29 жовтня 2014 р. Центральний районний
суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.,
при секретарі - Аслановій Е.Е. ,
без участі сторін, -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про про припинення права власності на
частку у спільному майні та визнання
права індивідуальної власності на
В вересні 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача, в якому
просить встановити факт окремого
проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у період з
лютого 2011 року по 20 вересня 2012 року в
зв`язку з фактичним припиненням між
ними шлюбних відносин; припинити право
спільної сумісної власності
відповідачки на квартиру АДРЕСА_1 з
виплатою їй компенсаціїї її частки у
визнати за ним право індивідуальної
власності на вказану квартиру в цілому
У судове засідання представник
позивача надав заяву про розгляд
справи у його відсутність, вимоги
позову підтримав з обставин,
викладених у позові.
Відповідачка в судове засідання не
з'явилася , повідомлялася судом
належним чином, про причини неявки суду
Ухвалою суду справу розглянуто у
відсутності сторін в порядку заочного
розгляду, сокільки в справі достатньо
даних про права та взаємообов'язки
Дослідивши матеріали справи, судом
встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.
21 .06.2003 року між позивачем та ОСОБА_2
було зареєстровано шлюб, від якого
сторони мають двох неповнолітніх
дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 20
вересня 2012 року шлюб між сторонами
було розірвано. Як вбачається з тексту
зазначеного рішення, шлюбні відносини
між подружжям припнені з лютого 2011
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

01 липня 2008 року між ОСОБА_1 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю МЖК
«Миколаївмолодьбуд» укладений
інвестиційний договір № 31 про
інвестування будівництва житла, згідно
із яким об'єкт інвестування - квартира у
108 - квартирному, цегляному житловому
будинку, розташовану за адресою :
АДРЕСА_1, поверх - 2, кількість кімнат -
3(три) .

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було здійснено
інвестування грошових коштів в
будівництво квартири АДРЕСА_1, а ТОВ
«Миколаївмолодьбуд» здало в
експлуатацію цей будинок та передало у
володіння ОСОБА_1 зазначену квартиру.

22 квітня 2010 року на підставі рішення
виконавчого комітету Миколаївською
міською радою 22 квітня 2010 року ОСОБА_1
було видано Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно (Серія САС
№ 808563 ) - квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 71,5 кв. м. Право власності
позивача зареєстроване в
установленому законом порядку в КП
ММБТІ.

16 листопада 2010 року між ОСОБА_1 -
іпотекодатель та Миколаївським
регіональним управлінням Державної
спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» -
іпотекодежатель був укладений
іпотечний договір, на підставі якого
іпотекою - квартирою АДРЕСА_1 ,
збудованої на кредимтні кошти -
забезпечуються грошові зобов'язання за
основним договором (кредитним
договором № 245 від 07.07.2008 року та
додатковим договором від 02.02. 2010 року,
за яким ОСОБА_1 отримав
адресний(цільовий) кредит у сумі 264 446
грн. 00 коп., строком 98 кварталів з
кінцевим терміном його погашення до
01.01.2033 року - для здійснення
розрахунків за вищезазначеним
інвестиційним договором).

Як вбачається з витягів з державного
реєстру прав та обтяжень, квартира
вказана на теперішінй час перебуває
під забороною відчуження .

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

У ч. 6 ст. 57 СК визначено, що суд може
визнати особистою приватною власністю
дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним
за час їхнього окремого проживання у
зв'язку з фактичним припиненням
шлюбних відносин.

Згідно із зазначеними нормами при
вирішенні питання про визнання майна
подружжя їх спільною сумісною чи
особистою приватною власністю
з'ясуванню підлягають як підстави й час
набуття такого майна, так і обставини,
що свідчать про окреме проживання
подружжя у зв'язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин до
розірвання шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи (
додатку до кредитного договору-
графіку погашення позичальником
зобов'язань за кредитом , розрахунку
внесків позичальника ), у період з
моменту укладення кредитного договору
- 01.07.2008 року до моменту припинення
шлюбних відносин - лютий 2011 року
позивачем було зроблено платежів за 11
кварталів , що були спільним сумісними
коштами подружжя .Отже, під час
спільного проживання сторонами
фактично було оплачено 1198 часток
зазначеної квартири .

За такого , у відповідності до ст. ст. 60,
63, 68, 70 СК України, ст.ст. 316, 328, 355, 368, 372 ЦК
України , суд дійшов висновку, що 1198
часток спірної квартири є майном,
нажитим сторонами як подружжям під час
шлюбу .

У зв'язку із зазначеним, за умови
рівності часток у майні подружжя,
частка ОСОБА_2 складає 11/196.

Жодних достовірних та допустимих
доказів щодо наявності обставин,
передбачених ст. 57 та ч. 2 ст. 70 СК
України, сторони суду не надали.

Як вбачається із технічного паспорту,
спірна квартира складається з трьох
житлових кімнат, загальною житловою
площею 33,5 кв.м., розташована на другому
поверсі дев'ятиповерхового житлового
будинку. Виділити 11196 часток квартири в
складі житлових та підсобних приміщень
з організацією самостійного входу
технічно неможливо. Тому суд вважає
встановленим, що будинок не може бути
реально розділений з виділом кожному
із співвласників належної йому долі.

Ринкова вартість квартири на час
розгляду справи, як слідує зі Звіту з
незалежної оцінки визначення ринкової
вартості квартири ПП "Експертний центр
"Поділля" складає 198 254 грн.

Як слідує із матеріалів справи,
відповідачка не проживає в спірній
квартирі, а проживає у трикімнатній
квартирі АДРЕСА_3 .

Згідно квитанції від 21 жовтня 2014 року,
позивачем на депозитний рахунок ТУ ДСА
в Миколаївській області внесені кошти
у розмірі 11 000 грн. у рахунок
забезпечення сплати вартості належної
відповідачу частки квартири.

Згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України, право на
частку у спільному майні може бути
припинена якщо: 1) частка є незначною і
не може бути виділена в натурі, 2) річ є
неподільною, 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим, 4)
таке припинення не завдає істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сімї. Зі змісту вказаної норми
вбачається, що для припинення права
власності на частку в спільному майні
необхідна сукупність всіх умов,
суттєвим обмеженням, примусового
припинення права власності на частку у
спільному майні є передбачена п. 4 ч. 1
ст. 365 ЦК України умова - воно не повинно
завдати шкоди співвласникові та членам
його сім'ї.

Враховуючи наявність умов для
припинення права власності
відповідачки на частину квартири ,
оскільки на її частку припадає
приблизно 3, 5 кв.м. житлової площі, що не
відповідає площі однієї кімнати і таке
припинення вочевидь не завдає істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сімї, отже частку ОСОБА_2 в
спірному будинку можна вважати
незначною, що є підставою для
задоволення позову.

Таким чином, у згідно зі ст. ст. 360, 365 ЦК
України, суд вважає позов в цій частині
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню.

У відповідність зі ст. 88 ЦПК України
судові витрати сплачені при подачі
позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України
, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про
припинення права власності на частку у
спільному майні та визнання права
індивідуальної власності на квартиру -
задовольнити частково.

Припинити право спільної сумісної
власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1 , на
користь ОСОБА_2 в якості компенсації
вартості 11196 частки квартири АДРЕСА_1 ,
які знаходяться на депозитному рахунку
ТУ ДСА України в Миколаївській області,
шляхом їх виплати чи перерахування з
цього рахунку на користь ОСОБА_2 , ІНН
НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності в цілому на квартиру АДРЕСА_1
, загальною площею 71,5 кв. м.

Заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем протягом десяти днів з
дня його отримання шляхом подачі заяви
про його перегляд до Центрального
районного суду м.Миколаєва.

Рішення може бути оскаржене позивачем
через суд першої інстанції до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Гуденко О.А.