АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2674/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : Мозгова О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Фетісова Т. Л. РІШЕННЯ
20 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоФетісової Т.
Л.суддівОхріменко Н. І. , Скіця М. І. при
секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 08 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про усунення від права на
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_6 про усунення від права на
спадкування. Мотивує свої вимоги тим,
що відповідачка, яка є її старшою
сестрою по лінії батька, не надавала їх
батькові необхідної йому матеріальної
та фізичної допомоги, коли той
внаслідок інсульту, що стався з ним 17
жовтня 2013 року, гостро потребував
строннього догляду та матеріальної
допомоги. Водночас, вона одна
доглядала за батьком, придбавала йому
необхідні ліки, годувала його та
надавала іншу посильну допомогу, так як
він самостійно не пересувався. Після
смерті їх батька ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 вона звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини та дізналася, що її
сестра подала аналогічну заяву.
З огляду на викладене вище позивачка
вважає, що її сестра ОСОБА_6 має бути
усунута від прийняття спадщини, що
відкрилася після смерті ОСОБА_8,
оскільки ухилялася від виконання свого
обов'язку щодо утримання спадкодавця,
тому звернулася до суду з вказаними
позовом для захисту своїх порушених
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 08 вересня 2014 року позов
ОСОБА_7 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
просила скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
вивчивши та обговоривши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав та
мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_8, через тяжку хворобу був
нерухомий та потребував сторонньої
допомоги не тільки від своєї доньки
ОСОБА_7, але й від доньки ОСОБА_6,
відповідачка ОСОБА_6 могла надавати
допомогу своєму батькові, навіть маючи
двох малолітніх дітей, поскільки має
чоловіка який повинен був взяти на себе
догляд за дітьми на час її відсутності .
Одночасно суд виходив з того, що
відповідачка, як старша за віком
сестра, ефективніше доглядала б за
батьком ніж її молодша сестра, тому суд
розцінив цей факт як ухилення ОСОБА_6
від догляду за батьком .

Наявність сукупності вказаних по
справі дала підстави суду першої
інстанції для задоволення позовних
вимог ОСОБА_6 в повному обсязі .

Однак повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції
колегія суддів не може з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, слідує з
матеріалів справи та не оспорюється
сторонами той факт, що ОСОБА_8 з 17.10.2013
року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
був тяжко хворим, самостійно себе не
обслуговував та потребував сторонньої
допомоги фізичного та матеріального
характеру.

В судовому засідання встановлено той
факт, що усю необхідну та адекватну в
такій ситуації ОСОБА_8 з моменту його
госпіталізації з інсультом до лікарні,
тобто з 17.10.2013 року по момент його
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, надавала його
донька ОСОБА_7

Інша його донька - відповідачка по
справі ОСОБА_6 в цей час проживала в м.
Києві та мала на утриманні двох
малолітніх дітей, одному з яких було 6
місяців від народження .

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, суд при вирішенні такої справи
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
повинен установити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування. Крім того, має
бути з'ясовано питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови утримання його від інших осіб
і чи мав спадкоємець матеріальну й
фізичну змогу надавати таку допомогу.

Встановивши вказані факти та надавши
їм критичну оцінку, суд першої
інстанції прийшов до помилково
висновку про те, що відповідачка
достовірно знаючи про хворобу батька
та його безпорадний стан, маючи усі
матеріальні та фізичні можливості
надавати йому допомогу при наявності
на утриманні двох малолітніх дітей,
свідомо ухилялася від надання
спадкодавцю такої допомоги, який
потребував її саме від ОСОБА_6 ,
оскільки молодша донька не справлялася
повністю з доглядом за ним.

Також колегія суддів вважає, що
суд помилково пов'язав встановлення
факту ухилення від надання допомоги
спадкодавцеві лише з міркувань суду
про те, що відповідачка могла б зі
своїми малолітніми дітьми пожити у
будинку батька, допомагаючи сестрі
доглядати за ним, або могла хоча б
оплатити послуги, та обмежуються лише
припущеннями про теоретичну
можливість відповідачки якимось чином
надавати батькові допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має
значення сукупність обставин: ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги при можливості її надання,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Суд першої інстанції, при
постановленні рішення по даній справі,
в порушення вимог закону, на
вищевказані обставини справи не
звернув уваги та не дав їм відповідної
правової оцінки, невірно застосувавши
до спірних правовідносин норми
матеріального права.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до постановлення
судом незаконного рішення, яке
підлягає скасуванню, згідно ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення по
справі про відмову в задоволенні
позову виходячи з наступного.

З належних та допустимих доказів по
справі достовірно вбачається той
факт, що позивачка ОСОБА_6 надавала
своєму батькові, який через тяжку
хворобу перебував у безпорадному стані
з 17 жовтня 2013 по ІНФОРМАЦІЯ_1, усю
достатню та необхідну йому в такому
стані допомогу.

Належних та допустимих доказів , на
підставі яких суд може зробити
висновок про те, що померлий
потребував допомоги одночасно і від
своєї доньки ОСОБА_6, позивачкою не
надано.

Далі, судом встановлено та сторонами
визнається і не оспорюється той факт,
що спадкодавець не звертався до
відповідачки в будь - якій формі,
особисто чи опосередковано, з приводу
надання йому допомоги, про хворобу та
смерть батька відповідачка дізналася
від далеких родичів.

Наявність у відповідачки, проживаючої
постійно в м. Києві, на утриманні двох
малолітніх дітей, одному з яких було 6
місяців від народження, суд розцінює як
об'єктивну причину, через яку ОСОБА_6
була позбавлена можливості перебувати
разом з своїм батьком у м. Золотоноша
Черкаської області під час його
хвороби .

З аналізу положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України
вбачається , що ухилення особи від
надання допомоги спадкодавцеві, який
потребував допомоги, полягає в умисних
діях чи бездіяльності особи,
спрямованих на уникнення обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане
з винною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій. Таким чином,
ухилення характеризується умисною
формою вини.

Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладені вище фактичні
обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає,
що доводи позивача про те, що її сестра
умисно ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував
маючи при цьому усі можливості
надавати таку допомогу, повністю
спростовується матеріалами справи та
доказами по справі.

За вказаних обставин в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 має
бути відмовлено в повному обсязі через
їх безпідставність.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення по справі,
які суд вважав доведеними, порушення
або неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу - задоволити
частково .

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 08 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про усунення від права на
спадкування - скасувати .

В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення
від права на спадкування - відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів з дня її
проголошення.

Головуючий :

Судді :