АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції Колесник О.М.
Апеляційне провадження №22-ц/796/7678/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.,

за участю представника
позивача ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_1,

представника
відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 16 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа Публічне
акціонерне товариство Акціонерний
комерційний банк «Аркада» про поділ
майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені частково:

- припинено право спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, автомобіль
„Ford Focus 1596", д.н.з. НОМЕР_1, сірого
кольору, 2007 року випуску, номер двигуна
НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, автомобіль
Ford Focus 1596, д.н.з. НОМЕР_4, чорного кольору,
2007 року випуску, номер двигуна НОМЕР_5,
номер кузова НОМЕР_6;

- визнано за ОСОБА_2 в порядку розподілу
майна подружжя право власності на
квартиру АДРЕСА_1 та на автомобіль Ford
Focus 1596, д.н.з. НОМЕР_4, чорного кольору, 2007
року випуску;

- визнано за ОСОБА_1 в порядку розподілу
майна подружжя право власності на
квартиру АДРЕСА_2, на автомобіль „Ford Focus
1596", д.н.з. НОМЕР_1, сірого кольору, 2007
року випуску.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з 07.08.1998 по
14.09.2013 перебували у зареєстрованому
шлюбі, дітей від шлюбу не мають, за
вказаний період придбали спірне майно -
дві квартири та два автомобіля, яке є їх
спільною сумісною власністю і яке
відповідно до положень ст.ст.69,70 СК
України підлягає поділу між ними у
рівних частинах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 16.04.2014 та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у
повному обсязі. Посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, зазначає, що суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, і зробив висновки, які не
відповідають дійсним обставинам
справи.

У судовому засіданні апеляційного суду
відповідач та її представник просили
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених і ній доводів. Представник
позивача просив відхилити апеляційну
скаргу та залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Під час розгляду справи у суді
апеляційної інстанції відповідач
ОСОБА_1 23.08.2014 уклала шлюб, після чого її
прізвище ОСОБА_1 (ас160).

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а оскаржуване рішення -
скасуванню з ухваленням нового рішення
з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є поділ
майна подружжя.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Правильно встановлено судом першої
інстанції, що спірне майно - дві
квартири і дві машини - набуте
сторонами за час шлюбу, а тому вірним є
висновок суду про те, що майно - предмет
спору належить ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на праві
спільної сумісної власності. Такий
висновок суду грунтується на правильно
встановлених судом обставинах,
підтверджених належними і допустимими
доказами, дослідженими у судовому
засіданні і наявними у матеріалах
справи.

Так, встановлено, що 19.08.1998 між ОСОБА_1 і
АКБ „Аркада" укладено кредитну угоду
№16 про інвестування у житлове
будівництво, відповідно до якої банк
надає ОСОБА_1 кредит на фінансування
будівництва житла за програмою
довгострокового пільгового
кредитування житлового будівництва
для молодих сімей та одиноких молодих
громадян. Виконання зобов'язань за
вказаною кредитною угодою забезпечено
шляхом передачі в заставу майнових
прав на квартиру АДРЕСА_1, визначених в
Інвестиційній угоді, укладеній між
ОСОБА_1 і Квартуправлінням Київської
міськдержадміністрації (ас45-49, 165-166).
Станом на час розгляду справи судом
ОСОБА_1 має строкову заборгованість за
кредитною угодою №16 від 19.08.1998, графік
погашення якої встановлений сторонами
до 1 квітня 2029 року (ас62,274).

26 квітня 1999 року ОСОБА_1 отримала
Свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за
нею на праві власності 28.04.1999
(ас8,82,82зворот).

За таких обставин, хоча квартира
АДРЕСА_1 і зареєстрована на ОСОБА_1,
проте, придбана у період її шлюбу з
ОСОБА_2, правильним є висновок суду
першої інстанції про те, що вказана
квартира є спільним майном подружжя.

Доводи ОСОБА_1 про те, що квартира
АДРЕСА_1 набута у шлюбі, проте, за її
особисті кошти чи кошти її батьків, не
знайшли свого підтвердження. Надані
відповідачем копії фінансових
документів про час та розмір внесених
за квартиру коштів датовані періодом
перебування ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_2
(ас175-208). Належних і допустимих доказів
на підтвердження того, що ці кошти є
особистою власністю ОСОБА_1, суду у
передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України
порядку не надано.

Той факт, що квартира АДРЕСА_1 придбана
у кредит, і на період розірвання шлюбу
сторін кредит не погашений у повному
обсязі, не спростовує висновку суду про
те, що вказана квартира є спільним
майном подружжя, адже право власності
на це майно виникло під час шлюбу.
Внесення коштів ОСОБА_1 на погашення
кредиту у період після розірвання
шлюбу з ОСОБА_2 може бути предметом
фінансових претензій між сторонами,
про які у рамках даної цивільної справи
у передбаченому законом порядку
позовного провадження жодною зі сторін
не заявлено.

Інша квартира АДРЕСА_2 відповідно до
Свідоцтва про право власності від
18.11.2009 зареєстрована 23.11.2009 на праві
власності за ОСОБА_1 (ас85,85зворот).
Відповідно до договору №52742 про участь
у Фоні фінансування будівництва від
09.01.2007 та договору №52742 про уступку
майнових прав від 09.01.2007, укладених між
ОСОБА_1 і АКБ «Аркада», відповідач
передала у довірче управління банку
кошти з метою отримання у власність
об'єкта інвестування - вказаної
квартири і отримала її у власність у 2009
році.

За таких обставин право власності
ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 виникло у
період шлюбу з ОСОБА_2, а тому є
передбачені законом (ст.60 СК України)
підстави для висновку про те, що ця
квартира є спільним майном подружжя.

Доводи відповідача про те, що квартира
АДРЕСА_2 придбана за кошти, передані їй
матір'ю і є її особистою власністю, не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні. Власником і продавцем
земельної ділянки за договором
купівлі-продажу від 29.12.2006, на який
посилається відповідач як на доказ
своїх доводів, є матір відповідача, а не
вона сама; підстав вважати, що саме
виручені від продажу кошти були
внесені за квартиру, у суду немає, адже
за договором кошти отримала ОСОБА_5
(мати), а вносила кошти в АКБ «Аркада»
ОСОБА_1 (ас35,36). Самі по собі пояснення
допитаної в якості свідка матері
відповідача про те, що саме виручені
від продажу кошти були використані для
придбання квартири і двох автомобілів,
не є належним доказом відповідно до
ст.ст.58,59 ЦПК України.

Що стосується автомобіля Ford Focus 1596,
д.н.з. НОМЕР_1, сірого кольору, 2007 року
випуску, номер двигуна НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3, та автомобіля Ford Focus 1596,
д.н.з. НОМЕР_4, чорного кольору, 2007 року
випуску, номер двигуна НОМЕР_5, номер
кузова НОМЕР_6, то вони відповідно до
договорів купівлі-продажу від 14.01.2007
(ас215-220) придбані ОСОБА_1 і
зареєстровані на її ім'я у період шлюбу
(ас209-212), належних і допустимих доказів
придбання їх за особисті кошти
відповідача суду не надано, а доводам
ОСОБА_1 та поясненням у судовому
засіданні свідка ОСОБА_5 - її матері про
те, що автомобілі як і квартира по вул.
О.Пчілки придбані за виручені від
продажу у 2006 році земельної ділянки,
дана оцінка як неналежним доказам.

За таких обставин спірне майно є
спільним майном подружжя, яке
відповідно до положень ст.69 СК України
підлягає поділу між ними.

Оскільки інше не визначено ні
домовленістю сторін, ні шлюбним
договором, частки майна дружини і
чоловіка у разі його поділу є рівними
(ст.70 СК України). Відповідно до ст.71 СК
України майно ділиться між подружжям в
натурі.

Враховуючи, що серед предметів поділу є
два рівноцінні автомобілі Ford Focus 1596,
придбані відповідно у лютому та у
березні 2007 року, правильним і таким, що
грунтується на вимогах закону, є
висновок суду про поділ вказаного
спільного майна подружжя шляхом
визнання права власності за кожним з
них на один з автомобілів. Оскільки
встановлено, що один автомобіль Ford Focus
1596 д/н НОМЕР_4 фактично перебуває у
володінні та користуванні ОСОБА_1, а
інший автомобіль Ford Focus 1596 д/н НОМЕР_1 - у
володінні і користуванні її батька
(ас209), колегія вважає, що право
власності на Ford Focus 1596 д/н НОМЕР_4 слід
визнати за ОСОБА_2, а автомобіль Ford Focus
1596 д/н НОМЕР_1 залишити у власності
ОСОБА_1

Враховуючи, що кожна з двох квартир зі
спільного майна подружжя, що підлягає
поділу, є неподільною річчю, квартири
не є рівноцінними з урахуванням дат їх
придбання, їх площі, вартості тощо,
враховуючи положення частин 4, 5 ст.71 СК
України, а також що відсутня згода
відповідача на поділ майна взагалі і
відсутні (не пред'явлені) позовні
вимоги про присудження грошової
компенсації замість частки одного з
подружжя у праві спільної сумісної
власності, а також що жоден із подружжя
не вчинив передбачених частинами 4,5
ст.71 СК України дій, а неподільні речі
не можуть бути реально поділені між
ними відповідно до їх часток, - висновок
суду першої інстанції про виділення у
власність одного з подружжя однієї
квартири, а іншого - іншої не можна
вважати таким, що грунтується на
вимогах закону. Зазначене є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення.

З урахуванням наведеного та роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України, що
містяться у п.25 постанови №11 від 21.12.2007
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», колегія
дійшла висновку про поділ двох квартир
шляхом визнання за кожним з подружжя
права власності на його ідеальну
частку у кожній з квартир без реального
поділу квартири у натурі та із
залишенням їх у спільній частковій
власності подружжя.

Щодо поділу іншого спільного майна
подружжя - пральної машини,
посудомийної машини та електроплити -
то належних і допустимих доказів на
підтвердження його існування,
належності та вартості суду не надано,
що є підставою для відмови у
задоволенні позову про поділ такого
майна.

Питання розподілу судових витрат
підлягає вирішенню за правилами ст.88
ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,309,313,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Розділити майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу
майна подружжя право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1, на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_2 та на автомобіль Ford
Focus д.н.з. НОМЕР_4, чорного кольору, 2007
року випуску, номер двигуна НОМЕР_5,
номер кузова НОМЕР_6.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1, на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_2 та на автомобіль Ford
Focus д.н.з. НОМЕР_1, сірого кольору, 2007 року
випуску, номер двигуна НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3.

В іншій частині у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
1720,50грн (одну тисячу сімсот двадцять
грн 50 коп.) судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач
Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа №753/16037/13
Головуючий у 1
інстанції Колесник О.М.

Апеляційне провадження №22-ц/796/7678/2014
Доповідач
Антоненко Н.О.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

15 жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.,

за участю представника
позивача ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_1,

представника
відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 16 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа Публічне
акціонерне товариство Акціонерний
комерційний банк «Аркада» про поділ
майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія, керуючись ст.ст.218,317
ЦПК України

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Розділити майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу
майна подружжя право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1, на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_2 та на автомобіль Ford
Focus д.н.з. НОМЕР_4, чорного кольору, 2007
року випуску, номер двигуна НОМЕР_5,
номер кузова НОМЕР_6.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1, на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_2 та на автомобіль Ford
Focus д.н.з. НОМЕР_1, сірого кольору, 2007 року
випуску, номер двигуна НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3.

В іншій частині у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
1720,50грн (одну тисячу сімсот двадцять
грн 50 коп.) судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач
Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна