Провадження № 22-ц/779/2716/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»,
третя особа - Івано-Франківська обласна
організація профспілки працівників
ЖКГ, місцевої промисловості,
побутового обслуговування населення
України, про стягнення недоплаченої
суми одноразового заохочення за
сумлінну працю та з нагоди 50-річчя від
дня народження в розмірі одного
середньомісячного заробітку, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
25 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона
працює на ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго» з
2004 року. Колективним договором від на
2012-2014 роки передбачено надання
одноразового заохочення працівникам
за сумлінну працю та з нагоди 30, 40,
50-річчя від дня народження у розмірі
одного середньомісячного заробітку за
попередній місяць.

У 2013 році позивачці виповнилося 50
років, однак в порушення умов
колективного договору відповідач не
виплатив позивачці заохочення в
розмірі середньомісячного заробітку з
нагоди ювілею. Вважаючи такі дії
адміністрації підприємства
протиправними, ОСОБА_2 просила суд
стягнути з відповідача на її користь
недонараховану та недоплачену суму
одноразового заохочення за сумлінну
працю та з нагоди 50-річчя від дня
народження в розмірі
середньомісячного заробітку.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 25 листопада 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 на дане рішення подала
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції вимог
матеріального і процесуального права.

Вказала, що відповідно до ст.14 Закону
України «Про колективні договори і
угоди» зміни і доповнення до
колективного договору протягом строку
їх дії можуть вноситись тільки за
взаємною згодою сторін, в порядку,
визначеному колективним договором.
Однак, відповідач не надав суду
доказів, які б вказували на належне
внесення змін до колективного
договору.

Протокол засідання комісії від 29.10.2012
року №39, на який посилається суд, не є
належним доказом, оскільки комісія не
уповноважена призупиняти виплату
винагород до ювілейних дат.

Апелянт також не погоджується із
висновком суду щодо відсутності у
відповідача фінансової можливості
виплатити заохочення до ювілейної
дати. Так, згідно матеріалів перевірки,
проведеної Територіальною інспекцією
з питань праці та Радою профспілок
області, якими підтверджено, що у
відповідача була можливість платити
працівникам різного виду заохочення.

ОСОБА_2 не погоджується з тим, що
питання збільшення/зменшення розміру
чи позбавлення премії належить до кола
повноважень підприємства. Оскільки на
ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
укладено колективний договір, в
розділі 4 якого не передбачено підстав
позбавлення чи зменшення заохочень, то
скасування відповідачем
заохочувальної виплати є
безпідставним.

Апелянт вважає, що згідно умов
колективного договору премія
заохочення є гарантованою складовою
заробітної плати, а тому вважає
помилковим висновок щодо відсутності в
діях відповідача порушень
законодавства про оплату праці.

З наведених підстав ОСОБА_2 просила
скасувати оскаржуване рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянт ОСОБА_2, представник
Івано-Франківської обласної
організації профспілки працівників
житлово-комунального господарства,
місцевої промисловості, побутового
обслуговування населення України
Павлишин З.Г. підтримали вимоги
апеляційної скарги.

Представники відповідача Бажан О.М.,
Зварун О.Д. заперечили вимоги апелянта,
посилаючись на обґрунтованість
висновків суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що виплата
премій працівникам з нагоди ювілею
згідно з умовами колективного договору
не є гарантованою складовою заробітної
плати і здійснюється в розрізі
заохочення та у випадку наявності на це
коштів. Оскільки невиплата премії
позивачці ОСОБА_2 з нагоди 50-річчя з дня
народження мала місце у зв'язку із
фінансовими труднощами підприємства,
суд прийшов до правильного висновку
щодо безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У 2013 році їй
виповнилося 50 років. З 05.08.2004 року
ОСОБА_2 працює на ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»,
обіймаючи посаду інженера (а.с.4).

Відповідно до п. 4 розділу 4
Колективного договору на 2012-2014 роки,
укладеного між адміністрацією ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго» та
трудовим колективом, сторони
домовились спільно формувати,
розподіляти кошти на соціальні,
культурно-масові заходи і житлове
будівництво та використання їх
виходячи з пріоритетів і реальних
фінансових можливостей підприємства
зокрема на надання одноразового
заохочення працівникам за сумлінну
працю та з нагоди 30,40,50-річчя від дня
народження у розмірі одного
середньомісячного заробітку за
попередній місяць (а.с.5-6).

Вказані пункти Колективного договору
відповідають положенням ч. 2 ст. 7 Закону
України "Про колективні договори і
угоди", згідно яких у колективному
договорі встановлюються взаємні
зобов'язання сторін щодо регулювання
виробничих, трудових,
соціально-економічних відносин,
зокрема, оплати праці, встановлення
інших видів трудових виплат (доплат,
надбавок, премій та ін.).

На звернення ОСОБА_2 щодо виплати
одного середньомісячного заробітку з
нагоди 50-річчя від дня народження, ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
відмовила у проведенні такої виплати,
посилаючись на відсутність у
підприємства фінансових можливостей
(а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.ст. 10, 11 Кодексу законів про
працю України колективний договір
укладається на основі чинного
законодавства, прийнятих сторонами
зобов'язань з метою регулювання
виробничих, трудових і
соціально-економічних відносин і
узгодження інтересів трудящих,
власників та уповноважених ними
органів. Колективний договір
укладається на підприємствах, в
установах, організаціях незалежно від
форм власності і господарювання, які
використовують найману працю і мають
права юридичної особи.

Статтею 18 КЗпП України передбачено, що
положення колективного договору
поширюються на всіх працівників
підприємства, установи, організації
незалежно від того, чи є вони членами
професійної спілки, і є обов'язковими
як для власника або уповноваженого ним
органу, так і для працівників
підприємства, установи, організації.

Питання державного і договірного
регулювання оплати праці, прав
працівників на оплату праці та їх
захисту визначаються цим Кодексом,
Законом України "Про оплату праці" та
іншими нормативно-правовими актами (ч. 3
ст. 94 КЗпП України).

В силу дії ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата
праці працівників здійснюється в
першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються власником або
уповноваженим ним органом після
виконання зобов'язань щодо оплати
праці.

Відповідно до ст.2 Закон України «Про
оплату праці», заробітна плата включає
як постійні складові, так і додаткові,
які не є гарантованими та мають
індивідуальний характер (премії,
окремі надбавки тощо).

Згідно п.2.3.2 Інструкції зі статистики
заробітної плати, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004 року №5, премія до
свята відноситься до винагороди та
заохочення, що здійснюються раз на рік
або мають одноразовий характер.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, вказавши, що
премія з нагоди ювілею не відноситься
до гарантованих виплат.

Відповідно до ст. 98 КЗпП України оплата
праці працівників установ і
організацій, що фінансуються з бюджету,
здійснюється на підставі законів та
інших нормативно-правових актів
України, колективних договорів у межах
бюджетних асигнувань та позабюджетних
доходів.

Пунктами 7,8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року №13 „Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці"
роз'яснено, що з урахуванням загальних
положень законодавства про оплату
праці, суд, у разі вирішення спорів з
цих питань, має з'ясовувати, чи були і як
саме вони врегульовані у зазначеному
порядку та чи було при цьому додержано
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною й
галузевою (регіональною) угодами. При
їх недодержанні застосовуються
відповідно норми і гарантії,
передбачені законодавством,
генеральною, галузевою (регіональною)
угодами. При вирішенні спорів про
виплату премій, винагороди за
підсумками роботи за рік чи за вислугу
років, надбавок і доплат необхідно
виходити з нормативно-правових актів,
якими визначено умови та розмір цих
виплат. Працівники, на яких
поширюються зазначені
нормативно-правові акти, можуть бути
позбавлені таких виплат (або розмір
останніх може бути зменшено) лише у
випадках і за умов, передбачених цими
актами. З мотивів відсутності коштів у
проведенні вказаних виплат може бути
відмовлено в тому разі, коли вони
обумовлені в зазначених актах
наявністю певних коштів чи
фінансування.

Абзацом 1 розділу 4 Колективного
договору сторони обумовили, що кошти на
соціальні, культурно-масові заходи (в
т.ч. надання одноразового заохочення
працівникам за сумлінну працю та з
нагоди 30,40,50-річчя від дня народження у
розмірі одного середньомісячного
заробітку за попередній місяць)
розподіляють та використовуються
виходячи з пріоритетів і реальних
фінансових можливостей підприємства.

Як вбачається з п.6 протоколу №39
засідання комісії з аналізу фонду
оплати праці від 29.10.2012 року, у зв'язку з
фінансовими труднощами та нестачею
коштів для виплати заробітної плати,
призупинено виплату винагород до
ювілейних дат (30,40,50-річчя від дня
народження та ветеранам підприємства
за 20,25,30,35,40 років безперервної праці на
підприємстві) до подолання фінансової
кризи (а.с.29).

З довідки ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
вбачається, що підприємство є
збитковим і за період з 2012-2013 роки
збитки складають: за 2012 рік в сумі - 28856,0
тис. грн., а за 2013 рік в сумі - 33141,0 тис.
грн., що підтверджуються копіями
матеріалів фінансової звітності, які
містяться в матеріалах справи (а.с.41-45).

Таким чином, невиплата працівнику
ОСОБА_2 вищевказаної премії мала місце
у зв'язку із складним фінансовим
становищем та відсутністю у
підприємства коштів, що вказує на
відсутність у діях відповідача
порушень законодавства про оплату
праці.

Посилання апелянта на те, що зміни до
Колективного договору внесені
адміністрацією підприємства
односторонньо, без погодження з
трудовим колективом спростовуються
змістом самого Колективного договору,
де в абзаці 1 розділу 4 Колективного
договору сторони обумовили, що кошти на
соціальні, культурно-масові заходи (в
т.ч. надання одноразового заохочення
працівникам за сумлінну працю та з
нагоди 30,40,50-річчя від дня народження у
розмірі одного середньомісячного
заробітку за попередній місяць)
розподіляють та використовуються
виходячи з пріоритетів і реальних
фінансових можливостей підприємства.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 25 листопада 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.