СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22-ц/796/ 9629/2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Макаренко В.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.10.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 28.05.2014 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

ОСОБА_3

про захист честі, гідності та
ділової репутації

заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -

В с т а н о
в и л а :

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 28.05.2014 р. відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про захист честі, гідності та
ділової репутації.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення позивач просить скасувати це
рішення та постановити нове рішення по
суті позовних вимог та задовольнити
позов, посилаючись на його
незаконність, зокрема, що суд неповно
з"ясував обставини справи, не дав
належної оцінки доказам, порушив норми
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, посилаючись на те, що
інформація, викладена відповідачами у
зверненні від 29.04.2013 р. до Голови
Національної асоціації адвокатів
України та Прокуратури міста Києва є
такою, що не відповідає дійсності,
порочить його честь, гідність та ділову
репутацію.

Зазначав, що 29.04.2013 р. відповідачі
надіслали звернення до Голови
Національної асоціації адвокатів
України та Прокуратури міста Києва, в
якому поширили недостовірні відомості
щодо нього, звинувачення його
(позивача) у злочинних діяннях, що після
таких дій відповідачів, позивач
зазнав душевних страждань.

Тому, просив зобов'язати відповідачів
спростувати відомості, викладенні у
зверненні шляхом направлення
відповідного звернення на адресу
Голови Національної асоціації
адвокатів України та Прокуратури міста
Києва; зобов'язати відповідачів
вибачитись перед ним при свідках за
приниження його честі та гідності та
розповсюдження відомостей, які не
відповідають дійсності; стягнути з
відповідачів на його користь моральну
шкоду у розмірі 10 000,00 грн. та понесені
судові витрати.

Відповідач, заперечуючи проти позову
зазначав, що він як громадянин України
має право на звернення за захистом
своїх прав. Тому, він у зверненнях до
Голови Національної асоціації
адвокатів України та Прокуратури міста
Києва використав надане йому законом
та гарантоване Конституцією України
право на звернення щодо здійснення
вказаними органами перевірки відносно
ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст. 277 ЦК України зазначено, що
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Згідно ч.3 ст. 277 ЦК України передбачено,
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Згідно ст. 275 ЦК України, фізична особа
має право на захист свого особистого
немайнового права від протиправних
посягань інших осіб. Захист особистого
немайнового права здійснюється
способами, встановленими главою 3 цього
Кодексу.

Захист особистого немайнового права
може здійснюватися також іншим
способом відповідно до змісту цього
права, способу його порушення та
наслідків, що їх спричинило це
порушення.

Згідно п.15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.2009 року
№1 «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»,
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б)поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача;в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права тобто
або завдає шкоди відповідним особистим
немайновим благам, або перешкоджає
особі повно і своєчасно здійснювати
своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є
вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, гасел,
інших творів, а також розповсюдження
серед людей листівок, що за своїм
змістом або формою порочать гідність,
честь фізичної особи або ділової
репутації фізичної та юридичної особи.

Згідно ст.277 ЦК України, ст. 47-1 ЗУ «Про
інформацію» та п. 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», -
предметом судового захисту не є
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності (на
відміну від перевірки істинності
фактів) і спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

Згідно п.16 вказаної постанови, ст.40
Конституції України усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обгрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. Коли особа
звертається до зазначених органів із
заявою, в якій міститься та чи інша
інформація, і в разі, якщо цей орган
компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте,
якщо в ході перевірки інформація не
знайшла свого підтвердження, вказана
обставина не може сама по собі бути
підставою для задоволення позову,
оскільки, у такому випадку мала місце
реалізація особою конституційного
права, передбаченого ст.40 Конституції
України, а не поширення недостовірної
інформації.

Так, із наявного у матеріалах справи
звернення вбачається, що відповідач
звертався до відповідних органів з
приводу порушення його прав
позивачем, який був нотаріусом, під
час посвідчення заповіту від імені
його померлого батька на користь гр.
ОСОБА_4

Крім того, позивач наказом МЮ України
від 16.01.2007 р. за №1660 був позбавлений
права займатися нотаріальною
діяльністю, було анульовано його
свідоцтво, а його скарги з приводу
позбавлення права займатися
нотаріальною діяльністю були
відхилені, зокрема ухвалою Вищого
Адміністративного суду України від
22.06.2010 р.

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 22.03.2011 р., яке набрало
законної сили, було визнано недійсним
заповіт, посвідчений позивачем як
приватним нотаріусом КМНО від 10.06.2006 р.
та зареєстрований у реєстрі за № 1180-к,
від імені ОСОБА_5 (батька відповідача),
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь
ОСОБА_4

Також, за фактом шахрайських дій з
боку позивача щодо посвідчення
вказаного заповіту Шевченківським РУ
ГУ МВС України у м.Києві було порушено
кримінальну справу і проводилися
слідчі дії (лист прокуратури № 04/2 від
6.06.2012 р.).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції відповідач, зокрема, пояснив,
що він подав звернення до вказаних в
органів, оскільки, в наслідок дій
позивача він міг бути позбавлений
належної йому спадщини після батька.

Таким чином, судова колегія вважає, що
звернення відповідача до Голови
Національної асоціації адвокатів
України та Прокуратури міста Києва не
можна вважати поширенням негативної
інформації про особу, яка порочить її
честь та гідність, ділову репутацію, а
є використанням особою його права на
звернення.

Тому, суд правильно дійшов висновку
щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и
л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити, а
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 28.05.2014 р. - залишити без
змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :