території АДРЕСА_1

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча суддя:

Судді: