Провадження № 2/127/1055/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.12.2014 року Вінницький
міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Бойко В.
М.,

за участю секретаря Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Вінницької міської ради про
встановлення земельного сервітуту,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області надійшов позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Вінницької міської ради про
встановлення земельного сервітуту.

Первісний позов мотивовано тим, що
позивач є власником земельної ділянки
площею 0,1000 га., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯВ № 705981 від 26
грудня 2006 року. Відповідач ОСОБА_2, яка є
власником сусідньої земельної ділянки,
що розташована за адресою: АДРЕСА_2
самовільно захопила частину належної
позивачу земельної ділянки площею 0.0008
га, встановивши паркан. З приводу
самовільного зайняття частини
належної земельної ділянки позивач
звернулась зі скаргою до Вінницької
міської ради. 28 вересня 2012 року
заступником директора Департаменту
архітектури, містобудування та
кадастру О. Бондарчуком був надісланий
лист за Д-0І- 28893/5-05-8, з якого вбачається,
що за результатами тахеометричної
зйомки існуючих меж земельної ділянки
будинковолодіння АДРЕСА_1 встановлено
факт захоплення частини земельної
ділянки, що перебуває у власності
позивача площею 0,0008 га. До листа була
додана копія плану визначення
самовільного захвату земель. На
пропозицію щодо добровільного
повернення позивачу самовільно
зайнятої частини земельної ділянки
відповідач відповідає відмовою, чим
порушує гарантоване Конституції
України, і ЦК України право власності.

Вищевказане і стало підставою для
звернення позивача-відповідача до суду
з вимогами усунути перешкоди, які
чинить ОСОБА_1 ОСОБА_2 у користуванні
частиною належної ОСОБА_1 земельної
ділянки площею 0, 0008 га розташованою за
адресою АДРЕСА_1, шляхом її зобов'язання
повернути ОСОБА_1 частину самовільно
зайнятої земельної ділянки перенісши
паркан на межу земельної ділянки, яка
визначена у державному акті на право
власності на земельну ділянку серії:ЯБ
№705981 від 26.12.2006р.

Відповідачем-позивачем подано
зустрічний позов, який ухвалою
Вінницького міського суду Вінницької
області від 30.01.2014р. об'єднано в одне
провадження з первісним позовом.

Зустрічний позов мотивовано тим, що
державний акт позивача є незаконним, бо
при виготовленні технічної
документації для нього ОСОБА_1 не
погоджено із відповідачем-позивачем
меж між земельними ділянками, тому в
відповідача-позивача зараз відсутній
як прохід, так і проїзд до її земельної
ділянки.

Відповідач-позивач стверджує, що
фактично вона немає можливості підходу
та під'їзду до будинку, тому змушена
звертатися до суду з даним зустрічним
позовом про встановлення сервітуту,
оскільки її будинок розташований таким
чином, що межує зі всіх сторін з
сусідніми земельними ділянками, не
маючи самостійного виходу на жодну з
вулиць. Хоча раніше був прохід, яким
позивач та члени її родини постійно
користувалися.

В заяві від 09.12.2014р. відповідач- позивач
зменшив позовні вимоги та просив суд
встановити на користь ОСОБА_2
безоплатний безстроковий сервітут на
земельну ділянку кадастровий номер
:01:029:0072, що належить ОСОБА_1 на
підставі державного акту серія ЯБ
№705981, яка розташована по АДРЕСА_1 на
право проходу, проїзду та влаштування
підземного дренажу до земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_3
відповідно до варіанту 1 визначеному в
додатку 2 Висновку Судової
земельно-технічної експертизи
виготовленої ТОВ "Експерно-юридична
фірма Соломон". № 234 від 22.09.2014р., решту
вимог просив суд залишити без розгляду.

Ухвалою Вінницького суду Вінницької
області від 25.12.2014р. зустрічну позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вінницької
міської ради про встановлення
земельного сервітуту в частині вимог
щодо встановлення безстрокового
земельного сервітуту на користь
ОСОБА_2, щодо земельної ділянки
належної ОСОБА_1 для визначення права
проходу розміром 9 кв.м. у визначеному
судово-технічною експертизою місці, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_1 на праві власності, та
в частині вимог, щодо зобов'язання
ОСОБА_1 утриматися від створення
перешкод у відводу через її ділянку
стічних вод без розгляду - залишено без
розгляду.

Вищевказане і стало підставою для
звернення до суду з даним позовом.

Представники позивача-відповідача в
судовому засіданні первісний позов
підтримали в повному обсязі проти
визнання зустрічного позову
заперечували.

Відповідач-позивач та його
представник в судовому засіданні проти
визнання первісного позову
заперечували, зустрічний позов
підтримали в повному обсязі.

Представник ВМР в судовому засіданні
покладався на розсуд суду.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що
позивачу-відповідачу належить
земельна ділянка площею 0,100 га яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯВ № 705981.( а. с. 7)

Як вбачається з листа департаменту
архітектури містобудування та
кадастру Вінницької міської ради від
28.09.2012р. - виїздом на місце 27.09.2012 року
представниками департаменту
архітектури, містобудування та
кадастру спільно з МКП "ВМЦіА" було
проведено інструментальне
дослідження. По результатам
тахеометричної зйомки існуючих меж
земельної ділянки будинковолодіння
АДРЕСА_1 встановлено факт захоплення
частини земельної ділянки, що
перебуває у приватній власності
позивача відповідно до Державного
акту, площею 0,0008га. ( а. с. 4)

Судом встановлено, що на звернення
відповідача до департаменту
архітектури містобудування та
кадастру Вінницької міської ради
листом від 12.08.2011р. № Б-01-7752/5-05-1
повідомлено, що використання частини
земельної ділянки можливо при
встановленні земельного сервітуту. ( а.
с. 39)

Як вбачається з договору дарування від
21.04.1987р. ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_2 ( яка
після одруження змінила своє прізвище
на "ОСОБА_2", що підтверджується
відповідним свідоцтвом про одруження (
а.с. 52)) житловий будинок з
господарськими будівлями в АДРЕСА_4 та
з розташованою на земельній ділянці
площею 600 кв. м. ( а. с. 47-48)

Згідно витягу з рішення ВМР від 22.09.2006р.
№381 ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 надано земельну
ділянку площею 321 кв.м. в
короткострокову оренду строком на 4
роки 10 місяців відповідно до договору
оренди. ( а. с. 49)

Висновком №234 судової
земельно-технічної експертизи від
22.09.2014р. здійсненого ТОВ
"Експертно-юридичною фірмою Соломон"
встановлено, що обслуговування
домоволодіння АДРЕСА_3 без становлення
земельного сервітуту не можливе. На
підставі наданих на дослідження
документів наявних в матеріалах справи
№127/26279/13-ц інвентаризаційної справи
№18662 на домоволодіння АДРЕСА_3
інвентаризаційної справи №13699 на
домоволодіння АДРЕСА_1 результатів
кадастрової зйомки земельних

ділянок розташованих по АДРЕСА_1
наданих ДП " Поділлягеодезкартографія"
та на підставі проведеного натурного
обстеження об'єктів дослідження,
відповідно до положення п.3.22, п. 7.36
ДБН360-92 "Містобудвання, планування та
забудова міських та сільських
поселень" надати безстрокового
земельного сервітуту, на земельній
ділянці, яка належить на праві
власності ОСОБА_1, для визначення місця
проходу і проїзду розміром 9 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1,та прилеглій до неї
земельній ділянці, власником якої є
Вінницька міська раді не
представляється за можливе. Відповідно
до положення ст.ст. 98, 99 Земельного
кодексу України дотриманням вимог п 3.22,
н.7.36 ДБН 360-92 "Містобудуванні планування
і забудова міських та сільських
поселень" на розгляд суду надаються
можливі варіанти 1,2 встановлення
земельного сервітуту на земельній
ділянці домоволодіння АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_1 та
прилеглій до неї земельній ділянці,
власником якої є Вінницька міська рада
для проходу та проїзду на
транспортному засобі. Надано 2 варіанти
встановлення земельного сервітуту. ( а.
с. 112-123)

Як вбачається з припису асоціації
органів самоорганізації населення ВМР
від 02.07.2012р. №88 ОСОБА_2 зобов'язано
привести паркан до належного вигляду. (
а. с. 145)

Як вбачається із витягу з рішення ВМР
від 22.09.2006р. ОСОБА_1 передано земельну
ділянку площею 321 м.кв. в
короткострокову оренду строком на 4
роки 10 місяців. ( а.с. 49)

Відповідно до договору оренди землі
укладеного між ВМР в особі секретаря
ВМР Моргунова С.А. (орендодавцем) та
(орендарем) ОСОБА_1 від 26.01.2007р. орендарю
на підставі Рішення ВМР від 25.06.2006р. №82
передано земельну ділянку загальною
площею 0,0321га під городництво
розташовану за адресою АДРЕСА_1. ( а. с.
72-75)

Додатком 2 до рішення ВМР від 01.07.2011р.
№339 продовжено ОСОБА_1 по АДРЕСА_1
термін дії договору оренди земельної
ділянки від 26.01.2007р. площею 321 кв. м.
строком на 4 роки 10 місяців, відповідно
до угоди про продовження терміну.( а. с.
85-86)

Згідно з витягу із рішення ВМР від
06.07.2012р. №858 відмовлено ОСОБА_1 в
поновленні терміну дії договору оренди
земельної ділянки площею 321 м.кв. від
26.01.2007р.( а. с. 176-177)

ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що
власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

ч.3 cт. 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно ст. 401 ЦК право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом Потреба встановлення
сервітуту виникає у тих випадках, коли
власник майна не може задовольнити
свої потреби будь-яким способом.

Частина 3 ст. 402 ЦК передбачає, що у разі
недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

Стаття 403 ЦК України передбачено, що
зміст сервітут визначає обсяг прав
щодо користування особою чужим майном.
Сервітут може бути встановлений на
певний строк або без визначення строку.
Особа, яка користується сервітутом,
зобов'язана вносити плату за
користування майном, якщо інше не
встановлено договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
не підлягає відчуженню. Сервітут не
позбавляє власника майна, щодо якого
він встановлений, права володіння,
користування та розпоряджання цим
майном. Сервітут зберігає чинність у
разі переходу до інших осіб права
власності на майно, щодо якого він
встановлений. Збитки, завдані
власникові (володільцеві) земельної
ділянки або іншого нерухомого майна,
особою, яка користується сервітутом,
підлягають відшкодуванню на загальних
підставах.

ч.1 ст. 158 ЗК України встановлено, що
земельні спори вирішуються судом,
органами місцевого самоврядування та
органами виконавчої влади з питань
земельних ресурсів.

Статтею 212 ЗК України передбачено, що
самовільно зайняті земельні ділянки
піддягають поверненню власникам.
Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Відповідно до ст. 98 ЗК право земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками).

Відповідно до ст. 99 Земельного кодексу
України власники або землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
встановлення такого земельного
сервітуту як право проходу до
сусідньої земельної ділянки. Зазначена
стаття визначає й конкретних суб'єктів
між якими виникають відносини щодо
сервітуту. А саме, частина 1 ст. 99 ЗК
визначає, що вимагати встановлення
видів земельних сервітутів можуть
власники або землекористувачі
земельних ділянок.

Відповідно до ст.100 ЗК сервітут може
бути встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут)

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму
ВСУ Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ від 16.04.2004 Вирішуючи
спори про встановлення сервітуту, суд
має враховувати, що земельний сервітут
встановлюється відносно певного
об'єкта і не залежить від власників цих
об'єктів, оскільки його дія
зберігається у разі переходу прав на
земельну ділянку, щодо якої його
встановлено, до іншої особи (частина
перша статті 401 ЦК ( 435-15 ), частина перша
статті 101 ЗК) ( 2768-14 ), а при встановленні
особистого сервітуту права
закріплюються за певною особою і він
припиняється внаслідок її смерті
(частина друга статті 401, пункт 6 частини
першої статті 406 ЦК). Види земельних
сервітутів, які можуть бути
встановлені рішенням суду, визначені
статтею 99 ЗК ( 2768-14 ); цей перелік не є
вичерпним. Встановлюючи земельний
сервітут на певний строк чи без
зазначення строку (постійний), суд має
враховувати, що метою сервітуту є
задоволення потреб власника або
землекористувача земельної ділянки
для ефективного її використання;
умовою встановлення є неможливість
задовольнити такі потреби в інший
спосіб, і в рішенні суд має чітко
визначити обсяг прав особи, що
звертається відносно обмеженого
користування чужим майном.

Суд бере до уваги, що позивачем-
відповідачем в судовому засіданні
зазначалось про те, що
відповідачем-позивачем пропущено
строк для звернення до суду, оскільки з
позовом до позивача- відповідача про
встановлення сервітуту ОСОБА_2
зверталась ще у 2008р., а тому на думку
позивача- відповідача наявні підстави
для відмови в задоволенні позову,
відповідачаем- позивачем в судовому
засіданні не заявлялось клопотання про
поновлення їй строку для звернення до
суду, враховуючи те, що порушення прав
відповідача- позивача є триваючим в
зв'язку з чим відповідачем- позивачем
не пропущено строк на звернення до суду
з даним позовом.

Таким чином, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, суд приходить до
висновку, що вимоги по первісному та
зустрічному позові знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
обґрунтовані, а отже підлягають
задоволенню в повному обсязі, таким
чином суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою задовольнити.

Усунути перешкоди, які чинить ОСОБА_1
ОСОБА_2 у користуванні частиною
належної ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 0, 0008 га розташованою за адресою
АДРЕСА_1, шляхом її зобов'язання
повернути ОСОБА_1 частину самовільно
зайнятої земельної ділянки перенісши
паркан на межу земельної ділянки, яка
визначена у державному акті на право
власності на земельну ділянку серії:ЯБ
№705981 від 26.12.2006р.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Вінницької міської ради про
встановлення земельного сервітуту -
задовольнити.

Встановити на користь ОСОБА_2
безоплатний безстроковий сервітут на
земельну ділянку кадастровий номер
:01:029:0072, що належить ОСОБА_1 на
підставі державного акту серія ЯБ
№705981, яка розташована по АДРЕСА_1 на
право проходу, проїзду та влаштування
підземного дренажу до земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_3
відповідно до варіанту 1 визначеному в
додатку 2 Висновку Судової
земельно-технічної експертизи
виготовленої ТОВ "Експерно-юридична
фірма Соломон". № 234 від 22.09.2014р.

Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача- позивача на користь
позивача-відповідача судовий збір у
розмірі 229,40 грн., а також стягнути з
позивача-відповідача на користь
позивача-відповідача судовий збір у
розмірі 229,40 грн. за подання до суду
зустрічного позову та 121,80 грн. за
клопотання про призначення експертизи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 98, 99, 100, 212, ЗК України, ст.ст. 2, 319,
391, 401,402, 403, Цивільного кодексу України,
постанови Пленуму ВСУ Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ від 16.04.2004 № 7, ст.ст. 15, 23, 88, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою задовольнити.

Усунути перешкоди, які чинить ОСОБА_1
ОСОБА_2 у користуванні частиною
належної ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 0, 0008 га розташованою за адресою
АДРЕСА_1, шляхом її зобов'язання
повернути ОСОБА_1 частину самовільно
зайнятої земельної ділянки перенісши
паркан на межу земельної ділянки, яка
визначена у державному акті на право
власності на земельну ділянку серії:ЯБ
№705981 від 26.12.2006р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Вінницької міської ради про
встановлення земельного сервітуту -
задовольнити.

Встановити на користь ОСОБА_2
безоплатний безстроковий сервітут на
земельну ділянку кадастровий номер
:01:029:0072, що належить ОСОБА_1 на
підставі державного акту серія ЯБ
№705981, яка розташована по АДРЕСА_1 на
право проходу, проїзду та влаштування
підземного дренажу до земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_3
відповідно до варіанту 1 визначеному в

додатку 2 Висновку Судової
земельно-технічної експертизи
виготовленої ТОВ "Експерно-юридична
фірма Соломон". № 234 від 22.09.2014р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 351, 20 грн.

Варіант 1 Додатку 2 Висновку Судової
земельно-технічної експертизи
виготовленої ТОВ "Експерно-юридична
фірма Соломон". № 234 від 22.09.2014р. є
невід'ємною частиною даного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: