Єдиний унікальний номер 205/442/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого
судді Мовчан Д.В.

при секретарі
Волкобоєвої О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, про
визнання договору купівлі - продажу
частки у статутному фонді недійсним,
визнання змін до установчих документів
недійсними, визнання недійсним
редакції статуту, визнання прав
власності на корпоративні права,
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, про
визнання договору купівлі - продажу
частки у статутному фонді недійсним,
визнання змін до установчих документів
недійсними, визнання недійсним
редакції статуту, визнання прав
власності на корпоративні права,
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 28.04.2011 року між ним, ОСОБА_1,
та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) був
укладений договір купівлі - продажу
частки у статутному фонді Приватного
підприємства «АЛЕНДІ», відповідно до
якого позивач придбав частку капіталу
даного підприємства у розмірі 100 (сто)
грн. 00 коп., що становить 100% статутного
капіталу. Зазначений договір купівлі -
продажу був посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
та зареєстровано в реєстрі за № 2269. При
цьому, що відповідач стверджував, що на
момент посвідчення такого договору
купівлі - продажу зазначена частка
статутного капіталу у податковій
установі не перебуває, не є попередньо
заставленою по інших договорах, не є
предметом договору купівлі - продажу,
не є предметом судової суперечки, не
має інших обтяжень та вільна від будь
-яких претензій інших осіб, яка в межах
України і за межами і продавець має
законне право на вільний продаж своєї
частки за цим договором. Далі позивач
зазначає, що 28.08.2013 року на адресу
Приватного підприємства «АЛЕНДІ»
надійшла претензія від Державного
підприємства «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова»
щодо погашення суми боргу за умовами
Договору № 120 від 19.05.2010 року. А, 28.11.2013
року Господарський суд за позовом
Державного підприємства «ВО ПМЗ ім. О.М.
Макарова» до Приватного підприємства
«АЛЕНДІ» виніс рішення, яким позовні
вимоги Державного підприємства «ВО ПМЗ
ім. О.М. Макарова» задовольнив у повному
обсязі. Вирішено було стягнути з
Приватного підприємства «АЛЕНДІ» на
користь Державного підприємства «ВО
ПМЗ ім. О.М. Макарова» суму боргу у
розмірі 53 005 грн. 00 коп., згідно умов
укладеного договору № 120 від 19.05.2010
року. Таким чином, позивач вважає, що
договір купівлі - продажу частки у
статутному фонді Приватного
підприємства «АЛЕНДІ» вчинений під
впливом обману з боку відповідача,
оскільки останній навмисно ввів його в
оману щодо обставин, які мають істотне
значення. Якби відповідач повідомив
позивача 28.04.2011 року про те, що у
Приватного підприємства «АЛЕНДІ» є
невиконане грошове зобов'язання, то
позивач відмовився б від укладання
договору купівлі - продажу.

У зв'язку із чим, позивач змушений
звернутися до суду та просити суд
визнати вищевказаний договір купівлі -
продажу частки у статутному фонді
Приватного підприємства «АЛЕНДІ»
таким, що був укладений під впливом
обману, недійсним, також, визнати
недійсним зміни до установчих
документів Приватного підприємства
«АЛЕНДІ», державну реєстрацію якої
було проведено 04.05.2011 року, номер запису
4000327, визнати недійсним нову
редакцію статуту Приватного
підприємства «АЛЕНДІ», державну
реєстрацію якої було проведено 04.05.2011
року, номер запису 4000327, визнати
припиненими усі права ОСОБА_1, як
власника Приватного підприємства
«АЛЕНДІ», визнати за ОСОБА_2 право
власності на частку у статутному фонді
Приватного підприємства «АЛЕНДІ»,
процентне вираження 100 %, грошове
вираження - 100 грн., визнати ОСОБА_2
єдиним учасником Приватного
підприємства «АЛЕНДІ», із часткою у
розмірі 100 % у статутному капіталі
підприємства, з усіма правами, що
належать учаснику товариства
відповідно до чинного законодавства
статуту Приватного підприємства
«АЛЕНДІ», та його внутрішніх
документів, а державному реєстратору
Державної реєстрації Царичанського
району державної адміністрації
Дніпропетровської області внести
запис про судове рішення щодо
скасування державної реєстрації змін
до установчих документів Приватного
підприємства «АЛЕНДІ», в редакції від
04.05.2011 року, номер запису 4000327,
окрім цього, зобов'язати відповідача
провести дії по приведенню статутного
капіталу та установчих документів у
відповідність до вимог чинного
законодавства.

У судовому засіданні позивач
(його представник) позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
їх задовольнити по мотивах, що
викладені в позовній заяві. Після
оголошення перерви у судове засідання
з приводу завершення розгляду справи
та проведення судових дебатів позивач
та його представник не з'явилися,
надали суду заяву про завершення
розгляду справи без їх участі, в якій
просили уточнений позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмові заперечення на уточнену
позовну заяву, в яких просив завершити
розгляд справи без його участі та
відмовити в задоволені позову з огляду
на його безпідставність та
недоведеність.

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилася, про день та час
розгляду справи повідомлялася
належним чином, надала суду письмову
заяву, в якій просила розглядати
справу у її відсутності та винести
рішення відповідно до діючого
законодавства.

Суд, з'ясувавши обставини справи
та перевіривши їх доказами, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Так, судом встановлені наступні
обставини і визначені відповідно до
них правовідносини.

Судом встановлено, що 28.04.2011 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір
купівлі - продажу частки у статутному
фонді Приватного підприємства
«АЛЕНДІ», відповідно до якого позивач
придбав частку капіталу даного
підприємства у розмірі 100 (сто) грн. 00
коп., що становить 100% статутного
капіталу (а.с.53).

Із матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що на підставі такого
спірного договору позивачем було
внесено зміни до установчих документів
Приватного підприємства «АЛЕНДІ»,
державну реєстрацію якої було
проведено 04.05.2011 року, за відповідним №
4000327, зроблена нова редакція
статуту Приватного підприємства
«АЛЕНДІ», державну реєстрацію якої
було проведено 04.05.2011 року, номер запису
4000327.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо у належній
формі сторони досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

За вимогами ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню,
крім договорів купівлі-продажу майна,
що перебуває в податковій заставі (ст.
657ЦК України).

Матеріалами даної цивільної справи
підтверджено, що зазначений договір
купівлі - продажу був посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, та
зареєстровано в реєстрі за № 2269.

Згідно частини 3 статті 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" -
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст.230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.20 постанови № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї із сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Частиною 1 статті 58 ЦПК
України встановлено, що належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Разом з цим, належних та допустимих
доказів умисних, винних дій
відповідача по введенню позивача в
оману щодо обставин, які вплинули на
укладення ним договору
купівлі-продажу, останнім всупереч
вимогам ч. 3 ст. 10 ЦПК України суду не
надано.

На думку суду, скріпивши спірний
договір своїми підписами, сторони
висловили свою волю на укладення
договору на умовах вказаних в такому
договорі (Постанова Верховного Суду
України від 19 лютого 2014 року в справі
№6-162ц13), а доказів які підтверджували б
оману, позивачем суду надано не було.

Посилання позивача, що його було
введено в оману стосовно наявної
кредиторської заборгованості
Приватного підприємства «АЛЕНДІ», суд
не бере до уваги, оскільки скріпивши
спірний договір своїми підписами,
сторони висловили свою волю на
укладення договору на умовах вказаних
в такому договорі (Постанова
Верховного Суду України від 19 лютого 2014
року в справі №6-162ц13). Сторони для себе
вважали за можливе укласти договір без
обговорення фінансового становища
такого суб'єкта господарювання, що
повністю узгоджується із принципом
свободи договору, закріпленого ст. 3 ЦК
України.

Стосовно посилання сторони
відповідача на п.3 спірного договору
відповідно до положень якого частка
статутного капіталу ПП «АЛЕНДІ» у
податковій установі не перебуває, не є
попередньо заставленою по інших
договорах, не є предметом договору
купівлі - продажу, не є предметом
судової суперечки, не має інших
обтяжень та вільна від будь -яких
претензій інших осіб, суд зазначає, що
наявна «заборгованість підприємства»
і «частка у статутному фонді» не є
тотожними поняттями, є зовсім різними
правовими інститутами, які
регламентуються різними нормами
матеріального закону.

У випадку, якщо сторона відповідача
розуміла під такою часткою фінансовий
стан підприємства, то таке розуміння є
помилкою, похідною від незнання норм
вітчизняного законодавства. А
відповідно до п. 19 Постанови Пленуму
Верховного Суду № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочину недійсним» від 06
листопада 2009 року, помилка внаслідок
власного недбальства, незнання закону
чи неправильного його тлумачення
однією зі сторін не є підставою для
визнання правочину недійсним.

Доказів перебування частки статутного
капіталу ПП «АЛЕНДІ» у податковій
заставі, або наявності обтяжень щодо
такого корпоративного права, суду
також не представлено.

Таким чином, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши обставини
справи, перевіривши їх доказами, які є у
справі, оцінивши належність,
допустимість та достовірність
кожного доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд прийшов до
висновку про необґрунтованість вимог
позивача щодо визнання договору
недійсним в заявлених ним межах, та про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Суд також не знаходить підстав для
задоволення решти позовних вимог щодо
визнання недійсним зміни до установчих
документів Приватного підприємства
«АЛЕНДІ», визнання недійсним нову
редакцію статуту Приватного
підприємства «АЛЕНДІ», припиненням
прав ОСОБА_1, як власника Приватного
підприємства «АЛЕНДІ» тощо, оскільки
таки вимоги мають виключно похідний
характер від вимоги щодо визнання
правочину недійсним, яку суд вважає
недоведеною.

Також оскільки суд відмовляє в
задоволені означеного позову, тому
судові витрати слід віднести на
рахунок позивача відповідно до вимог
ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 203, 205, 215, 230, 638, 657
Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11,
57-61, 209, 212, 214 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання договору купівлі - продажу
частки у статутному фонді недійсним,
визнання змін до установчих документів
недійсними, визнання недійсним
редакції статуту, визнання прав
власності на корпоративні права,
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

2. Судові витрати, понесені ОСОБА_1, у
вигляді судового збору віднести на
рахунок Позивача.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Ленінський районний суд
міста Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д. В. Мовчан