Справа № 372/3178/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2014 року
м.Обухів

Обухівський районний суд Київської
області у складі:

головуючого судді - Зінченка О. М.
,

при секретарі Русанова Ю.А.

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Іщенко С.М.,

розглянувши в відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Обухівського районного суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_7 до
Трипільської сільської ради, ОСОБА_9,
ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання недійсним
рішення сільської ради, недійсним
договорів дарування та скасування
державної реєстрації, третя особа
Управління Держземагенства
Обухівського району,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Обухівського
районного суду з даним позовом,
обґрунтовуючи який зазначила, що вона
після смерті своєї матері ОСОБА_11, яка
отримала спадщину у виді 11/18 частинн
житлового будинку АДРЕСА_1. Іншим
співвласником даного будинку, якому
належить 7/18 частини будинку є
відповідачка ОСОБА_3. земельна ділянка
на якому знаходиться будинок
перебувала в її користуванні та
користуванні відповідачки. В 2014 році
позивачка звернулася землевпорядної
організації для виготовлення
документації на приватизацію
земельної ділянки, та в подальшому
дізналася , що дана земельна ділянка
якою вона спільно з відповідачем
користувалася, вже приватизована
ОСОБА_9 ще в 2005 році, коли остання вже не
являлася власником вказаного будинку.
Вважає що дане ріше сільської ради ,
яким надано дозвіл на приватизацію є
незаконним та просить його скасувати, а
також визнати недійсним договір
дарування земельної ділянки та
державний акт на право власності на
земельну ділянку. В судовому засіданні
позивачка уточнила половні вимоги та
просить скасувати державну реєстрацію
земельних ділянок в поземельній книзі.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_7
підтримала заявлені позовні вимоги з
підстав вказаних в позовній заяві.

Представник позивачки ОСОБА_1
підтримав заявлений позов з
уточненнями та просить його
задовольнити, вказавши, що ОСОБА_9 не
мала права к приватизувати земельну
ділянку оскільки на той час не була вже
власником вказаного будинку.

Представники відповідача Трипільської
сільської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_5
визнали заявлені позовні вимоги,
вказавши що договір дарування частини
вказаного будинку не був
зареєстрований в сільській раді, тому
не було відомо про зміну власника
будинку, та земельна ділянка
помилково передана відповідачам,
оскільки сільська рада не володіла на
час винесення оскаржуваного рішення
повною інформацією про спірну
земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_3 заперечила проти
позову подавши до суду письмові
заперечення в яких обґрунтувала не
визнання позовних вимог, а також
вказала що відчуження майна не тягне
переходу права користування земельною
ділянкою.

Представник відповідача ОСОБА_2
позовні вимоги не визнав, вказавши що
йому не зрозуміло чому відповідач по
справі є сільська рада, а також вказав,
що позовна заява не обґрунтована та
безпідставна.

Представник Держземагенства в
Обухівському рані Іщенко С.М. заявлені
позовні вимоги підтримав частково та
просить їх задовольнити, крім
скасування державної реєстрації
земельних ділянок, оскільки при
розподілі спірної земельної ділянки на
дві земельні ділянки, було скасовано
реєстрацію. Крім того представник
вказав. Що при проведені приватизації
спірної земельної ділянки було
порушено вимоги ст. ст. 82-89 ЗК України.

Суд вислухавши пояснення сторін,
представників, вивчивши письмові
докази вважає, що заявлений позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених
позовних ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

В судовому засіданні зміст позовних
вимог був уточненим, судом
роз'яснювались сторонам їх права та
обов'язки, позивач та його представник
наполягали на розгляді справи в межах
заявлених позовних вимог.

У відповідності зі статтею 41
Конституції України проголошено, що
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, право власності набувається
в порядку визначеному законом, ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності, право власності є
непорушним.

Дане конституційне право
конкретизовано та розширено в
положеннях Цивільного та Земельного
кодексів України.

Так ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто
не може бути протиправно обмежений у
здійсненні права власності.

У відповідності до приписів статті 328
Цивільного кодексу України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.120 ЗК України, у разі
набуття права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, що
перебуває у власності , користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, користування земельною
ділянкою, на якій розташовані ці
об'єкти. До особи, яка набула право
власності на житловий будинок , будівлю
або споруду, розміщенні на земельній
ділянці, що перебуває у власності іншої
особи, переходить право власності на
земельну ділянку або її частку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення.

Згідно з положеннями статті 10
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно частини 2 статті 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути зокрема визнання
права; припинення дії, яка порушує
право, відновлення становища, яке
існувало до порушення. Суд також може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до 155 ЗК України
передбачено, що у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акту. Яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Суд вважає, що між сторонами виникли
спірні земельні правовідносини щодо
правомірності набуття, реалізації та
оформлення відповідачами права
власності на земельні ділянки.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що
громадяни набувають право власності
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених
Земельним кодексом України; набуття
права на землю громадянами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність;
безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі: приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян; одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених Земельним Кодексом України,
а згідно статті 118 даного кодексу
встановлено, що громадянин,
зацікавлений у одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності у
межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву до відповідної державної
адміністрації або ради за місцем
знаходження земельної ділянки; у заяві
зазначаються бажані розміри та мета її
використання; відповідна
адміністрація або рада розглядає заяву
і в разі згоди на передачу земельної
ділянки надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Таким чином для отримання земельної
ділянки у власність, шляхом
приватизації, зацікавлена особа
повинна звернутися з заявою до
відповідної адміністрації або ради, за
місцем знаходження земельної ділянки,
про передачу її заявнику і орган до
якого звернувся заявник повинен
вирішити питання про надання або не
надання земельної ділянки заявнику.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи відповідачем ОСОБА_12 при
оформленні права власності на земельну
ділянку, не було надано повної
достовірної інформації щодо власників
будинку, та не повідомила органи
місцевого самоврядування про зміну
власника будинку.

При оцінці доказів суд надає перевагу
доказам наданими позивачем та його
представником, які є
взаємоузгодженими, відповідають
показам сторін та фактичним обставинам
справи, надані в належним чином, а тому
ставиться критично показів
представника відповідача, які є не
належними та не підтверджуються
обставинам справи. Згідно ч.1
ст.10 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, а згідно ч.1 ст.60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу,
таким чином суд зобов'язаний
розглядати справу в межах
пред'явленого позову, не виходячи за
його межі.

Керуючись, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 209, 212-214 ЦПК
України, ст.ст.377,391 - 393 ЦК України,
ст.ст120.155,210 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_7 надії
Олександрівни задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення 20 сесії 4
скликання Трипільської сільської ради
від 29.04.2005 року №16 в частині
затвердження технічної документації
на ім'я ОСОБА_9.

Визнати недійсним договір дарування
земельної ділянки площею 0,146 га,
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування будинку,
розташованої АДРЕСА_1,кадастровий №
0:01:028:0034 від 22 серпня 2009 року
укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі за
№1474.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії СГ №158883 площею 0,146 га, цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування будинку, розташованої
АДРЕСА_1,кадастровий № 0:01:028:0034
виданий на ім'я ОСОБА_9.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
в 10 денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги,особами які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засідання під час
проголошення рішення з дня отримання
копії цього рішення.

СуддяЗінченка О. М.