Справа № 755/5869/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом Кредитної спілки "Аккорд" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
між ними та членом їх кредитної спілки -
відповідачем ОСОБА_1 11.03.2005 року було
укладено договір № В-15995. Згідно п.1.1
даного договору вони (позивач) надали
відповідачу кредит у розмірі 4 950 грн. На
день складання даного позову (січень 2014
року) заборгованість за тілом кредиту
становить 4 950 грн., за процентами - 4 496,84
грн., що в сумі складає 9 446,84 грн.
Відповідач здійснював оплати по
кредиту частково, по кілька платежів в
2007 році, 2008 році, 2009 році, 2011 та 2012 роках.
Згідно до ст.599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином. Крім вказаної
заборгованості по тілу кредиту та
процентах просили стягнути і
інфляційну складову та 3% річних, що
становить - 21 588 грн. 05 коп., на підставі
ст.625 ЦК України.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, надавали на всі судові засідання
заяви про розгляд даної справи без їх
участі.

Відповідач надав суду заяву про
розгляд справи у його відсутності, з
зазначенням, що позов він не визнає,
просить відмовити в його задоволенні,
кредит він отримав у 2005 році строком по
2006 рік, а до суду позивач звернувся в 2014
році через шість років після спливу
строку; суму грошових коштів він
сплатив, і дана сума перевищує ту, що
мав виплатити.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 11 березня 2005 року
між Кредитною спілкою "Аккорд" та
членом кредитної спілки "Аккорд" ОСОБА_1
був укладений договір № В-15883, згідно
якого Кредитна спілка надала
позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 4
950 грн. (п.1.1), а позичальник ОСОБА_1
зобов'язався щомісячно сплачувати
Спілці нараховані проценти та частину
кредиту в термін та розмірах не менше,
ніж зазначено в рекомендованому
графіку платежів (додаток №1). Проценти
за користування кредитом
нараховуються Спілкою на фактичний
залишок суми кредиту, виходячи з
розрахунку 0,148 за кожен день
користування кредитом.

З додатку №1 до договору №В-15883 від
11.03.2005 року слідує, що відповідач ОСОБА_1
мав сплачувати позивачу визначені суми
грошових коштів, які включать в себе
(без розбивки) і тіло кредиту, і
проценти. Такі виплати мали бути
щомісяця, 11 числа кожного місяця в
період з 11.03.2005 року по 11.03.2006 року.
Загальна сума, яку мав сплатити
відповідач позивачу (кредит та
проценти), в період з 11.03.2005 року по
11.03.2006 року, визначена позивачем в
додатку №1 до договору, і складає - 6 401,48
грн.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та у установлені договором
строки. Одностороння відмова від
зобов'язань або одностороння зміна
умов договору не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірах та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Строк, на який позивачем було надано
відповідачу кредит, є - з 11.03.2005 року по
11.03.2006 року, що визначено в графіку
платежів (в самому договорі строк дії
договору не зазначений). Встановлено,
що в період 2005-2006 років відповідач не
здійснював оплат по кредиту та
процентам. З наданих до справи
розрахунку заборгованості та копій
квитанцій вбачається, що відповідач в
період 2007-2012 роки сплатив на користь
позивача за спірним договором в
загальному суму - 14 900 грн. Дані кошти
позивачем були отримані та зараховані.

Таким чином, кінцевий строк дії
кредитного договору визначений - 11.03.2006
року. З того часу до часу звернення
позивача до суду сплинуло вісім років.
Встановлено, що у визначений договором
строк відповідач свої зобов'язання по
поверненню кредиту та сплаті процентів
не виконав, а після закінчення
вказаного строку сплатив позивачу
суму, більшу як в два рази, ніж
визначена кредитним договором
(графіком погашення кредиту з
процентами). Судом враховується і те, що
згідно умов договору позивач мав право
достроково розірвати договір і
повернути кредит та нараховані
відсотки, звернувшись з позовом до
суду, якщо позичальник протягом двох
місяців не сплатив взагалі або сплатив
не в повному обсязі платежі, узгоджені
сторонами в рекомендованому графіку
платежів (додаток №1). Враховуючи те, що
відповідач не здійснював оплат у
визначений у графіку період, право
звернення до суду позивач мав вже з
червня 2005 року.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлена
тривалістю у три роки.

Враховуючи викладене та зазначене
відповідачем в його заяві про сплив
строку, суд приходить до висновку, що в
задоволенні позовних вимог має бути
відмовлено в повному обсязі.

Та обставина, що відповідач після
спливу строку дії кредитного договору
здійснював оплати, свідчить про
наявність підстав преривання строку
позовної давності. Однак, враховуючи
принципи справедливості та розумності,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову має бути
відмовлено. При цьому враховується
наступне. Позивач, надавши відповідачу
строком на один рік в борг грошові
кошти в сумі 4 950 грн. (з процентами в
загальному до повернення сума - 6 401 грн.
48 коп.), в подальшому отримавши від
відповідача після закінчення строку
дії договору суму 14 900 грн. (фактично
вдвічі більшу), продовжує по цей час
нарахування боргу по тілу кредиту,
процентам, пені, додаткових штрафних
санкцій, і лише через п'ять років після
спливу строку позовної давності
звертається до суду з даним позовом та
просить суд стягнути з відповідача ще
суму в розмірі 31 034 грн. 89 коп. Тобто,
відповідач при отриманні кредиту в
сумі 4 950 грн. майже як через десять
років має сплатити позивачу суму
близько 46 000 грн. (з урахуванням вже
сплачених 14 900 грн.).

Враховується і те, що суд неодноразово
переносив розгляд справи, викликав
постійно в судові засідання сторону
позивача (при наявності заяви про
розгляд справи без участі представника
позивача) з метою повно та всебічно
з'ясувати спірні питання та обставини,
викладені вище. Однак, сторона позивача
до суду не з'являлася, постійно
надавали заяви про розгляд справи без
участі представника.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.257, 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,
ст.ст.60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог Кредитної
спілки "Аккорд" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: