Справа № 152/1026/14-ц Провадження №
22-ц/772/3522/2014Головуючий в суді першої
інстанції Славінська Н. Л.Категорія
44Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої : Шемети Т.М.

Суддів: Матківської М.В., Марчук В.С.

при секретарі: Сніжко О.А.

з участю представника ПрАТ «Рахнянське
СП «Агромаш» Плугового Р.Р.,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці в залі судових
засідань № 1 апеляційного суду
Вінницької області цивільну справу за
позовом приватного акціонерного
«Рахнянське спеціалізоване
підприємство «Агромаш» до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в здійсненні права
користування квартирою шляхом
виселення з жилої площі особи, яка
тимчасово проживає в ній, третя особа
без самостійних вимог на боці
відповідача Рахнівсько-Лісова
сільська рада Шаргородського району
Вінницької області

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Шаргородського районного суду
Вінницької області від 19.08.2014 року, -

встановила:

ПрАТ «Рахнянське СП «Агромаш»
звернувся до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 без жодних
правових підстав вселилася та проживає
в квартирі АДРЕСА_1, будинок належить
позивачеві на праві власності. Просив
винести рішення, яким усунути
перешкоди у здійсненні ним права
власності шляхом виселення ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Шаргородського районного
суду Вінницької області від 19.08.2014 року
позов задоволено та вирішено: усунути
перешкоди у здійсненні ПРАТ
«Рахнянське СП «Агромаш» права
користування належним йому на праві
власності на підставі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданого Рахнівсько-Лісовою сільською
радою 25.05.2007 року, майном - квартирою
АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири без надання
іншого житлового приміщення.

Не погодившись із ухваленим по справі
рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу, яку мотивує тим, що суд не
визначив правовий статус квартири,
зазначивши що вона належить до
громадського житлового фонду, не взяв
до уваги, що це приміщення - стара
контора державного підприємства
«Сільгосптехніка», яка в подальшому
була переобладнана під три квартири.
Відповідач вказує на те, що, на її думку,
дане житло відноситься до державного
житлового фонду, набуття права
власності позивачем на цю будівлю є
незаконним, що позбавляє її можливості
реалізувати своє право на
приватизацію. Не взято до уваги судом і
те, що вона проживала в квартирі з 14
травня 1990 року на умовах безстрокового
найму житла, а позивач набув права
власності на будівлю лише в 2007 році,
вона зареєстрована за вказаною
адресою, сплачує комунальні послуги.
ОСОБА_3 вказує також на те, що вона
зайняла дану квартиру підставно:
написала заяву на ім'я керівника
«Сільгосптехніка» та їй дозволили
вселення, вона сплачувала комунальні
платежі, зробила за власний кошт ремонт
квартири, вважає, що в позивача сплив
строк на звернення до суду, так як з
моменту набуття ним права власності на
будівлю (з 2007 року) пройшло сім років.
Тому за результатами апеляційного
розгляду просить зазначене рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_3 та її представник адвокат
ОСОБА_4 подану апеляційну скаргу
підтримали з викладених у ній підстав.
Представник позивача Плуговий Р.Р.
проти задоволення апеляційної скарги
заперечив, зазначив, що відповідач без
будь-яких правових підстав проживає в
квартирі, яка належить ПрАТ
«Рахнянське СП «Агромаш», на будь-які
умови для укладення договору оренди не
погоджується: час для укладення
мирової угоди надавав і суд першої
інстанції, і апеляційний суд.
Представник третьої особи без
самостійних вимог на боці відповідача
Рахнівсько-Лісової сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області в судове засідання
апеляційного суду не з'явився. Про день
та час розгляду справи повідомлений
належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути закон ним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються,
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Умовами обґрунтованості є повне і
всебічне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, доведеність тих
обставин, які суд вважає встановленими,
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції в повній
мірі відповідає цим вимогам.

Згідно зі ч.3 ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Судом було встановлено наступні факти
та відповідні їм правовідносини:

ПрАТ «Рахнянське СП «Агромаш»
(правонаступник ВАТ «Рахнянське «СП
«Агромаш» (а.с.29) ) є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, загальною площею 112, 84
кв.м., житловою площею 84,11 кв.м., який
складається з трьох квартир (копія
інвентаризаційної справи на а.с.8-11):
право власності підтверджено
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 25.05.2007 року (а.с. 5)
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (а.с.7).

-2-

Відповідач ОСОБА_3 проживає в квартирі
АДРЕСА_1 та зареєстрована в ній, що
підтверджено довідкою
Рахнівсько-Лісової сільської ради від
23.06.2014 року № 207 (а.с.30), записами в
погосподарській книзі (а.с.64). У витягах
з по господарських книг (а.с. 60-63)
зазначено, що відповідач зареєстрована
в АДРЕСА_2, однак поясненнями
представника Рахнівсько-Лісової
сільської ради було доведено, що при
веденні по господарських книг було
допущено описку і насправді відповідач
проживала і продовжує проживати в
АДРЕСА_1, ця обставина не заперечується
і сторонами по справі.

Відповідач проживає в спірній квартирі
з 08.01.1993 року та частково здійснювала
оплату квартплати (а.с.56-59).

Суд першої інстанції вірно визначив, що
право власності є непорушним (ст. 321 ЦК
України), відповідно до ч.3 ст. 4 ЖК
України, до встановлених судом
правовідносин застосовуються правила,
встановлені для громадського
житлового фонду та, задовольняючи
позов, виходив з того, що відповідач
вселилася в квартиру без достатньої
правової підстави: ордер їй не
видавався, будь-які цивільно-правові
угоди на право проживання відповідачки
у квартирі позивача не укладалися,
сплата нею квартплати не дає підстав
для виникнення в неї права
користування кватирою, належною
позивачеві на праві власності.
Оскільки добровільно звільнити
займане житло вона не бажає, самоправно
його зайняла, а тому підлягає виселенню
на підставі ст. 116 ЖК України без
надання їй іншого житлового
приміщення.

Такий висновок суду вірний та
ґрунтується на нормах закону і
здобутих доказах по справі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 58
Житлового кодексу України на підставі
рішення про надання жилого приміщення
в будинку державного або громадського
житлового фонду виконавчий комітет
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів видає громадянинові ордер,
який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення. Ордер на жиле
приміщення є адміністративним актом,
що видається виконавчим органом
місцевого самоврядування до
компетенції якого входить вирішення
питань, пов'язаних з наданням житлових
приміщень.

Відповідач у судовому засіданні суду
першої інстанції та в судовому
засіданні апеляційного суду визнала,
що ордер на вселення у спірну квартиру
їй не видавався, вона вселилася в
квартиру з дозволу тодішнього
керівника «Агромаш».

Однак будинок АДРЕСА_1, до складу якого
входить квартира АДРЕСА_1, в якій
проживає відповідач, належить на праві
власності ПрАТ «Рахнянське СП
«Агромаш», а усний дозвіл, на який
посилається відповідач ОСОБА_3, не
створює будь-яких правових підстав для
вселення, оскільки до компетенції
керівника «Агромаш» не відносилось
вирішення питання надання житла. Отже,
факт користування відповідачкою
спірною квартирою без достатніх
правових підстав є доведеним та
викладеним в апеляційній скарзі не
спростовано.

Таким чином, з урахуванням норм статті
116 частини 3 ЖК УРСР, колегія суддів
погоджується з рішенням місцевого суду
про необхідність виселення
відповідачки з квартири, яку вона
зайняла самоправно.

В суді першої інстанції відповідач
ОСОБА_3 заявляла про застосування
наслідків пропуску строку позовної
давності, так як позивач став власником
будинку з 2007 року, а тому саме з цього
часу в нього виникло право на позов,
Одним із аргументів апеляційної скарги
є те, що ОСОБА_3 вказує про
безпідставність незастосування судом
першої інстанції наслідків пропуску
строку позовної давності.

Користування чужим майном без
достатньої правової підстави є
триваючим порушенням прав власника,
який має право в порядку статті 391 ЦК
України вимагати усунення перешкод в
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Тому суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що оскільки порушення
прав позивача з боку відповідачки - це
тривале порушення, то позивачем не
пропущено строк позовної давності для
захисту права власності.

Таким чином, розглядаючи справу за
апеляційною скаргою на оскаржуване
рішення, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив і оцінив фактичні
обставини у справі, подані сторонами
докази, вірно визначився з характером
правовідносин, викладене в апеляційній
скарзі не спростовує вірний висновок
суду першої інстанції, тому на підставі
ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, як таке, що
постановлене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шаргородського районного суду
Вінницької області від 19.08.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча:
Т.М.Шемета

Судді:
М.В. Матківська

В.С. Марчук