У х в а л а

іменем україни

8 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,
Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ
«Надра»), треті особи: ОСОБА_5,
реєстраційна служба Чернівецького
міського управління юстиції,
Шевченківський відділ державної
виконавчої служби Чернівецького
міського управління юстиції, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання договору іпотеки припиненим і
таким, що не підлягає виконанню та
зобов'язання вчинити дії зі зняття
обтяжень з іпотечного майна за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 16 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 31 жовтня 2007 року
між ОСОБА_7 та відкритим акціонерним
товариством комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра», був укладений кредитний
договір, за яким позичальник отримав
кредит в сумі 55 000 доларів
США із сплатою 11,5% річних за
користування кредитними коштами. Крім
того, 31 жовтня 2007 року був укладений
договір іпотеки, відповідно до якого
ОСОБА_4 передала ПАТ КБ «Надра»
належний їй на праві власності
житловий будинок по АДРЕСА_1. Рішенням
Садгірського районного суду м.
Чернівці від 7 травня 2010 року стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Надра»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 468 821,05 грн., в частині стягнення
основного боргу за кредитним
договором, відсотків та пені за
користування кредитними коштами
відмовлено; задоволено зустрічний
позов ОСОБА_7 про розірвання кредитного
договору; припинено правовідносини між
ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7 Вважаючи, що
оскільки рішенням суду кредитний
договір розірвано, то і правовідносини
між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7, що виникли
з умов кредитного договору припинені,
просила визнати договір іпотеки
припиненим і таким, що не підлягає
виконанню та зобов'язати вчинити дії
щодо зняття обтяжень з іпотечного
майна.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 22 травня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано договір іпотеки від 31 жовтня 2007
року, укладений між ПАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_4, припиненим і таким,
що не підлягає виконанню.

Зобов'язано ПАТ КБ «Надра» подати до
реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції заяву для
проведення державної реєстрації
припинення іпотеки та обтяження на
іпотечне майно, а саме: житловий
будинок по АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 16 липня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням апеляційним судом
норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що іпотека
має похідний характер від основного
зобов'язання та є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
зобов'язання. Оскільки припинилися
зобов'язання за кредитним договором, то
вважаються припиненими і зобов'язання
за договором іпотеки, який є похідним і
не може існувати окремо від основного
зобов'язання.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позову,
апеляційний обґрунтовано виходив з
того, що розірвання кредитного
договору не припиняє кредитні
зобов'язання боржника, у рамках якого
боржник зобов'язаний повернути суму
кредиту, сплатити проценти та пеню за
порушення строків виконання
зобов'язання. Таким чином, кредитне
зобов'язання вважається припиненим з
моменту виконання позичальником усіх
обов'язків перед банком.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження суду
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні апеляційним судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 16 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко