Номер провадження: 22-ц/785/7431/14
Головуючий у першій інстанції Бондар
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3
на рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 15 листопада 2011 року у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

встановила:

25 грудня 2009 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен банк Аваль»
(далі - ПАТ «Райффайзен банк Аваль»)
звернулося до суду з позовом, в якому
ставило питання про стягнення
заборгованості за кредитним договором
на загальну суму 445 329,07 грн., судового
збору у сумі 1700 грн. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 120 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивував
тим, що між ВАТ «Райффайзен банк Аваль»
та ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір № 014/83122/85/85583 від 19 листопада 2007
року, відповідно до якого ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» надав йому
кредит у сумі 377 300 грн. терміном з 19.11.2007
року по 19.11.2027 рік під 14,2 відсотків
річних з погашенням кредиту та
відсотків за користування кредитом
щомісячно, згідно графіку погашення
кредиту та відсотків (далі - Кредитний
договір). Однак відповідач порушив
умови повернення суми кредиту,
відсотків річних за користування
кредитом, та інших платежів, згідно
умов, положень та графіку погашення
кредиту. Станом на 18 листопада 2009 року
загальна сума заборгованості за
Кредитним договором склала 445 329,07 грн.

Посилаючись на вищевказане, ПАТ
«Райффайзен банк Аваль», яке є
правонаступником ВАТ «Райффайзен банк
Аваль» просило його позовні вимоги
задовольнити.

Заочним рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 30 вересня 2010
року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен
банк Аваль» були задоволені в повному
обсязі (а.с.70-71).

Ухвалою того ж суду від 04 жовтня 2011 року
за заявою ОСОБА_3 зазначене заочне
рішення було скасовано, справу було
призначено до розгляду в загальному
порядку.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов не визнав та просив суд у його
задоволенні відмовити.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 15 листопада 2011 року позовні
вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль»
були задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить
питання про скасування вищевказаного
рішення та ухвалення нового, яким у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» відмовити у
повному обсязі, посилаючись на те, що
рішення суду ухвалено із порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

До суду апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_3 не з'явився, будучи
належним чином повідомленим про час і
місце розгляду справи, та незважаючи на
те, що розгляд справи відкладався саме
за клопотанням ОСОБА_3 (а.с. 170-172).

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що 19
листопада 2007 року між сторонами був
укладений Кредитний договір,
відповідно до умов якого ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» надав йому
кредит у сумі 377 300 грн. терміном з 19.11.2007
року по 19.11.2027 рік під 14,2 відсотків
річних з погашенням кредиту та
відсотків за користування кредитом
щомісячно, згідно графіку погашення
кредиту та відсотків.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 порушив
умови повернення суми кредиту,
відсотків річних за користування
кредитом, та інших платежів, згідно
умов, положень та графіку погашення
кредиту, суд обґрунтовано стягнув з
нього кредитну заборгованість, яка
станом на 18 листопада 2009 року склала 445
329,07 грн.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 19
листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль», в особі Одеської обласної
дирекції «Райффайзен Банк Аваль», та
ОСОБА_3 був укладений Кредитний
договір, відповідно до умов якого ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» надав
відповідачу кредит у сумі 377 300 грн.
терміном з 19.11.2007 року по 19.11.2027 рік під
14.2 відсотків річних з погашенням
кредиту та відсотків за користування
кредитом щомісячно, згідно графіку
погашення кредиту та відсотків.

При цьому, позивач особисто отримав в
касі ВАТ «Раффайзен Банк Аваль» 371 724,14
грн., що підтверджується відповідною
квитанцією від 19 листопада 2007 року
(а.с.11).

Решта суми кредиту, а саме 5575,86 грн. були
залишені позивачу в якості авансу
додаткових процентів за користування
кредитом, які відповідач ОСОБА_3 мав
сплатити в день отримання кредиту, що
підтверджується 1.4 Кредитного договору
(а.с.12).

Тобто, відповідач ОСОБА_3 отримав
кредит на суму 377 300 грн., що відповідає
його заяві на отримання кредиту (а.с.8),
із яких 5575,86 грн. залишив у відповідача
в якості авансу додаткових процентів
за користування кредитом.

Зазначеними обставинами
спростовуються доводи заявника
апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що
ним отримано в кредит лише 371 724,14 грн., а
не 377 300 грн.

Таким чином, оскільки відповідач
ОСОБА_3 порушив умови повернення суми
кредиту, відсотків річних за
користування кредитом, та інших
платежів, то станом на 18 листопада 2009
року загальна сума заборгованості за
Кредитним договором склала 445 329,07 грн.,
та яка складається з наступних
складових:

-заборгованість за кредитом - 366 286
(триста шістдесят шість тисяч двісті
вісімдесят шість) грн. 86 коп.,

-заборгованість за відсотками - 259
(двісті п'ятдесят дев'ять ) грн. 91 коп.,

-заборгованість за простроченими
відсотками 45 184(сорок п'ять тисяч сто
вісімдесят чотири) грн. 35 коп.,

-заборгованість за пенею - 33 597 (тридцять
три тисячі п'ятсот дев'яносто сім) грн. 94
коп.

Доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що суд не
перевірив розрахунок заборгованості і
не переконався в тому, що загальна сума
заборгованості по кредиту склала 445
329,07 грн. спростовуються наявним у
справі розрахунком (а.с.19-23), який не
спростований ні матеріалами справи, ні
апелянтом ОСОБА_3

Ухвалюючи судове рішення, суд
обгрунтовано виходив із вимог,
передбачених ст. 1054 ЦК України, згідно
якої за кредитним договором банк або
інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 ЦК
України, якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Таким чином, суд дійшов обгрунтованого
висновку про те, що за змістом ч. 2 ст. 1050
ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому.

З цих підстав спростовуються доводи
апелянта про те, що ПАТ «Райффайзен
Банк» не мав правових підстав для
дострокового стягнення суми кредитної
заборгованості.

Що стосується доводів апелянта про те,
що ПАТ «Райффайзен Банк» не направляв
йому письмової вимоги про необхідність
дострокового виконання грошових
зобов'язань за кредитним договором, то
вони спростовуються наявністю в
матеріалах справи такої вимоги від
26.08.2009 року (а.с.35).

Крім того, колегія суддів зазначає, що
позивач звернувся до суду з позовом
25.12.2009 року, тобто майже 5 років тому, з
липня 2011 року відповідачу стало відомо
про судовий порядок вирішення спору, що
підтверджується його заявою про
перегляд заочного рішення (а.с.77), однак
він до теперішнього часу кредитну
заборгованість не погасив.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ч.1
ст. 625 ЦК України, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов кредитного договору
та Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З підстав викладеного, суд дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог ПАТ «Райффайзен Банк».

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
заперечень проти позовних вимог та
доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Враховуючи, що при зверненні до суду з
апеляційною скаргою її заявник ОСОБА_3
не сплатив судовий збір у сумі 1327 грн., у
відповідності до ст. 88 ЦПК України
колегія суддів вважає за необхідне за
результатами розгляду справи в суді
апеляційної інстанції вказаний
судовий збір стягнути з ОСОБА_3 на
користь державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 15 листопада 2011 року залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Державного бюджету України судовий
збір за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції у сумі 1327 грн.
(одна тисяча триста двадцять сім
гривень).

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко