УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 25 грудня 2014 року
м.
Київ Суддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 19 червня 2014 року та рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 07 жовтня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк», треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про визнання недійсним
договору іпотеки, в с т а н о в и в : У
березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом, у якому
просили визнати недійсним договір
іпотеки від 13 грудня 2005 року, який був
укладений між ОСОБА_2 та публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приват Банк». В обґрунтування
позову зазначила, що даний договір вона
не укладала, не давала будь-кому згоди
на передачу її майна в заставу, під
будь-який договір, в тому числі і
договір іпотеки від 13 грудня 2005 року
вона не підписувала. Рішенням
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 19 червня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.
Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 07 жовтня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в позові з інших підстав. У
касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
суду першої та апеляційної інстанції і
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права. У відкритті
касаційного провадження у справі слід
відмовити з таких підстав. Відповідно
до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи. Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими. Ухвалюючи у
справі судове рішення про відмову в
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено строк позовної давності.
Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову з
інших підстав, апеляційний суду
виходив з того, що позовні вимоги є
недоведеними та безпідставними, а тому
в позові необхідно відмовити саме з цих
підстав. Доводи касаційної скарги та
зміст оскаржуваних судових рішень не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішень. На підставі наведеного та
керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя у х в
а л и в:ОСОБА_2 у відкритті касаційного
провадження в справі за позовом ОСОБА_2
до публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приват Банк», треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання
недійсним договору іпотеки відмовити.
Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику. Ухвала оскарженню
не підлягає. Суддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ В.М.
Колодійчук