Справа № 573/2342/14-ц
Номер провадження 2/573/589/14
РІШЕННЯ

іменем України

22 грудня 2014 року
м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючого судді - Замченко А.О.,

з участю секретаря - Артюшенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна», Державного
підприємства «Південна залізниця» про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

11 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідачів з позовом, в якому вказує,
що 04 лютого 2014 року ОСОБА_2, перебуваючи
за кермом маршрутного автобусу СПВ 20
«Рута» СПГ, реєстр. номер НОМЕР_1, який
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3, порушив правила дорожнього
руху, виїхав на забороняючий сигнал
світлофора на необладнаний шлагбаумом
залізничний переїзд 23 км перегону
«Амбари-Віри», внаслідок чого сталося
зіткнення з рухомим складом
дизель-потяга «ДР1А» №288. У результаті
ДТП загинула його дружина ОСОБА_4
Зазначає, що втрата останньої порушила
його устрій життя, завдала психічних
страждань, душевного болю, його
постійно супроводжує страх за життя
близьких і рідних людей, він втратив
почуття впевненості у завтрашньому дні
та перебуває у пригніченому стані,
відчуває постійні моральні страждання,
які супроводжуються депресією,
безсонням, плачем. Зазначає, що у
зв'язку з втратою дружини у нього
погіршився стан здоров'я, загострилися
серцеві захворювання.

Посилаючись на викладене, просить
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПрАТ «СК
«Провідна», ДП «Південна залізниця» на
його користь 200000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, його представник ОСОБА_5
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі.

Представник відповідача ДП «Південна
залізниця» - Костромицький В.К. просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій
просить не залучати його до участі в
судовому засіданні в режимі
відеоконференції. З позовною заявою
погоджується, але вважає, що в діях ДП
«Південна залізниця» є вина (а. с. 66).

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася,
подала заяву про розгляд справи без її
участі, позовні вимоги просить
задовольнити (а. с. 51, 65).

Представник ПрАТ «СК «Провідна» у
судове засідання не з'явився, хоча про
час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином (а. с. 64).
Направив суду заяву, в якій просить
справу слухати без участі представника
страхової компанії (а. с. 73) і письмові
заперечення, в яких просить
постановити рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК
«Провідна», оскільки дочці позивача
було виплачено в повному обсязі ліміт
по відшкодуванню моральної шкоди (а. с.
57-59).

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що вироком
Білопільського районного суду
Сумської області від 30 травня 2014 року
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК
України, та призначено йому покарання у
виді десяти років позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на три
роки. Вирішено питання щодо цивільних
позовів. Ухвалою Апеляційного суду
Сумської області від 25 вересня 2014 року
вирок районного суду в частині
призначеного покарання залишено без
змін.

Вказаним вироком встановлено, що 04
лютого 2014 року о 14 год. 52 хв. ОСОБА_2,
керуючи технічно справним автомобілем
марки СПВ 20 «Рута» СПГ, реєстр. номер
НОМЕР_1, який належить ПП ОСОБА_3, з якою
він перебував у трудових відносинах,
слідуючи маршрутом «Суми -
Ганнівка-Вирівська - Суми», при
забороняючому показанні переїзної
світлофорної сигналізації, коли
світлова та звукова сигналізації
працювали справно, при проїзді
залізничного переїзду 22 км + 463 м (23 км)
перегону «Амбари - Вири» Сумської
дирекції залізничних перевезень ДП
«Південна залізниця», розташованого у
с. Вири, Білопільського району, порушив
вимоги пунктів 8.7.6 (а), 20.2, 20.3 та 20.5 (в, ґ)
Правил дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 жовтня 2001 року №1306.

Так, ОСОБА_2, під'їжджаючи до
залізничного переїзду, не зважаючи на
дорожні знаки, сигнали звукової та
світлової сигналізації, не переконався
в тому, що до переїзду не наближається
потяг і, незважаючи на те, що увімкнено
заборонений сигнал світлофора та
звуковий сигнал і до переїзду в межах
видимості наближається потяг, не вжив
заходів спрямованих на зупинку
керованого ним транспортного засобу та
виїхав на залізничний переїзд у той
час, коли до переїзду зі швидкістю 82
км/год. наближався дизель-потяг «ДР1А»
№288 сполученням «Харків - Ворожба».

Внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил
дорожнього руху України при виїзді
автомобіля марки СПВ 20 «Рута» СПГ,
реєстр. номер НОМЕР_1, на залізничний
переїзд, сталося зіткнення вказаного
транспортного засобу та дизель-потягу
«ДР1А» №288 сполученням «Харків -
Ворожба», який належить ДП «Південна
залізниця».

Внаслідок ДТП пасажири автобусу:
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_4 і ОСОБА_17 отримали
тілесні ушкодження не сумісні з життям,
від яких померли на місці події, а інші
пасажири: ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22 і ОСОБА_23 отримали
різного ступеню тілесні ушкодження.

Крім цього, вказаним вироком
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 як власника, а
ОСОБА_2 як водія автобуса СПВ 20 «Рута»
СПГ, реєстр. номер НОМЕР_1, яким
здійснювалося перевезення пасажирів,
відповідно до Полісу №АС/1491670 від 07
червня 2013 року була застрахована
ОСОБА_3 у ПрАТ «СК «Провідна».

Як вбачається з копії свідоцтва про
одруження ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_4 (а.
с. 13).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

У відповідності з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК
України моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховується вимоги
розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

У відповідності з ч. 2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1887 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» від 27 березня 1992 року №6 під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Не вважається володільцем джерела
підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка управляє
джерелом підвищеної небезпеки в силу
трудових відносин з володільцем цього
джерела (шофер, машиніст, оператор і т.
ін.).

Оскільки ОСОБА_2 скоїв ДТП під час
знаходження в трудових відносинах із
ОСОБА_3, якій на праві приватної
власності належить маршрутний автобус
СПВ 20 «Рута» СПГ, реєстр. номер НОМЕР_1,
то з огляду на викладені положення він
не може бути відповідачем по даній
справі.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про стягнення моральної шкоди з ПрАТ
«СК «Провідна», то суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Як вбачається з п. 9 ст. 7 Закону України
«Про страхування» обов'язковим є
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілі - це юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких заподіяна шкода внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з
використанням транспортного засобу.

У відповідності зі ст. 6 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності»
страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Згідно зі ст. 23 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; шкода, пов'язана із смертю
потерпілого.

У відповідності з п. 27.3 ст. 27 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик (у випадках,
передбачених підпунктами «г» і «ґ»
пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2
статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовує моральну шкоду, заподіяну
смертю фізичної особи, її чоловіку
(дружині), батькам (усиновлювачам) та
дітям (усиновленим). Загальний розмір
такого страхового відшкодування
(регламентної виплати) цим особам
стосовно одного померлого становить 12
мінімальних заробітних плат у
місячному розмірі, встановлених
законодавством на день настання
страхового випадку, і виплачується
рівними частинами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
розмір мінімальної заробітної плати на
день настання страхового випадку - 04
лютого 2014 року становив 1218 грн. Отже,
загальний розмір відшкодування
моральної шкоди стосовно одного
померлого становить 14616 грн.

Вироком Білопільського районного суду
Сумської області від 30 травня 2014 року
стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на
користь ОСОБА_5 14616 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної їй смертю матері ОСОБА_4 У
зазначеній частині вирок районного
суду ухвалою Апеляційного суду
Сумської області від 25 вересня 2014 року
залишений без змін.

Оскільки з ПрАТ «СК «Провідна» на
користь дочки загиблої в ДТП ОСОБА_4
ОСОБА_24 було стягнуто 14616 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю матері, то зі страхової
компанії в максимальному розмірі
стягнуто відшкодування, передбачене
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» - моральна шкода,
заподіяна смертю потерпілої ОСОБА_4, а
тому вимога позивача ОСОБА_1 про
стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» на його
користь моральної шкоди задоволенню не
підлягає.

Щодо вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди із ОСОБА_3 і ДП
«Південна залізниця», то вона підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 25 вересня 2014 року
встановлено, що ОСОБА_3 і ДП «Південна
залізниця», як володільці джерел
підвищеної небезпеки через зіткнення
яких загинули люди, у тому числі й
ОСОБА_4, повинні відшкодовувати
потерпілим моральну шкоду в дольовому
порядку, а саме: у співвідношенні 90% і 10%
відповідно.

Втрата дружини позивачем безумовно
призвела до душевних переживань,
порушила звичайний спосіб життя
останнього, тобто завдала йому
моральної шкоди, при визначенні
розміру відшкодування якої суд
враховує характер правопорушення,
глибину душевних страждань, характер і
тривалість цих втрат, їх наслідки та
інші обставини, що мають значення. А
тому виходячи з принципу розумності,
виваженості та справедливості,
враховуючи обставини справи, суд
вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3
і ДП «Південна залізниця» на користь
ОСОБА_1 в дольовому порядку завдану
останньому моральну шкоду, а саме: із
ОСОБА_3 - 90000 грн., з ДП «Південна
залізниця» - 10000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
огляду на роз'яснення, надані в п. 36
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року
№10, враховуючи, що позов заявлявся до
чотирьох відповідачів, із ОСОБА_3 і ДП
«Південна залізниця» на користь
позивача слід стягнути по 60 грн. 90 коп.
судових витрат з кожного (а. с. 34).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 64, 88, 89, 209, 213, 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» про відшкодування
моральної шкоди відмовити за
безпідставністю.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Державного підприємства «Південна
залізниця» про відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
90000 грн. моральної шкоди та 60 грн. 90 коп.
судових витрат.

Стягнути з Державного підприємства
«Південна залізниця» на користь ОСОБА_1
10000 грн. моральної шкоди та 60 грн. 90 коп.
судових витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
Сумської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя