Справа № 136/2089/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" жовтня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Мочульської Л. Т.

При секретарі
Белінській С.І.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Липовець ЦИВІЛЬНУ справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідача про розірвання шлюб
який був зареєстрований 15.09.2001 року
виконкомом Вербівської сільської ради
Липовецького району, Вінницької
області, актовий запис № 4. Від даного
шлюбу народились дочки: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Причиною розпаду сім"ї позивачка
називає те що, між нею та ОСОБА_2
виникають різні непорозуміння,
відповідач не дбає про матеріальне
становище сім»ї, на ґрунті чого
постійно виникають сварки та скандали.
В зв'язку з чим спільне проживання як
подружжя стало не можливим, що призвело
до нестерпності сумісного проживання.
Позивачка наміру зберігати сім»ю не
має, тому просить суд розірвати шлюб із
відповідачем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов
підтримала у повному обсязі, просила
його задовольнити, посилаючись на те,
що між нею та ОСОБА_2 постійно виникають
сварки. Крім того, з 01.05.2014 року вони з
відповідачем проживають окремо один
від одного. Також просила після
розірвання шлюбу залишити її набуте у
шлюбі прізвище - "ОСОБА_1", та не
стягувати з відповідача понесені нею
судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав повністю. Погодився на
розірвання шлюбу, так як вважає що
сім»ю неможливо зберегти. Також бажає
розлучитись.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
15.09.2001 року, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1
(а.с.5).

Від даного шлюбу позивачка та
відповідач мають дочок: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про народження
серії НОМЕР_2 (а.с.6) та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 свідоцтво про народження
серії НОМЕР_3 (а.с.7).

Позивачка не бажає миритися з
відповідачем, має стійке
волевиявлення, спрямоване на
припинення сімейних відносин і
розірвання шлюбу. Причиною розладу в
сім'ї стала відсутність
взаєморозуміння між подружжям.

Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією
України та Сімейним кодексом
України, Конвенцією про захист прав
людини і основоположних свобод, яка,
відповідно до вимог ч.1 ст.9
Конституції України, ратифікована
Законом від 17.07.1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів №2,4,7
та 11 Конвенції», і є частиною
національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має
рівні права і обов'язки у шлюбі та
сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК
України, шлюб припиняється внаслідок
його розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1
ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.

Відповідно до ст.113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку із
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу іменуватися цим
прізвищем або відновити своє дошлюбне
прізвище. Тому, суд залишає позивачці,
за її проханням, для її подальшого
іменування набуте у шлюбі прізвище -
«ОСОБА_1» .

Відповідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи, що визнання позову
відповідачем не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд приймає визнання позову
відповідачем та ухвалює рішення про
задоволення позову.

Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивачка наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, а також, що збереження шлюбу та
подальше спільне проживання подружжя
суперечить інтересам позивачки, то суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88,
212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі
ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

В И Р І Ш И В:

ПОЗОВ ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 який був зареєстрований 15.09.2001
року виконкомом Вербівської сільської
ради Липовецького району, Вінницької
області, актовий запис № 4.

Після розірвання шлюбу залишити
позивачці набуте у шлюбі прізвище -
ОСОБА_1 .

Рішення суду про розірвання
шлюбу після набрання ним законної сили
направити до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів.

Після закінчення цього строку рішення
набирає законної сили, якщо не надійде
апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Л. Т. Мочульська