АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц-796/9714/2014 р.
Головуючий в 1 інстанції- Кравець Д.І.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

«07» жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого -
Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами представника
Державної казначейської служби
України та Державної казначейської
служби у Шевченківському районі м.
Києва, Першого заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва,
представників ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 26.05.2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві,
Державної казначейської служби
України, Державної казначейської
служби у Шевченківському районі м.
Києва про стягнення матеріальної і
моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді
Барановської Л.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

В лютому 2012 р. ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м.
Києві, Державної Казначейської служби
України, Управління Державної
казначейської служби у
Шевченківському районі м. Києва про
стягнення майнової та моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 26.05.2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Держави Україна на
користь ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.
00 коп. шляхом безспірного списання
Державною казначейською службою
України зі спеціально визначеного
рахунку Державного бюджету України для
відшкодування шкоди, завданої органами
державної влади чи їх службовими
особами.

В іншій частині відмовлено.

Стягнуто з Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
на користь ОСОБА_3 судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 235 грн.95
коп.

В апеляційній скарзі
представник Державної казначейської
служби України просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог щодо стягнення моральної шкоди,
посилаючись на те, що суд не дав
належної оцінки доказам по справі.

В апеляційній скарзі
представник Державної казначейської
служби у Шевченківському районі м.
Києва просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову щодо
стягнення з Держави Україна на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що
суд неповно з'ясував обставини справи.

В апеляційній скарзі Перший
заступник прокурора Шевченківського
району м. Києва просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити в повному
обсязі, посилаючись на те, що суд не дав
належної оцінки доказам по справі.

В апеляційній скарзі представники
ОСОБА_3 просять скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
стягнути з Державного бюджету України
шляхом безспірного списання коштів
державного бюджету з єдиного рахунку
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_3 грошову суму
в розмірі 214.325 грн. 14 коп. в якості
відшкодування матеріальної шкоди, 40.000
грн. у відшкодування моральної шкоди,
суму судового збору 6 865 грн.,
посилаючись на те, що суд неповно
з'ясував обставини справи.

Апеляційні скарги представника
Державної казначейської служби
України та Державної казначейської
служби у Шевченківському районі м.
Києва, Першого заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва,
представників ОСОБА_3 задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 квітня 2008 року
Шевченківським районним судом м. Києва
видано виконавчий лист № 2-2706 про
стягнення з Київської кредитної
спілки «Сенатек» на користь ОСОБА_3
грошових коштів у розмірі 208 451 грн. 00
коп., судових витрат у розмірі 5 874 грн. 14
коп., а всього - 214 325 грн. 14 коп. (т. 1 а.с. 12).

15 травня 2008 року державним виконавцем
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
Дякон Н.М. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№ 8171583) з виконання виконавчого листа №
2-2706, виданого Шевченківським районним
судом м. Києва 18 квітня 2008 року (т. 1 а.с.
13)

Проте, 29.06.2009 р. по виконавчому
провадженню №8171583 було винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу на підставі п.п.2.5
ст. 40 Закону України «Про виконавче
провадження» .

Разом з тим, відповідно до ухвали
Шевченківського районного суду м.
Києва від 08 жовтня 2010 року судом було
визнано незаконною бездіяльність
державного виконавця ВДВС
Шевченківського РУЮ ум. Києві Дякона
Т.М. щодо невчасного прийняття
постанови про зупинення виконавчого
провадження ВП № 8171583 з виконання
виконавчого листа № 2-2706. Визнано
незаконною постанову державного
виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.
Києві Дякона Н.М. від 29 червня 2009 року
про повернення позивачу виконавчого
листа № 2-2706 та зобов'язано ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві винести
вмотивовану постанову про зупинення
виконавчого провадження ВП № 8171583 з
виконання виконавчого листа № 2-2706.

У вказаній ухвалі судом встановлено,
що на момент винесення державним
виконавцем постанови про відкриття
виконавчого провадження від 15 травня
2008 року у газеті «Урядовий кур'єр» № 84
(3744) від 08 травня 2008 року була
публікація про порушення
господарським судом м. Києва справи №
15/933-6 про банкрутство боржника
Київської кредитної спілки «Сенатек».
Однак, на порушення вимог п.8 ст.34
Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції чинній на час
вчинення виконавчих дій) та п. 6.2.
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5, державний виконавець не зупинив
виконавче провадження та копії такої
постанови стягувачу, з роз'ясненням
права звернутися до господарського
суду з заявою про визнання його
кредитором, не надіслав.

Позивач зазначає, що оскільки
державний виконавець не зупинив
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2-2706 та не передав
позивачу виконавчий лист для того, щоб
останній міг вчасно звернутись до
господарського суду м. Києва з заявою
про визнання останнього кредитором у
справі про банкрутство, йому було
завдано майнову шкоду у розмірів 214 325
грн. 14 коп.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Згідно з п.п. 1-2 ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Отже, враховуючи зазначенні правові
норми, неотримані позивачем кошти, у
зв'язку з неналежним проведенням
виконавчих дій, не можуть вважатися
збитками в розумінні ст. 22 ЦК України і
не є майновою шкодою в розумінні
закону.

Таким чином суд прийшов до
обґрунтовано висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення з
Державного бюджету України шляхом
безспірного списання коштів
державного бюджету з єдиного рахунку
Державної казначейської служби
України на користь позивача майнової
шкоди у розмірі 214 325 грн. 14 коп. є
безпідставними і задоволенню не
підлягають .

Щодо позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, відповідно до
положень ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 1173 ЦК
України шкода, завдана фізичній або
юридичній особі незаконними рішеннями,
дією чи бездіяльністю органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Судом також встановлено, що
неправомірними діями державного
виконавця позивачу була заподіяна
моральна шкода. Однак, враховуючи усі
встановлені судом обставини по справі,
суд обґрунтовано прийшов до висновку,
що сума моральної шкоди в розмірі 40000
грн. 00 коп. занадто завищеною, такою, що
не відповідає ступеню перенесених
страждань, а тому вважав за необхідне
стягнути на користь позивача моральну
шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до обгрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог частково.

Суд повно та всебічно з»ясував
дійсні обставини справи, дав належну
оцінку доказам.

Доводи апеляційних скарг висновків
рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и
л а:

Апеляційні скарги представника
Державної казначейської служби
України та Державної казначейської
служби у Шевченківському районі м.
Києва, Першого заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва,
представників ОСОБА_3 відхилити,
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 26.05.2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді