Справа № 530/1965/14-ц
Номер провадження 2-о/530/95/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Зіньківський
районний суд Полтавської області в
складі: головуючого - судді Должко С.Р.,
при секретарі Кравченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Зіньків справу за
заявою

ОСОБА_1, заінтересована особа
Бірківська сільська рада
Зіньківського району Полтавської
області, про встановлення факту, що має
юридичне значення, -

В С
Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, заінтересована особа
Бірківська сільська рада, звернувся в
Зіньківський районний суд Полтавської
області із заявою про встановлення
факту, що має юридичне значення.

В заяві ОСОБА_1 вказав, що починаючи з
серпня 1984 року, проживає в АДРЕСА_1. Так
склалося, що його сім»я познайомилася з
одинокою жінкою, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
яка також проживала в АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2
померла у віці 75 років. При житті, у
заявника з нею була домовленість, що
він буде допомагати їй у веденні
господарства, а вона у свою чергу
заповість йому все своє майно.

04 березня 1993 року ОСОБА_2 зробила таке
заповітне розпорядження, що її
господарство, розташоване в АДРЕСА_1, і
все майно яке в ньому знаходиться
заповіла заявнику ОСОБА_1. При житті у
1997 році, відповідно до Указу Президента
про порядок паювання земель, ОСОБА_2
отримала земельну частку (пай), але
зміни до заповіту не внесла так, як
вважала, що він охоплює і дану земельну
ділянку.

З 1984 року і до дня смерті, заявник та
ОСОБА_2 практично проживали однією
сім»єю, хоча і мали різні господарства,
разом саджали та убирали огороди. В
останній час ОСОБА_2 часто хворіла і
перебувала на лікуванні в Зіньківській
ЦРЛ, в цей час заявник проживав в її
господарстві та виконував роботи по
господарству. Взимку, коли були великі
морози, ОСОБА_2, проживала в його
господарстві та допомагала у вихованні
дитини. Заявник постійно допомагав їй в
наданні медичної допомоги, у придбанні
продуктів харчування, проводив її
поховання за власні кошти.

Фактично завник та ОСОБА_2 проживали
однією сім»єю більше десяти років.

Встановлення даного факту необхідно
заявнику для отримання спадщини.

В судовому засіданні заявник, змінену
заяву підтримав повністю та просив її
задовольнити. Надав пояснення
аналогічні викладеним в заяві.

Суд, заслухавши пояснення заявника,
заінтересованої особи, заслухавши
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши
наявні матеріали справи та оцінивши їх
в сукупності, приходить до висновку, що
заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цивільно-процесуального кодексу
України.

Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України,
- цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України "Про
міжнародне приватне право". Якщо
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом,
застосовуються правила міжнародного
договору. Провадження в цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Закон, який
встановлює нові обов'язки, скасовує чи
звужує права, належні учасникам
цивільного процесу, чи обмежує їх
використання, не має зворотної дії в
часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", - рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержувати вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (частина перша статті 213 ЦПК).
Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).
Якщо є суперечності між нормами
процесуального чи матеріального права,
які підлягають застосуванню при
розгляді та вирішенні справи, то
рішення є законним, якщо судом
застосовано відповідно до частини
четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають
вищу юридичну силу. У разі наявності
суперечності між нормами законів
(кодексів), що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той з них,
який прийнято пізніше. При
встановленні суперечностей між
нормами права, які підлягають
застосуванню при розгляді та вирішенні
справи, суду також необхідно
враховувати роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
постанові від 1 листопада 1996 року № 9
"Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя".
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

В судовому засіданні було встановлено,
що із серпня 1984 року, ОСОБА_1 проживає в
АДРЕСА_1.

Згідно довідки Бірківської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на день
смерті була зареєстрована і проживала
в АДРЕСА_1 одна (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 75 років
(а.с.7).

04 березня 1993 року ОСОБА_2 скалала
заповіт, яким заповіла господарство,
розташоване в АДРЕСА_1, і все майно, що в
ньому знаходиться заявнику ОСОБА_1
(а.с.6). При житті у 1997 році, відповідно до
Указу Президента про порядок паювання
земель, ОСОБА_2 отримала земельну
частку (пай).

З 1984 року і до дня смерті, заявник та
ОСОБА_2 практично проживали однією
сім»єю, хоча і мали різні господарства,
разом саджали та убирали огороди, що
підтверджується довідкою Бірківської
сільської ради Зіньківського району
Полтавської області (а.с.10). В останній
час ОСОБА_2 часто хворіла і перебувала
на лікуванні в Зіньківській ЦРЛ, в цей
час заявник проживав в її господарстві
та виконував роботи по господарству.
Взимку, коли були великі морози, ОСОБА_2,
проживала в його господарстві. Заявник
постійно допомагав їй в наданні
медичної допомоги, у придбанні
продуктів харчування, проводив її
поховання за власні кошти.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили
суду, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали
однією сім»єю.

Керуючись ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223, 234-235
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа
Бірківська сільська рада
Зіньківського району Полтавської
області про встановлення факту, що має
юридичне значення - задовольнити
повністю.

Встановити факт того, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, житель АДРЕСА_1 та ОСОБА_2,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживали
однією сім»єю більше п»яти років.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня його
проголошення, апеляційна скарга
апеляційному суду подається через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області
С.Р.Должко