Справа № 583/2688/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого судді
Ільченко В.М.

при секретарі
Вербі Н.О.

за участю позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

їх представника
ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

його представника
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Охтирка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання права власності,
об'єднану зі справою за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_1, ОСОБА_8, третя особа
Управління Державної міграційної
служби в Сумській області про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2014 року відкрито провадження у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про визнання права власності.
21.07.2014 року відкрито провадження у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житлом.
Ухвалою від 01.08.2014 року позови об'єднані
в одне провадження.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_9 свої вимоги,
в наступному уточнені, мотивують
наступним. 09.10.1982 року ОСОБА_1 уклала
шлюб з відповідачем. Від шлюбу народила
дочку ОСОБА_21., ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. З часу укладення
шлюбу ОСОБА_1 разом з відповідачем
проживали в господарстві по АДРЕСА_1, що
мало статус колгоспного двору, головою
якого була мати відповідача, ОСОБА_10 З
1982 року як позивачка так і відповідач
працювали та були членами колгоспу.
04.08.1988 року Охтирським райвиконкомом
ОСОБА_10 було видано свідоцтво про право
власності на будинок як голові
колгоспного двору. Після смерті ОСОБА_10
відповідачу було видане свідоцтво про
право на спадщину за законом та за ним
одноособово було зареєстроване право
власності на житловий будинок.
Оскільки на час набрання чинності
Законом України «Про власність»
членами колгоспного двору були ОСОБА_10,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та неповнолітні ОСОБА_11,
ОСОБА_12, порушують питання про визнання
незаконним та скасування свідоцтва про
право особистої власності на жилий
будинок, видане Охтирським
райвиконкомом 04.08.1988 року ОСОБА_10;
визнання незаконним та скасування
свідоцтва про право на спадщину за
законом, видане Охтирською
райдержнотконторою 08.12.1998 року ОСОБА_13
та визнання за кожною з позивачок права
власності на 1/5 частину будинку та
господарських споруд та земельної
ділянки площею 0,6 га, наданою для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства за
адресою: АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_4 свої вимоги, в
наступному уточнені, мотивує тим, що
являється власником будинку АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом. В будинку
зареєстровані його колишня дружина
ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 Шлюб між ним та
ОСОБА_1 був розірваний 25.12.2012 року. З 2012
року ОСОБА_1 забрала свої речі та
фактично не проживає у будинку. ОСОБА_2
не проживає в будинку з 2011 року.
Оскільки він одноособово несе витрати
з утримання будинку, відповідачі
участі в утриманні будинку не
приймають, тривалий час відсутні за
місцем реєстрації, їх реєстрація
порушує його право на безперешкодну
реалізацію майна, порушує питання про
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням.

Ухвалою суду від 28.10.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині
визнання права власності на частину
земельної ділянки за заявою позивачів
були залишені без розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
заявлені вимоги підтримала та суду
пояснила, що з 1982 року і до 2012 року
постійно проживала в будинку по
АДРЕСА_1. До 1993 року працювала в
колгоспі, була членом колгоспного
двору. В 1998 році ОСОБА_10 померла і
будинок переоформили на відповідача,
чому вона не заперечувала, оскільки
вважала, що має право на частку у
будинку. Сім'єю продовжували проживати
разом, поліпшували житлові умови,
робили ремонт кімнат та господарських
споруд. В 2012 році шлюб був розірваний
внаслідок неналежної поведінки
відповідача, який створював неможливі
умови для проживання, тому вона виїхала
з будинку і на даний час проживає у
найманому житлі. В 2014 році від
односельчан їй стало відомо, що
відповідач не визнає її права на частку
у будинку. Зазначена обставина змусила
її звернутися до суду та порушити
питання про визнання за нею права на 1/5
частину будинку, так як станом на 1991 рік
в господарстві було зареєстровано 5
осіб. Проти позову ОСОБА_4 заперечує,
так як вважає, що має право на частку у
будинку.

Позивачка ОСОБА_2 вимоги підтримала і
суду пояснила, що з народження до 1999
року проживала в АДРЕСА_1 разом з
батьками. Приймала участь у житті сім'ї,
допомагали батькам по господарству,
доглядали худобу. До 1990 року в
господарстві також проживала її тітка,
ОСОБА_6, після чого виїхала. Позивачка
виїхала, в 2001 році повернулася і
проживала до 2004 року, після чого вийшла
заміж, зналася з реєстрації місця
проживання. В 2011 році знову була
зареєстрована в будинку, хоча вже
фактично не проживала. Вважає, що має
право на 1/5 частку у будинку як член
колгоспного двору. Так як в 2014 році від
матері їй стало відомо, що батько не
визнає її права на частку, звернулася
до суду з позовом. Проти позову ОСОБА_4
заперечує, так як вважає, що має право
на частку у будинку.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову
заперечив та наполягає на задоволенні
його вимог щодо визнання ОСОБА_14 та
ОСОБА_2 такими, що втратили право
користування житлом. Зазначив, що
ОСОБА_1 було відомо про оформлення ним
будинку як спадщини після померлої
ОСОБА_10, в зв'язку з чим вважає, що
позивачами був пропущений строк
позовної давності, про що ним подана
заява.

Представник відповідача проти позову
заперечив та зазначив, що вимоги щодо
визнання недійсним свідоцтва про право
особистої власності на жилий будинок,
виданого Охтирським райвиконкомом
04.08.1988 року ОСОБА_10, необґрунтовані,
оскільки свідоцтво видане ОСОБА_10 як
голові колгоспного двору. Дійсно
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на 15.04.1991 року
(час набрання чинності законом України
«Про власність»), були членами
колгоспного двору. Однак на той час
членами колгоспного двору, крім
позивачів, були ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_12
та ОСОБА_6, як дочка голови колгоспного
двору ОСОБА_10, тому позивачі могли
порушувати питання про визнання за
ними права власності лише по 1/6 частині.
Разом з тим, незважаючи на наявність у
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на частку у
колгоспному дворі, відсутні підстави
для задоволення їх вимог в зв'язку з
необхідністю застосування наслідків
пропуску строку позовної давності,
оскільки позивач ОСОБА_1, як дружина
ОСОБА_4, була обізнана про оформлення
останнім будинку як спадку після
смерті матері, ОСОБА_10, так як сама
приймала в цьому участь. Натомість,
позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню,
оскільки ОСОБА_15 та ОСОБА_2 більше року
без поважної причини не проживають у
будинку, не приймають участь в його
утриманні, а їх реєстрація створює
ОСОБА_4 перешкоди у праві
розпоряджатися своєю власністю.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилася, згідно наданої заяви
просить розглянути справу без її
участі та зазначає, що заперечує проти
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
оскільки вона також станом на 15.04.1991
року не втратила права на частку у
майні колгоспного двору. Крім того,
після оформлення права власності на
будинок пройшов досить значний час, що
є підставою для застосування строку
позовної давності, оскільки ОСОБА_1
було відомо, що будинок та земельна
ділянка зареєстровані за ОСОБА_4
Напередодні оформлення свідоцтва про
право на спадщину ОСОБА_1 та ОСОБА_4
приїздили до неї з метою вирішення
питання про відмову від спадщини.

Третя особа ОСОБА_7, допитаний судом як
свідок, суду пояснив, що проживав разом
з батьками з народження в будинку по
АДРЕСА_1. Також в будинку раніше
проживала його тітка ОСОБА_6, яка потім
виїхала на навчання, після чого
проживала не постійно, а через деякий
час виїхала назовсім. Мати в будинку не
проживає з 2012 року. Його сестра ОСОБА_2 з
2005-2006 років проживає не постійно,
останній час взагалі не проживає. Крім
того, від батька йому стало відомо, що
реєстрацію сестри здійснили без його
згоди.

Представник від Управління Державної
міграційної служби в Сумській області
до суду не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений, заяв про
відкладення розгляду справи чи про
розгляд справи без участі представника
не надходило.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 останнім часом не проживають
в будинку з часу, вказаного в довідці
сільради. Йому відомо, що після смерті
ОСОБА_10 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 їздили до
ОСОБА_6 за дозволом на переоформлення
будинку. Йому не відомо, коли саме
ОСОБА_6 виписалася з будинку, однак вона
відвідувала ОСОБА_10 за життя.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що після
смерті ОСОБА_10 ОСОБА_4 та ОСОБА_1
приїздили до його дружини, яка є
донькою ОСОБА_10, щоб остання написала
заяву про відмову від спадщини. Після
цього будинок переоформили на ОСОБА_4
ОСОБА_6 також є дочкою ОСОБА_10 та
проживала разом з матір'ю до того часу,
поки не виїхала на навчання. Після
цього була направлена до Краснопілля.
Його дружина ОСОБА_18 не проживає в
будинку АДРЕСА_1 з 1978 року.

Суд проаналізував матеріали справи,
вислухав пояснення сторін, врахував
покази свідків, дослідив письмові
докази, дійшов наступного висновку.

Спір між сторонами виник з
правовідносин, що регулюють право на
майно колгоспного двору.

09.10.1982 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1
Грінченківською сільською радою
Охтирського району Сумської області
зареєстрований шлюб, актовий запис № 6,
що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 стала
проживати разом з чоловіком та
свекрухою ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується записами в
погосподарських книгах
Грінченківської сільради народних
депутатів та відміткою про реєстрацію
місця проживання в паспорті позивачки.

В шлюбі народилися ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження. В наступному, ОСОБА_11 в
зв'язку з укладенням шлюбу змінила
прізвище на «ОСОБА_11», потім на
«ОСОБА_11», що підтверджується рішенням
Охтирського міськрайсуду Сумської
області про розірвання шлюбу від 08.09.2010
року та свідоцтвом про шлюб, виданим
відділом ДРАЦС по м. Охтирка
Охтирського міськрайонного управління
юстиції 09.11.2011 року.

04.08.1988 року виконкомом Охтирської
райради народних депутатів було видане
свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_2, який належить колгоспному
двору, головою якого є ОСОБА_10

Як вбачається з записів в
погосподарських книгах
Грінченківської сільради народних
депутатів за 1983-1985 роки, спірний
будинок належав до суспільної групи
господарств - колгоспний двір, головою
якого була ОСОБА_19 За цей період в
господарстві були зареєстровані:

ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_5;

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце роботи
-колгосп, доярка;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце роботи -
колгосп, шофер;

ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_8, учениця;

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, місце роботи -
колгосп, доярка, 1985 р. - бухгалтер;

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_10

Згідно записів погосподарської книги
Грінченківської сільради народних
депутатів за 1986-1990 роки, спірний
будинок належав до суспільної групи
господарств - колгоспний двір, головою
якого була ОСОБА_10 За цей період в
господарстві були зареєстровані:

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце роботи
-колгосп, доярка;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце роботи -
колгосп, шофер;

ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_8, місце навчання - м.
Лебедин, медучилище І курс, за 1988 р.
мається запис ІІІ курс. В рядку «місце
роботи» зазначено Краснопілля;

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, місце роботи -
колгосп, бухгалтер, доярка;

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_10;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11

Згідно записів погосподарської книги
Грінченківської сільради народних
депутатів за 1991-1995 роки, згідно запису
за 1991 рік спірний будинок належав до
суспільної групи господарств -
колгоспний двір. За цей період в
господарстві були зареєстровані:

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце роботи
-колгосп, дитсадок;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце роботи -
колгосп, шофер;

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, місце роботи -
колгосп, доярка, за 1992-1993 р. мається
запис «Грінченківський ВЗ листоноша»;

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_10, учениця
середньої школи;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, учень середньої
школи.

ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_10 померла і 08.12.1998
року ОСОБА_4 завідуючим Охтирською
райдержнотконторою було видане
свідоцтво про право на спадщину за
законом, зареєстроване в реєстрі № 2708.
Згідно свідоцтва, ОСОБА_4 успадкував
одноповерховий цегляний жилий будинок,
зазначений під літерою А,а,а1, жилою
площею 32,7 кв.м., з надвірними та
побутовими спорудами: літня кухня а11,
сарай Б, погріб В, огорожа 1-3, що
знаходиться на приватній земельній
ділянці в АДРЕСА_3.

Згідно з положеннями ст. 120 ЦК УРСР (у
редакції 1963 року, чинного на час
виникнення спірних правовідносин),
майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.

Частиною 2 ст. 123 ЦК УРСР визначено, що
розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

З введенням в дію постановою Верховної
Ради Української РСР № 885-ХІІ Закону
України «Про власність» 15 квітня 1991
року колгоспний двір був припинений.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»,
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, а саме:

а) право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.
Частку працездатного члена двору може
бути зменшено або відмовлено у її
виділенні при недовгочасному його
перебуванні у складі двору або
незначній участі працею чи коштами в
господарстві двору. Особам, які вибули
з членів двору, але не втратили права на
частку в його майні, вона визначається
виходячи з того майна двору, яке було на
час їх вибуття і яке збереглося.

Таким чином, на час законодавчого
припинення колгоспного двору його
членами були ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_1,
неповнолітні ОСОБА_11, ОСОБА_7 а також
ОСОБА_20, яка з 1985 року навчалася, а 03.07.1988
року закінчила повний курс
Лебединського медичного училища ім.
проф. М.І. Сітенка за спеціальністю
медична сестра, що підтверджується її
дипломом. 07.09.1991 року ОСОБА_6. уклала
шлюб і змінила прізвище на «ОСОБА_6», що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу, виданим відділом ЗАГС
Краснопільського райвиконкому
Сумської області від 07.09.1991 року.
Оскільки з часу закінчення навчального
закладу і до часу припинення
колгоспного двору не вийшло повних три
роки, ОСОБА_6 не втратила право на
частку у майні колгоспного двору.

Отже, суд дійшов висновку, що на час
припинення колгоспного двору на майно
колгоспного двору набули право ОСОБА_10,
ОСОБА_4, ОСОБА_6., ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_7
в рівних частинах, виходячи з чого
позивачі мають право на 1/6 частку кожна.

При видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом нотаріусом не було
враховано положення чинного
законодавства щодо правового режиму
колгоспного двору, що призвело до
помилкового включення до спадкового
майна після померлої ОСОБА_10 всього
житлового будинку з господарськими
спорудами. В зв'язку з викладеним,
виходячи з принципу диспозитивності
судочинства, наявні підстави для
визнання недійсним зазначеного
свідоцтва в частині майна, право на яке
мають позивачі.

Щодо застосування позовної давності,
суд дійшов наступного висновку.

Положеннями ст. 76 ЦК УРСР ( в редакції 1963
року ) та ч. 1 ст. 261 ЦК України визначено,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

25.12.2012 року рішенням Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірваний.
До розірвання шлюбу конфліктів та
спірних питань щодо користування
будинком та проживання в ньому між
сторонами не виникало, в зв'язку з чим
суд дійшов висновку, що право на
звернення до суду за захистом у
позивачів виникло з часу, коли їм стало
відомо, що відповідачем заперечується
їх право на частку у майні, що мало
місце після розірвання шлюбу, виходячи
з чого строк позовної давності
позивачами не пропущений.

Оскільки суд дійшов висновку про
наявність у позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2
права на частку в спірному житловому
будинку, вимога ОСОБА_4 про визнання їх
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням задоволенню не
підлягає.

Вимога про визнання недійсним
свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок,
виданого ОСОБА_10.04.08.1988 року виконкомом
Охтирської райради народних депутатів
є необґрунтованою, оскільки в
свідоцтві зазначений статус спірного
господарства як колгоспний двір,
головою якого є ОСОБА_10, що відповідає
фактичним обставинам і не порушує прав
позивачів, а тому зазначена вимога не
підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України, враховуючи наявність підстав
для часткового задоволення позовних
вимог, з відповідача підлягають
стягненню на користь позивачів кошти в
рахунок відшкодування понесених ними
судових витрат пропорційно до
задоволених вимог, а саме у розмірі по
203 грн. на користь кожної з позивачок.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 76, 120, 123 ЦК УРСР, ст. 261 ЦК України,
Законом України «Про власність», ст.ст.
10, 11, 58-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати на 2/6 частини недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 08 грудня 1998 року, видане
завідуючим Охтирською районною
державною нотаріальною конторою,
зареєстроване в реєстрі № 2708.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6
частину житлового будинку А,а,а1, жилою
площею 32,7 кв.м. з надвірними та
побутовими спорудами а11 л. кухня, Б
сарай, В погріб, 1-3 огорожа,
розташованого в АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6
частину житлового будинку А,а,а1, жилою
площею 32,7 кв.м. з надвірними та
побутовими спорудами а11 л. кухня, Б
сарай, В погріб, 1-3 огорожа,
розташованого в АДРЕСА_1

В задоволенні решти вимог відмовити за
необґрунтованістю.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування витрат зі сплати
судового збору 203 грн. (двісті три грн.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування витрат зі сплати
судового збору 203 грн. (двісті три грн.).

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайсуд протягом
10 днів з дня його проголошення, а
особами, які приймали участь у справі,
але не були присутні при проголошенні
рішення - в той же строк, з часу
отримання його копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області
В.М. Ільченко