АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі - Троц В.О.

за участю:

представника позивача: Кушлак Є.А.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 червня 2014 року в справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно
одержаних коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року УПФ України у
Дніпровському районів м. Києва
звернулося з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення безпідставно одержаних
коштів у розмірі 2 985,04 грн. 04 коп. на
розрахунковий рахунок № в
Головному управлінні АТ «Ощадбанк» по
м. Києву та Київській області,
отримувач ГУ ПФУ в м. Києві.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 11.06.2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України у
Дніпровському районі м. Києва просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. Апелянт
посилався на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Справа № 755/11940/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/11207/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Яровенко
Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
у ході судового розгляду не було надано
в розумінні положень ст. ст. 58,59 ЦПК
України, належних та допустимих
доказів, які б свідчили про те, що
недобросовісні дії відповідача
призвели до переплати пенсії.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що
24.10.2007 року ОСОБА_2 звернулась із заявою
про призначення пенсії по інвалідності
із зазначенням дати народження 11.08.1961
року (а. с. 3). Шевченківським районним
УПФ України у м. Києва (протокол №58605
від 01.11.2007 року) була призначена пенсія
ОСОБА_2 за віком із зазначенням дати
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4), а не з
дати, яка була вказана відповідачкою у
її заяві. При взятті її на облік в УПФ
України Дніпровського району м. Києва,
дату її народження було виправлено, а
справу приведено у відповідність та з
18.09.2007 року призначено пенсію по
інвалідності у розмірі 695 грн. 26 коп.
Внаслідок помилки працівника
Шевченківського районного УПФ України
у м. Києві виникла переплата пенсії
відповідача в розмірі 2 985 грн. 04 коп.,
яку позивач і просив стягнути на свою
користь.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

За змістом ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»відрахування з пенсії,
сплаченої надміру проводяться в
установленому законом порядку на
підставі судового рішення лише
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не
підлягає поверненню безпідставно
набуті, зокрема пенсії, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Аналіз вищезгаданих норм права дає
можливість зробити висновок про те, що
законодавець передбачив повернення
пенсіонером надлишково сплачених
коштів у разі встановленого факту
зловживання з його боку або в разі
подання роботодавцем недостовірних
відомостей про заробіток або стаж.

Враховуючи, що з вищезгаданих обставин
при розгляді справи в суді першої
інстанції вищезгаданих фактів
встановлено не було, колегія суддів
вважає висновки суду першої інстанції
щодо відмови у задоволенні позову
правильними.

Доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду в суді першої
інстанції, по яким суд зробив висновки,
з якими погодилась і колегія суддів, в
зв'язку з чим вони не можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді: Т.О.
Невідома

А.А.Пікуль