АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2089/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 37 Калашник С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Дмитренко М. І. УХВАЛА
16 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоДмитренка М.
І.суддівВініченка Б. Б. , Бондаренка С. І.
при секретаріОвчаренко І.С.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси
апеляційну скаргу представника ОСОБА_6,
ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 19 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: сільська
рада с. Іракліїв Чорнобаївського
району Черкаської області про визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_10, сільська
рада с. Іракліїв Чорнобаївського
району Черкаської області про визнання
права власності на частку у спільному
сумісному майні подружжя та частку у
спадщині в порядку спадкування за
законом, стягнення витрат на
в с т а н о в и л а :
У вересні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися до суду з вказаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_11,
який постійно проживав в АДРЕСА_1 та
після смерті якого відкрилась спадщина
на житловий будинок з надвірними
спорудами в с. Іркліїв, легковий
автомобіль ВАЗ-2104, д.н.з. НОМЕР_3, 1987 року
випуску та мопед SUZUKI, д.н.з. НОМЕР_2.
Зазначали, що крім них спадкоємцями за
законом першої черги є друга дружина
померлого батька - ОСОБА_9 та його мати -
У визначений законом строк позивачі
звернулися із заявами про прийняття
спадщини до Чорнобаївської державної
нотаріальної контори. Однак, їм було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв'язку з
неподанням ними правовстановлюючих
документів на майно.
Враховуючи викладене позивачі
звернулися до суду за захистом своїх
Уточнивши позовні вимоги, просили суд
визнати за ОСОБА_6 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_11 на ? частину спадкового
майна, а саме: на ? частину житлового
будинку з надвірними спорудами, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1; на 1/8
мопеду SUZUKI SEPIA, д.н.з. НОМЕР_2, 2007 року
випуску. Визнати за ОСОБА_7 право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_11 на ?
частину спадкового майна, а саме: на ?
частину житлового будинку з надвірними
спорудами, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1; на 1/8 мопеду SUZUKI SEPIA, д.н.з.
НОМЕР_2, 2007 року випуску.
Не погоджуючись з позовною заявою
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 звернулася із
зустрічним позовом. В обґрунтування
своїх вимог вказувала, що з 1997 року вона
безперервно проживала із ОСОБА_11
однією сім'єю без реєстрації шлюбу та
вела з ним спільне господарство. 22
грудня 2009 року вони уклали шлюб, про що
у книзі реєстрації шлюбів виконавчого
комітету Іркліївської сільської ради
Чорнобаївського району зроблено
актовий запис № 20.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 помер. На його
похорон вона витратила 998 грн., придбала
продукти харчування на суму 3639,82 грн.,
відбула поминальні обіди вартістю 2100
грн. та 2780 грн., загальна сума витрат
Вказувала, що до смерті чоловіка вона
його доглядала та піклувалася. За час
спільного життя вони придбали житловий
будинок в АДРЕСА_1, та мопед «SUZUKI SEPIA»,
д.н.з. НОМЕР_2, 2007 року випуску.
16 жовтня 2012 року позивач звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. В свою чергу
ОСОБА_10 відмовилася від прийняття
спадщини на користь ОСОБА_9
Позивач просила суд визнати за нею
право власності на ? частину будинку та
відповідну частку надвірних споруд, що
розташовані в АДРЕСА_1, як на частку в
спільному сумісному майні подружжя; ?
частку житлового будинку з надвірними
спорудами в АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом, а всього на 6/8
частин житлового будинку; ? частку
мопеду «SUZUKI SEPIA», д.н.з. НОМЕР_2, 2007 року
випуску, як на частку в спільному
сумісному майні подружжя; ? частку
мопеду «SUZUKI SEPIA», д.н.з. НОМЕР_2, 2007 року
випуску в порядку спадкування за
законом, а всього на 6/8 частин мопеду.
Виключити з об'єктів спадкового майна
легковий автомобіль ВАЗ-2104, д.н.з.
НОМЕР_3, 1987 року випуску, як такий що не
належав на праві власності померлому
ОСОБА_11 Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на її
користь по 1/8 частині витрат з кожного в
сумі 1189,73 грн., понесених нею на
поховання ОСОБА_11 Стягнути з
відповідачів судові витрати, пов'язані
зі зверненням до суду, а саме: державне
мито в сумі 229,41 грн. та витрати на
правову допомогу адвоката в сумі 2000
Зменшивши позовні вимоги, ОСОБА_9
просила визнати за нею право власності
в порядку спадкування за законом після
смерті чоловіка ОСОБА_11 на: ? частку
житлового будинку з надвірними
спорудами в АДРЕСА_1; ? частин мопеду
«SUZUKI SEPIA», д.н.з. НОМЕР_2, 2007 року випуску.
Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на її користь
по ? частині витрат, що складає 1267 грн. з
кожного, понесених нею на поховання
спадкодавця ОСОБА_11 Стягнути солідарно
з відповідачів судові витрати,
пов'язані зі зверненням до суду в
розмірі 344,12 грн. та витрати на правову
допомогу адвоката в сумі 3000 грн.
Вимогу про встановлення факту
проживання ОСОБА_9 однією сім'єю з
ОСОБА_11 просила залишити без розгляду.
Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 19 червня 2014
року позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 та зустрічний
позов ОСОБА_9 - задоволені повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням,
представник ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8
оскаржила його в апеляційному порядку.
Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції внаслідок неповного
з'ясування судом обставин справи,
порушення норм процесуального та
матеріального права, просить рішення в
частині визнання права власності
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на спадкове майно
залишити в силі, а в частині стягнення
судового збору та судових витрат, що
пов'язані з явкою до суду змінити.
Рішення в частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_9 скасувати та
залишити зустрічну позовну заяву без
розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
вивчивши та обговоривши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 19 червня 2014
року відповідає вказаним вимогам
закону.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Рішення в частині визнання за ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 права власності в порядку
спадкування за законом на майно
апелянтами не оскаржується, а тому суд
апеляційної інстанції переглядає
рішення в порядку ч. 1 ст. 303 ЦПК України
лише в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_11, після смерті якого
відкрилася спадщина на належне йому,
згідно договору дарування від 14
березня 2005 року, майно, а саме: житловий
будинок по АДРЕСА_2.

Крім того, до спадкового майна, що не
оспорюється сторонами, належить мопед
«SUZUKI SEPIA», д.н.з. НОМЕР_2, 2007 року випуску.

Спадкоємцями за законом першої черги є
діти спадкодавця - ОСОБА_7 та ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвами про
народження (а.с.9) та дружина - ОСОБА_9,
згідно свідоцтва про шлюб від 22 грудня
2009 року.

Встановлено, що після смерті
спадкодавця ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у
передбачений законом строк звернулися
до Чорнобаївської державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини. ОСОБА_10, яка є
матір'ю спадкодавця подала до
нотаріальної контори заяву про відмову
від прийняття спадщини на користь
ОСОБА_9

Однак, свідоцтв про право на спадщину
жоден зі спадкоємців не отримав через
відсутність у них правовстановлюючих
документів на спадкове майно.

Зокрема, згідно листа-відповіді
Чорнобаївської державної нотаріальної
контори №1493/01-14 від 11.11.2013 року ОСОБА_9
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, в зв'язку з
ненаданням оригіналів
правовстановлюючих документів на
майно.

Одночасно, роз'яснено право спадкоємця
на звернення до суду з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно померлого у порядку спадкування.

Згідно роз'яснень, які містяться у
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 № 7 "Про судову
практику у справах про спадкування"
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Тобто, у випадку відмови нотаріуса у
видачі свідоцтва про право на спадщину
спадкоємець має право звернутися до
суду за захистом свого права на
отримання спадкового майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що в зв'язку з відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину ОСОБА_9 через відсутність у
неї оригіналів правовстановлюючих
документів, звернення до суду з позовом
є законним правом спадкоємця ОСОБА_9
для реалізації та захисту своїх прав на
спадкове майно, а доводи апелянта, щодо
розгляду судом безпредметного спору,
оскільки у ОСОБА_9 відсутні перешкоди
для отримання вказаного свідоцтва є
безпідставними.

Частиною 1 статті 1232 ЦК України
встановлено, що спадкоємці зобов'язані
відшкодувати розумні витрати, які були
зроблені одним із них або іншою особою
на утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»
поховання померлого - комплекс заходів
та обрядових дій, які здійснюються з
моменту смерті людини до поміщення
труни з тілом або урни з прахом у могилу
або колумбарну нішу, облаштування та
утримання місця поховання відповідно
до звичаїв та традицій, що не
суперечать законодавству.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянтів, щодо незаконності рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення витрат на поховання по 1267
грн. з кожного на користь ОСОБА_9

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_9 витратила на поховання
спадкодавця суму в розмірі 5068 грн., яка
складається з витрат, пов'язаних з
похованням в сумі 998 грн. (а.с. 37) та
витрат на виготовлення пам'ятника в
сумі 4070 грн. (а.с. 118).

Доказів, які свідчать, що ОСОБА_9
отримала вказану суму за місцем роботи
в якості допомоги на поховання
чоловіка відповідачами суду не надано.

Вказані витрати підтверджуються
письмовими доказами по справі,
безпосередньо відносяться до витрат на
поховання в розумінні ст. 1232 ЦК України,
а тому підлягають до стягнення з
спадкоємців пропорційно їх частці у
спадковому майні. Оскільки, частки
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в спадковому майні
становлять по ?, тому суд першої
інстанції вірно стягнув з них на
користь ОСОБА_9 по 1267 грн. з кожного.

Безпідставними є доводи апелянта, щодо
незаконності рішення суду першої
інстанції в частині стягнення витрат
на правову допомогу.

Статтею 40 ЦПК України встановлено, що
представником у суді може бути адвокат
або інша особа, яка досягла
вісімнадцяти років, має цивільну
процесуальну дієздатність і належно
посвідчені повноваження на здійснення
представництва в суді, за винятком
осіб, визначених у статті 41 цього
Кодексу.

Частиною 4 статті 42 ЦПК України
визначено, що повноваження адвоката як
представника можуть також
посвідчуватись ордером, дорученням
органу (установи), уповноваженого
законом на надання безоплатної
правової допомоги, або договором.

В матеріалах справи знаходиться ордер
адвоката ОСОБА_12 та договір від 03
жовтня 2013 року, укладений між адвокатом
та ОСОБА_9 тому ОСОБА_12 є особою яка бере
участь у справі.

За змістом статей 79, 84,88 ЦПК України,
оплата правової допомоги адвоката
відноситься до судових витрат, а тому
розподіляється в залежності на користь
якої сторони ухвалене рішення.

З квитанції від 07 жовтня 2013 року (а.с.33)
та квитанції від 26 лютого 2014 року (а.с.116)
вбачається, що ОСОБА_9 сплатила
адвокату ОСОБА_12 3000 грн. за надання
правової допомоги по представництву в
суді та оформлення позову.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах»встановлено,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Згідно акту виконаних робіт від 03
жовтня 2013 року (а.с.122), послуги по
договору про надання правової допомоги
виконані в повному обсязі та оформлені
належним чином, оплачено за юридичні
послуги 3000 грн.

Отже, колегія суддів приходить до
переконання, що витрати на правову
допомогу в розмірі 3000 грн., які ОСОБА_9
сплатила адвокату, підтверджені
належними доказами і в зв'язку з
задоволенням позовних вимог
підлягають до стягнення з
відповідачів.

Одночасно, колегія суддів не приймає
доводи апелянта, щодо відшкодування
витрат, пов'язаних з явкою до суду їх
представника, оскільки позивачі не
заявляли дану вимогу у суді першої
інстанції і у матеріалах справи
відсутні документально підтверджуючи
докази.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК, є законним та
необґрунтованим, а доводи апеляційної
скарги були належним чином досліджені
судом та не дають підстав для
скасування чи зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 19 червня 2014
року - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 19 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа:
сільська рада с. Іракліїв
Чорнобаївського району Черкаської
області про визнання права власності
на спадкове майно в порядку
спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_10, сільська
рада с. Іракліїв Чорнобаївського
району Черкаської області про визнання
права власності на частку у спільному
сумісному майні подружжя та частку у
спадщині в порядку спадкування за
законом, стягнення витрат на поховання
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :