Ухвалаіменем україни 29 жовтня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Парінової І.К., Коротуна В.М.,
Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення осіб, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Херсонської області від 09 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 26 вересня 2007 року між
банком та відповідачем укладено
договір № НЕW0GK00001185, згідно з умовами
якого остання отримала кредит у
розмірі 77 000 доларів США зі сплатою в
розмірі 11,04% річних за користування
кредитом з кінцевим строком повернення
- 26 вересня 2027 року. З метою
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним договором у той же день між
сторонами укладено іпотечний договір
№ НЕС0GК00001185, за яким ОСОБА_4 передала в
іпотеку банку належне їй нерухоме
майно, а саме: житловий будинок, який
розташований по АДРЕСА_1, загальною
площею 214,2 кв. м, житловою площею 113 кв. м.
Посилаючись на те, що ОСОБА_4 свої
зобов'язання за договорами належним
чином не виконує, в результаті чого
станом на 05 березня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 203 535 доларів 65
центів США, позивач просив в рахунок
погашення вказаної заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки,
шляхом укладення від імені ОСОБА_4
договору купівлі-продажу з будь-якою
особою покупцем та виселити
відповідача й інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
вказаному житловому будинку зі зняттям
їх з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
зазначеного будинку; здійснити
реєстрацію договору купівлі-продажу
предмета іпотеки у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, з
проведенням дій щодо коригування
технічної документації відповідно до
поточного стану нерухомості, її
перепланування та перебудови, з
проведенням дій щодо оформлення та з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Ухвалою Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 29
квітня 2014 року провадження у справі в
частині вимог про звернення на предмет
іпотеки закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст.
205 ЦПК України.

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 24 квітня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено за необґрунтованістю.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 09 липня 2014 року
рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 24 квітня 2014
року скасовано в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
виселення ОСОБА_4 Ухвалено в цій
частині нове рішення. Виселено ОСОБА_4
з житлового будинку, що розташований по
АДРЕСА_1 зі зняттям її з реєстраційного
обліку у територіальному органі
державної міграційної служби України.
В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і направити
справу на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК
України.

Встановлено й вбачається з матеріалів
справи, що оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), керуючись
положеннями ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», ст. 109 ЖК України, дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»
про виселення ОСОБА_4 зі зняттям її з
реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, виходячи з
того, що судовим рішенням, яке набрало
законної сили, звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а відповідач
добровільно не виселилася зі спірного
житлового будинку.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваному рішенні, що
не належить до компетенції суду
касаційної інстанції, висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують
та не дають підстав для висновку, що
судом при розгляді справи допущено
порушення норм матеріального чи
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 09 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. Коротун С.П. Штелик