Справа № 380/1416/14-ц Головуючий у І
інстанції Лісовенко П.І.Провадження №
22-ц/780/6896/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської
Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 28 жовтня 2014 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «Дельта Банк»
звернувся до суду із зазначеним
позовом та просив у відповідності до
норм ст.ст.526, 631, 1046-1056 ЦК України
стягнути з відповідачки на його
користь заборгованість по кредитному
договору на загальну суму 3232,40 грн та
суму судових витрат у розмірі 243,60 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18.12.2012
р. між ПАТ КБ «Дельта Банк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір №003-28133-181212,
відповідно до якого позивач надав
відповідачу кредитну лінію у розмірі
30000,00 грн та на день укладання договору
встановлює ліміт Кредитної лінії на
рахунку в сумі 2900,40 грн, а відповідачка
зобов'язалася щомісяця в строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення частини суми заборгованості
за Кредитною лінією. Станом на 27.06.2014 р.
відповідачка належним чином
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, в результаті чого виникла
прострочена заборгованість.

Рішенням Тетіївського районного суду
Київської області від 28 жовтня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ПАТ КБ «Дельта Банк» подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказане рішення районного суду та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи.

Заперечуючи проти доводів апеляційної
скарги, ОСОБА_1 подала письмові
пояснення, обґрунтовуючи їх тим, що
дійсно вказаний договір між нею та
позивачем укладався, однак банківську
картку та ПІН-код вона не отримувала, з
відповідною заявою як це передбачено
договором до Банку не зверталася, тому
вважає, що Банк неправомірно звернувся
до суду з вимогою про стягнення з неї
коштів, оскільки останніх вона не
отримувала, та й не могла отримати без
відповідної картки та ПІН-коду, тому
просить апеляційну скаргу відхилити, а
рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 28 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду
першої інстанції в силі з наступних
підстав.

Так судом першої інстанції при
розгляді вказаної справи було
встановлено, що 18.12.2012 року між
публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» (надалі - Банк) та ОСОБА_1
було укладено договір №003-28133-181212 на
відкриття поточного рахунку з
використанням платіжної картки та
обслуговування платіжної картки,
згідно якого до умов якого Банк
відкриває відповідачу поточний
рахунок з використанням платіжної
картки НОМЕР_1, оформлює та надає в
користування платіжну картку, ПІН-код
до картки.(а.с.3-4).

Відповідно до п.1.3 Договору, банк надає
клієнту кредит шляхом відкриття
клієнту відновлювальної відкличної
кредитної лінії в загальному розмірі
30000 грн. та на день укладання цього
Договору встановлює ліміт кредитної
лінії на рахунку в сумі 2900,40 грн.

Відповідно до п.1.5 Договору, кредитні
кошти та власні кошти Держателя
використовуються для розрахунків за
товари чи послуги, що придбаваються
Держателем у суб'єктів господарювання ,
зняття готівки, виконання Держателем
своїх зобов'язань перед Банком за цим
Договором, та вчинення інших операцій,
які не заборонені діючим
законодавством України.

Відповідно до п. 3.6 Договору, Держатель
картки зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення заборгованості у вигляді
обов'язкового мінімального платежу
(ОМП), складові якого зазначаються у
Тарифах.

Звертаючись до суду із вказаним
позовом Банк мотивував свої вимоги тим,
що відповідач ОСОБА_1 не виконує
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок чого
станом на 27.06.2014 року загальна сума
заборгованості відповідача перед
Банком становить 3232 грн. 40 коп., яка
складається із: простроченого тіла
кредиту в сумі 2739,40грн., заборгованості
за комісіями в сумі 493грн., що
підтверджується розрахунком ціни
позову за кредитним договором
№003-28133-181212 (а.с.10).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи
у задоволенні позову суд першої
інстанції мотивував свій висновок тим,
що позивачем не надано суду доказів на
підтвердження факту отримання
відповідачем платіжної картки та
ПІН-коду, а також доказів про видачу
позивачем відповідачці грошових
коштів визначених в кредитному
договорі.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є
двостороннім договором, то права й
обов'язки виникають у кожного
контрагента.

Статтями 10,60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції проте,
що позивачем суду не надано достатніх
та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 в
порядку визначеним § 2 п. 1.2 розділу 1
Договору №003-28133-181212, зверталася до
Банку з письмовою заявою про видачу
картки та ПІН-коду, а також доказів того
що Банк їй видав картку та Пін-код для
користування вказаною карткою.

Враховуючи заперечення та клопотання
відповідача щодо надання Банком
доказів вручення платіжної картки, суд
ухвалою від 17.09.2014 року зобов'язав ПАТ
«Дельта Банк» надати оригінал
документу з підписом про отримання
ОСОБА_1 картки, ПІН коду та фотофіксацію
вручення карти.

Однак, ПАТ «Дельта Банк» не надав суду
даний оригінал, вказавши в письмовому
поясненні, що підтвердженням отримання
клієнтом вказаної карти є п.п.1.2
Кредитного договору, відповідно до
якого Банк оформлює та надає в
користування клієнту платіжну картку,
а також ПІН-код до картки, тобто, клієнт,
підписавши вищевказаний кредитний
договір підтверджує факт отримання ним
платіжної картки та ПІН-коду. (а.с.55).

Відповідно до п.1.2 розділу 1 Договору
№003-28133-181212, підписанням цього Договору
клієнт підтверджує надання своєї згоди
на наступний порядок видачі банком
картки та ПІН-коду, а саме: Клієнт
звертається до Банку з письмовою
заявою про видачу картки та ПІН-коду.

Проте, Банком до позовної заяви не
надано письмової заяви ОСОБА_1 про
видачу платіжної картки та ПІН-коду та
не надано інших достатніх та
допустимих доказів того грошові кошти
за вказаним договором отримувала саме
відповідачка у справі. Посилання
апелянта в доводах на те, що з вказаного
карткового рахунку було знято грошові
кошти та частково поповнено рахунок, не
є підтвердженням того, що саме ОСОБА_1
здійснювала вказані банківські
операції, оскільки відсутні допустимі
докази цього.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову,
оскільки при судовому розгляді
достовірно встановлено, що позивачем -
Банком відповідно до вимог ст.ст. 10, 60
ЦПК України, не подано суду належних
доказів на підтвердження факту
виконання банком свої зобов'язання
щодо видачі саме відповідачці ОСОБА_1
банківської картки та Пін-коду, без
отримання яких здійснення банківських
операцій відповідачкою є неможливим.

Тож доводи апелянта щодо порушення
норм процесуального та матеріального
права судом першої інстанції колегія
суддів вважає необґрунтованими та
такими, що не підлягають до
задоволення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції у
відповідності до норм ст. 308 ЦПК
України, розглядаючи вказаний спір
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, порушень норм процесуального
законодавства при розгляді справи не
допустив, тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 28 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.А.Яворський

судді:
Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв