Справа №295/1515/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі:

Головуючого -судді
Комісарчук О.В.

З участю секретаря
Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересовані особи - ОСОБА_2,
Територіальна громада в особі
Житомирської міської ради, про
встановлення батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою, в
якій просить встановити факт
батьківства ОСОБА_3 як її батька. При
цьому посилається на те, що при житті
батько визнавав її своєю донькою,
опікувався та виховував її, ніколи не
ухилявся від батьківських обов'язків.
Встановлення даного факту їй
необхідне для вступу в спадщину.
Пояснила, що у зв'язку із тим, що в
свідоцтві про народження прізвище
батька записано «ОСОБА_3», в неї
виникають труднощі в оформленні
спадкових прав.

Заявник та її представник в судовому
засідання 28.04.2014 року вимоги, викладені
в заяві, підтримали в повному обсязі,
просили заяву задоволити. Заявник
пояснила, що на момент її народження та
народження сестри мати і батько не
перебували в зареєстрованому шлюбу,
хоча весь час проживали разом однією
сім'єю, а відомості про батька були
записані зі слів матері. Крім того,
батько був засуджений і мати
непокоїлась, що ця обставина може
негативно вплинути на майбутнє дітей.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 - рідна сестра
заявниці, в судовому засіданні проти
задоволення заяви не заперечувала.
Підтвердила, що ОСОБА_3 є їх з сестрою
рідним батьком, з яким вони разом
проживали все життя.

Представник Територіальної громади в
особі Житомирської міської ради в
судове засідання не з'явився, направив
до суду заяву з проханням розглядати
справу у його відсутність, заперечень
щодо задоволення заяви не має (а.с.32).

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши учасників судового
розгляду, суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, прізвище якої було
змінено на «ОСОБА_1» на підставі
свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від
13.09.2003 р., записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6
(а.с.15, 23).

Відомості про батька до актового
запису про народження заявниці були
записані на підставі ст. 135 СК України
(а.с. 56).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується змістом свідоцтва про
смерть (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина, яка складається з ? частини
квартири АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 по 1/5 частині
кожному. Право власності на вказану
квартиру було зареєстровано на
підставі свідоцтва про право власності
№ 47270 від 24.09.2004 р., виданого відділом
приватизації державного житлового
фонду (а.с.9).

Зі змісту спадкової справи № 483/2013 від
13.12.2013 року, заведеної до майна
померлого ОСОБА_3, вбачається, що заяву
про прийняття спадщини подала його
донька -ОСОБА_1, інші спадкоємці заяву
про прийняття спадщини на протязі
шести місяців не подавали, спадкоємці,
які фактично прийняли спадщину також
відсутні (а.с. 42-53).

Згідно довідки ДП «Нова Крошня» ПП
«ВЖРЕП №4» № 551 від 24.12.2013 року
вбачається, що ОСОБА_3 був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, з
03.06.1988 року по 20.08.2013 року, знятий з
реєстрації у зв'язку зі смертю (а.с. 11).
Разом з ним за цією ж адресою проживали
заявниця ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 (до 2006
року), що підтверджено штампом про
місце їх реєстрації в паспортах (а.с.
12,13, 29-30).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 підтвердили,
що ОСОБА_3 є рідним батьком ОСОБА_1 і за
життя визнавав її донькою.

Суд покази вказаних свідків вважає
достовірними та приймає їх як належний
доказ по справі.

Свідок ОСОБА_8, який є рідним братом
ОСОБА_3, та свідок ОСОБА_9, яка є тіткою
ОСОБА_3, пояснили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6
весь час проживали разом, як чоловік та
дружина, всім було відомо, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_8 їх спільні діти, батьки разом
виховували дітей, піклувались про них.
Ніколи не було відомо, що подружжя не
перебуває в зареєстрованому шлюбі, а
ОСОБА_3 не був записаний батьком в
свідоцтвах про народження дівчат.

Свідок ОСОБА_6 - мати заявника, пояснила,
що з вони з ОСОБА_3 проживали разом без
реєстрації шлюбу з 1979 року. З 1980 по 1984
рік ОСОБА_3 відбував покарання у місцях
позбавлення волі, після його
звільнення вони також продовжили
проживати разом без реєстрації шлюбу.
Перебували у зареєстрованому шлюбі з
1988 р. по 1992 р. Свідок вказала, що ОСОБА_1
та ОСОБА_8 їх спільні діти, прізвище в їх
свідоцтвах про народження записано
«ОСОБА_3», оскільки вона хвилювалась, що
засудження батька може вплинути на їх
майбутнє. Весь час до смерті чоловіка
вони разом проживали однією сім'ю.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що при
розгляді справ про встановлення
батьківства щодо дитини, яка
народилася до 1 січня 2004 р., необхідно
застосовувати відповідні норми КпШС
України, беручи до уваги всі докази, що
достовірно підтверджують визнання
відповідачем батьківства, в їх
сукупності, зокрема, спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір'ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини.

Оскільки заявник народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1, то суд застосовує норми
ст. 53 КпШС України для вирішення
питання про визнання батьківства
ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 53 КпШС України
батьківство може бути встановлено у
судовому порядку за заявою дитини по
досягненню нею повноліття у випадку
народження дитини у батьків, які не
перебували у шлюбі, при відсутності
спільної заяви батьків.

При встановленні батьківства суд бере
до уваги спільне проживання та ведення
спільного господарства матір'ю дитини
і відповідачем до народженням дитини,
або спільне виховання чи утримання
ними дитини, що з достовірністю
підтверджують визнання відповідачем
батьківства.

Оцінивши в сукупності досліджені в
судовому засіданні докази, судом
встановлено, що за життя ОСОБА_3
визнавав ОСОБА_1 своєю донькою,
виховував та утримував її, вони разом
проживали та вели спільне
господарство, а тому суд приходить до
висновку, що заява про встановлення
батьківства є обґрунтованою та
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 60, 209, 215, 256 - 259 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, був батьком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.В.
Комісарчук