Справа № 132/2958/14-ц Провадження №
22-ц/772/3056/2014Головуючий в суді першої
інстанції Копчинський В. І.Категорія
Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,суддів:Вавшка
В.С., Колоса С.С., при
секретаріПантелеймоновій А.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
ухвалу Калинівського районного суду
Вінницької області від 18 вересня 2014
року у справі за поданням головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Калинівського районного управління
юстиції Вінницької області про
тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві
виїзду за межі України,

у с т а н о в и л а :

ухвалою Калинівського районного суду
Вінницької області від 18 вересня 2014
року задоволено подання головного
державного виконавця відділу ДВС
Калинівського районного управління
юстиції Вінницької області Заїки Б.В.
про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві
виїзду за межі України.

Заборонено ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
громадянину України, проживаючого в
АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документа
шляхом заборони перетинати державний
кордон України до повного виконання
ним своїх зобов'язань. Копію ухвали
направлено до відділу ДВС
Калинівського РУЮ та Державній
прикордонній службі України для
виконання.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить ухвалу
суду скасувати та постановити нову про
відмову у задоволенні вказаного вище
подання.

Головний державний виконавець ВДВС
Калинівського районного управління
юстиції Вінницької області Заїка Б.В. у
поданій суду заяві про розгляд
апеляційної скарги без його участі
просив відхилити апеляційну скаргу, а
ухвалу суду залишити без змін.

Перевіривши додержання вимог закону
при постановленні ухвали, її
законність і обґрунтованість, у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню через наступне.

Встановлено, що на виконанні у ВДВС
Калинівського РУЮ знаходиться зведене
виконавче провадження № 44709250 від 15
липня 2014 року до складу якого входить:
виконавче провадження №43593946 з
примусового виконання виконавчого
листа у справі №132/4240/13-ц про стягнення
з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 боргу в сумі
10 000 дол. США, що станом на 18 листопада 2013
року еквівалентно 79 900 грн. та виконавче
провадження № 43916198 з примусового
виконання виконавчого листа по справі
№755/6786/14-ц про солідарне стягнення з
ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» заборгованості по
кредитному договору в сумі 121 509 грн. 41
коп. та суми третейського збору в
розмірі 1 615 грн. 09 коп.

5 червня 2014 року та 7 липня 2014 року
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та надано строк для
добровільного виконання рішень до 12
червня 2014 року та 14 липня 2014 року
відповідно. У визначений строк рішення
судів боржником не виконано.

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
погодився із наведеними у поданні
доводами, що виконавчий документ
боржником добровільно не виконується
та боржник не вчиняє жодних дій щодо
погашення заборгованості, а тому є
підстави для обмеження ОСОБА_6 у
праві виїзду за кордон.

Однак з такими висновками колегія
суддів не може погодитись, оскільки
вони ґрунтується на неповно з'ясованих
обставинах справи, а ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

За правилами пункту 18 частини 3 статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що саме по собі невиконання боржником
зобов'язань не може свідчити про його
ухилення від виконання покладених на
нього рішенням зобов'язань.

Подання державного виконавця, крім
посилання на те, що боржник не сплачує
борг протягом трьох місяців, не містить
будь - яких обґрунтованих доводів з
посиланням на докази про те, що ОСОБА_6
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням.

У поданні зазначено, що державним
виконавцем здійснено вихід по місцю
проживання боржника, однак боржник був
відсутній за адресою зазначеною у
виконавчому документі.

Надані суду докази не підтверджують
факту, що боржник ОСОБА_6 ухиляється
від сплати суми боргу.

На спростування висновків суду першої
інстанції апеляційному суду надано
докази про наявність у боржника
банківського рахунку з наявними на
ньому коштами (а.с.31) на які державний
виконавець може звернути стягнення.
Надані суду докази про те, що ОСОБА_6
займається підприємницькою діяльністю
у Польщі, має частку у підприємстві на
території цієї країни (а.с.28-30) і виїзд
за кордон є необхідністю для ведення
підприємницької та господарської
діяльності для отримання прибутків
від яких залежить також і сплата
боргів за зобов'язаннями покладеними
судом. Суду надано також копію
закордонного паспорта ОСОБА_6 (а.с.26-27)
з відмітками про виїзд за межі України
та повернення назад. Кількість
вказаних виїздів за кордон
підтверджує наведенні апелянтом у
апеляційній скарзі обставини.

Отже, за таких обставин, у суду першої
інстанції не було правових підстав для
задоволення подання. Наведені у
оскаржуваній ухвалі суду висновки
ґрунтуються на припущеннях, що в силу
положень частини 4 статті 60 ЦПК
України про доказування є
неприпустимим.

Суд неправильно витрактував норми
матеріального права за якими він
вирішив це подання та допустив
порушення норм процесуального права
яке призвело до неправильного
вирішення питання.

Відповідно до правил пункту 2 частини
1 статті 312 ЦПК України апеляційний суд
змінює, або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішене судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права.

За правилами пункту 1 частини 1 цієї
статті цього Кодексу ухвала суду
першої інстанції може бути залишена
без змін апеляційним судом лише у
випадку постановлення цієї ухвали
судом першої інстанції з додержанням
вимог закону.

Суд першої інстанції постановляючи
оскаржувану ухвалу не додержався
вимог закону, а тому апеляційну скаргу
слід задовольнити, ухвалу скасувати з
постановленням нової з цього питання
про відмову у задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 303, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Калинівського районного суду
Вінницької області від 18 вересня 2014
року скасувати та постановити ухвалу
з цього питання.

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Калинівського районного управління
юстиції Вінницької області про
тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві
виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає.

Судді: /підпис/
В.А. Іващук

/підпис/
В.С. Вавшко

/підпис/
С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя
В.А. Іващук