22-ц/773/1460/14 Головуючий у 1 інстанції:
Пушкарчук В.П. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г.,
Свистун О.В.,

при секретарі Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_2 на
заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 7 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

16 липня 2013 року ПАТ КБ «Надра»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення. Позовні вимоги мотивував
тим, що 29 листопада 2007 року між
сторонами був укладений кредитний
договір № 7-ЖК, відповідно до умов якого
відповідач отримала кредит у сумі 68276,25
доларів США з кінцевим терміном
погашення заборгованості до 29
листопада 2032 року. Факт отримання
позичальником кредитних коштів
підтверджується заявою на видачу
готівки № 191 від 29 листопада 2007 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між сторонами 29
листопада 2007 року було укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
відповідач надала в іпотеку банку
нерухоме майно.

ОСОБА_1 своїх зобов'язань не виконала,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка станом на 1 квітня
2013 року становила 106833,83 доларів США, що
за курсом 7,993 відповідно до службового
розпорядження Національного банку
України від 1 квітня 2013 року складає
853922,80 грн., а тому позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки -
двокімнатну квартиру, загальною площею
44,8 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Луцьк,
АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_1, шляхом
проведення прилюдних торгів та
встановити початкову ціну реалізації
заставного майна згідно договору
іпотеки відповідно до експертної
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності під час здійснення
виконавчого провадження на підставі
Закону України «Про виконавче
провадження», виселити всіх мешканців
з вказаної квартири, стягнути з
відповідача на користь позивача
понесені судові витрати.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 7 листопада 2013 року позов
задоволено.

Постановлено звернути стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3,
належну на праві приватної власності
ОСОБА_1 в рахунок погашення
заборгованості перед ПАТ КБ «Надра»
Луцьке регіональне управління по
кредитному договору № 7-ЖК від 29
листопада 2007 року.

Визначити спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів та встановити початкову ціну
реалізації заставного майна згідно
договору іпотеки відповідно
експертної оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності під час
здійснення виконавчого провадження на
підставі Закону України «Про виконавче
провадження».

Виселити ОСОБА_1 з двокімнатної
квартири загальною площею 44,8 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Луцьк,
АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 29
листопада 2007 року за № 4116.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«Надра» Луцьке регіональне управління
3441 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21 липня 2014 року
заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення суду залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
представник відповідача ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій покликаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 7 листопада 2013 року і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце апеляційного
розгляду даної справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість заочного рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких
мотивів.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_1 не виконує належним чином своїх
зобов'язань щодо повернення коштів по
укладеному 29 листопада 2007 року
кредитному договору, в результаті чого
станом на 1 квітня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 106833,83 дол. США,
в зв'язку з чим позовні вимоги позивача
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості та виселення
відповідача підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вказаним
вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що 29 листопада 2007
року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір № 7-ЖК,
відповідно до умов якого останній було
надано грошові кошти у сумі 68276,25
доларів США з кінцевим терміном
погашення заборгованості до 29
листопада 2032 року зі сплатою 12,39 %
річних. Кредитні кошти надавалися на
проведення розрахунків за договором
купівлі-продажу двокімнатної квартири,
загальною площею 44,8 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Луцьк,
АДРЕСА_3 (а.с. 7-9).

Факт отримання позичальником
кредитних коштів підтверджується
заявою на видачу готівки № 191 від 29
листопада 2007 року (а.с. 10).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 29 листопада 2007
року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1
укладено договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_3 і
зареєстрований в реєстрі за № 4119, за
яким в іпотеку банку передано
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 44,8 кв.м., житловою
площею 27,1 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на
праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого 29 листопада 2007 року
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_3 і
зареєстрованого в реєстрі за № 4116.
Загальна вартість предмету іпотеки
згідно п. 1.2 договору іпотеки від 29
листопада 2007 року становить 379900 грн.
(а.с. 11, 12).

Позичальник ОСОБА_1 у зв'язку з
одруженням у 2008 році змінила прізвище
на ОСОБА_1 (а.с. 22-24).

27 січня 2010 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до
договору № 7-ЖК від 29 листопада 2007 року,
згідно якої внесено зміни до договору
щодо прізвища позичальника та
зазначено її місце проживання: АДРЕСА_2
(а.с. 59).

У зв'язку з невиконанням позичальником
умов кредитного договору станом на 1
квітня 2013 року утворилась
заборгованість в сумі 106833,83 дол. США, з
яких 67035,11 дол. США заборгованість по
тілу кредиту, 28825,55 дол. США
заборгованість по відсотках, 4145,54 дол.
США пеня за прострочення сплати
кредиту, 6827,63 дол. США штраф за
порушення вимог кредитного договору
(а.с. 20, 21).

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, у встановлений строк
(термін).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації.

Одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя виносить
рішення про виселення мешканців за
наявності підстав, передбачених
законом, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

В порушення норми матеріального права,
викладеній у ч. 1 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» суд першої інстанції в
резолютивній частині рішення
обмежився посиланням на кредитний
договір та не зазначив конкретний
розмір заборгованості та всі складові
вимог, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки.

Постановляючи рішення про виселення
відповідача суд не взяв до уваги, що
вимога про виселення від 22 березня 2013
року була направлена за адресою:
АДРЕСА_4, хоча ОСОБА_1 з 27 грудня 2007 року
зареєстрована у АДРЕСА_2, про що банку
було відомо із змісту додаткової угоди
№ 2 від 27 січня 2010 року, а тому колегія
суддів вважає обґрунтованими доводи
апеляційної скарги про те, що
відповідач не отримувала письмову
вимогу іпотекодержателя (а.с. 18).

Крім того, претензію про дострокове
погашення заборгованості від 22 березня
2013 року банк також направив за адресою:
АДРЕСА_4 (а.с. 19).

Отже, у зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи, порушенням норм матеріального
та процесуального права заочне рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню.

Позов про виселення задоволенню не
підлягає у зв'язку з недотриманням
позивачем порядку, встановленого ч. 2
ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

Постановляючи нове рішення в даній
справі в частині звернення стягнення
на предмет іпотеки суд апеляційної
інстанції зобов'язаний застосувати
чинний на даний час Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», протягом
дії якого не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Квартира АДРЕСА_2 використовується
відповідачем як місце постійного
проживання, загальна площа квартири не
перевищує 140 кв.м., будь-які інші
обмеження щодо застосування даного
Закону відсутні.

Тому при ухваленні власного судового
рішення, апеляційний суд застосовує
закон, який є чинним на час ухвалення
такого рішення.

Оскільки при вирішенні даного спору
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального та
процесуального права, тому відповідно
до вимог ст. 309 ЦПК України рішення суду
в даній справі підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 7 листопада 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді