Справа№592/9956/14-ц
№2/592/2325/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми
у складі:

головуючого судді Литовченко О.В.,

при секретарі П`янтківському А.П.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ковпаківського
районного суду м. Суми цивільну справу
за ОСОБА_1 до Сумської міської ради,
третя особа: Третя Сумська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_3 про
визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування за
законом,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом і
свої вимоги обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4.
Після його смерті відкрилась спадщина,
яка складається з житлового будинку
загальною площею 62,1 м2 з надвірними
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_5 не залишив, в
зв'язку з чим має місце спадкування за
законом. Спадкоємцями першої черги за
законом є дві доньки померлого - ОСОБА_1,
1959 р.н. та ОСОБА_3, 1963 р.н. Інших
спадкоємців за законом не має. На
момент смерті ОСОБА_4 вона проживала
разом з ним в зазначеному вище
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1,
а отже прийняла спадщину, оскільки
протягом шести місяців з моменту
відкриття спадщини не заявила про
відмову від неї. ЇЇ сестра - ОСОБА_3 на
момент смерті батька проживала окремо
за адресою: АДРЕСА_2, та протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини не
подавала заяву про прийняття спадщини,
в зв'язку з чим не прийняла спадщину.
01.08.2014 року вона звернулась до Третьої
Сумської державної нотаріальної
контори з приводу оформлення спадщини.
Нотаріальною конторою було відкрито
спадкову справу №260/2013 та внесені
відповідні відомості до Спадкового
реєстру. Під час оформлення спадщини
було з'ясовано той факт, що її батько
ОСОБА_4, не здійснив передбаченої
законодавством державної реєстрації
правовстановлюючого документа на
зазначений вище житловий будинок, що
унеможливлює видачу свідоцтва про
право на спадщину. Зокрема, в
підтвердження факту належності
спадкового майна спадкодавцю мною було
надано договір про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності, з числом
кімнат від однієї до п'яти включно,
посвідчений 23 грудня 1958 року за №1-12343
нотаріусом 1-ї Сумської нотаріальної
контори ОСОБА_6, згідно якого її батьку
ОСОБА_4 було надано земельну ділянку
для будівництва індивідуального
житлового будинку. На зазначеній
земельній ділянці ним було збудовано
житловий будинок, 1960 року забудови, а
також господарські будівлі, що
підтверджується технічним паспортом,
складеним Сумським обласним об'єднаним
бюро технічної інвентаризації 17.05.1988
року. В зв'язку з тим, що її батько за
життя не здійснив державної
реєстрації, вона позбавлена можливості
оформити спадщину та отримати
свідоцтво про право на спадщину в
установленому законом порядку. На
даний час здійснити державну
реєстрацію спадкового майна не
можливо, в зв'язку зі смертю ОСОБА_4 Тому
позивачка прохає визнати за ОСОБА_1
право власності на домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала із зазначених в
позові підстав та просила суд їх
задовольнити.

В судове засідання представник
відповідача Сумської міської ради не
з`явився, надали до суду заяву в якій
зазначили, що просять справу
розглядати без участі їх представника
за наявними в справі матеріалами,
прийняти законне та обґрунтоване
рішення.

Треті особи у судове засідання не
прибули, заявили клопотання про
розгляд справи без їх участі, не
заперечують проти задоволення
позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що з договору про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будування
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності, ОСОБА_4
отримав земельну ділянку площею 540 кв.м.
за адресою: АДРЕСА_3, на підставі
рішення Сумської міської ради.(а.с. 15-17).

Згідно технічного паспорту,
виготовленого 29.07.2014р. та довідки -
характеристики об'єкту нерухомого
майна №415512, виданої 01.08.2014р. КП «Сумське
міське БТІ» станом на 29 липня 2014 року за
адресою АДРЕСА_1, розташовані наступні
будівлі та споруди: житловий будинок з
прибудовами (літера А-1) загальною
площею 62,1 м , житлова площа 39,6 м ; погріб
(п/г); кухня (літера Ж); прибудова (літера
ж1); тамбур з ганком (літера ж); цокольний
поверх (Цок); убиральня (літера Д); яма
вигрібна (літера 1); огорожа (№1-6).
/а.с.25-30/

Згідно довідки управління
Держземагенства у Сумському районі
Сумської області від 01.08.2014р. №5493/01.23
право власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 не
зареєстроване, державний акт не
видавався./а.с.31/

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 про що
свідчить свідоцтво про смерть від
24.09.2013 року НОМЕР_1 (а.с.6).

Відповідно до спадкової справи №2360/2013
померлого ОСОБА_4 спадкоємцями є дві
доньки померлого - ОСОБА_1, 1959 р.н. та
ОСОБА_3, 1963 р.н./а.с.40-42/

Таким чином, маються достатні правові
підстави для визнання за померлим
ОСОБА_4 права власності на житловий
будинок з господарськими спорудами за
адресою: АДРЕСА_1.

Після його смерті залишилася спадщина,
а саме: житловий будинок з прибудовами
(літера А-1) загальною площею 62,1 м ,
житлова площа 39,6 м ; погріб (п/г); кухня
(літера Ж); прибудова (літера ж1); тамбур
з ганком (літера ж); цокольний поверх
(Цок); убиральня (літера Д); яма вигрібна
(літера 1); огорожа (№1-6), які знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємцем за заповітом є його донька,
ОСОБА_1, яка проживала разом з ним за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується,
копією свідоцтва про народження /а.с.7/
свідоцтва про одруження від 13.03.1984 року
(а.с.8), копією паспорту ОСОБА_1 (а.с.9-13).

Відповідно до заяви посвідченої
приватним нотаріусом Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_1, не заперечують проти
фактичного розташування меж земельних
ділянок, житлових будинків та інших
господарських будівель, що їм належать,
за адресою: АДРЕСА_4 (двадцять сім) та
АДРЕСА_1, претензій одна до одної з
цього приводу вони не мають.

Згідно довідки-характеристики об'єкту
нерухомого майна Сумського БТІ №415512
від 01.08.2014 року зазначено, що в будинку
самочинно переобладнано: самочинні
переобладнання відсутні. Житловий
будинок з надвірними будівлями
збудовані до 05.08.1992 року, що згідно
"Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна " , акту вводу в
експлуатацію не потребує. Перебудована
нова огорожа №1-6, що згідно вище
вказаної інструкції не належить до
самочинного будівництва і дозволів не
потребує./а.с.61/

За результатами проведення технічного
огляду житлового будинку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
встановлено - повну відповідність
вимогам будівельних норм та правил,
безпечної подальшої експлуатації, що
діяли на момент будівництва та вводу в
експлуатації, значних порушень при
будівництві чи експлуатації не
виявлено. Відповідно до чинних на даний
момент вимог ДБН будівлі можуть в
подальшому експлуатуватися без
обмежень. Відхилення вимог у частині
протипожежних розривів оформлено
відповідно до визначеного порядку
шляхом оформлення взаємної
нотаріальної згоди.

У відповідності до ч.2 ст.331 ЦК України,
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

За змістом ст.ст. 1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавець), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ч. 3 і ч. 5 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, шляхом
спільного проживання разом з ним у
будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право
власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його будівництва, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення (постанова Верховного
Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

Так, 5 серпня 1992 року було встановлено
порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
постановою Кабінету Міністрів України
від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення» (втратила чинність). Тобто
до 5 серпня 1992 року не передбачалась
процедура введення приватних житлових
будинків в експлуатацію при оформленні
права власності.

З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 5 серпня 1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти (лист Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409
«Щодо прийняття в експлуатацію
об'єктів, закінчених будівництвом до 5
серпня 1992 року»).

Крім того Пункт 3.1. «Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних житлових
будинків, садових,, дачних будинків,
господарських споруд і прибудов до них,
то що», затверджених наказом
міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 24.06.2011 року №
91, з змінами, внесеними наказом від 13.06.12
року №304, передбачено, що документом,
який засвідчує відповідність
зазначеного будівництва до. 05.08.1992року
індивідуальних житлових будинків,
господарських будівель та споруд
вимогам законодавства, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
зокрема для потреб державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатом технічної
інвентаризації.

У відповідності до п. 3.2. розділу 3
інструкції «Про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна» в редакції наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства № 404 від 09.08.2012року «Не
належать до самочинного будівництва
індивідуальні (садибні) житлові
будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі та
споруди, прибудови до них побудовані до
05 серпня 1992року».

Таким чином документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 5 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної інвентаризації
(лист Державної
архітектурно-будівельної інспекція
України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 "Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірів штрафів").

Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України,
листа Міністерства Юстиції України №
19-32/319, від 21 лютого 2005 року, якщо у разі
смерті власника нерухомого майна,
первинна реєстрація права власності на
яке не проводилася і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання про визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися в
судовому порядку.

Відповідно до додатку 3 «Тимчасового
положення про порядок реєстрації права
власності на нерухоме майно» рішення
суду є правовстановлюючим документом,
на основі якого може бути проведена
реєстрація права власності на нерухоме
майно.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Виходячи зі змісту наведених
нормативних актів, громадяни, які
збудували житлові будинки до 5 серпня
1992 року, могли за умови прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями
отримати правовстановлюючі документи
на будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці, яка перебуває в їх законному
користуванні або у приватній
власності.

За наявності відповідних доказів
судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992
року, на які спадкодавцем не було
отримано правовстановлюючі документи.

З врахуванням викладеного, суд вважає
необхідним визнати за позивачем право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1,
яке складається з житлового будинку з
прибудовами А-1 загальною площею 62,1 м2
та господарських будівель і споруд:
погріба п/г, кухні Ж, прибудови ж1,
тамбуру з ганком ж2, цокольного поверху
Цок, убиральні Д, ями вигрібної І,
огорожі №1-6, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК
України, ст.ст. 331, 1216, 1218, 1268 ЦК України,
суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку з прибудовами А-1
загальною площею 62,1 м2 та господарських
будівель і споруд: погріба п/г, кухні Ж,
прибудови ж1, тамбуру з ганком ж2,
цокольного поверху Цок, убиральні Д,
ями вигрібної І, огорожі №1-6, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
Ковпаківський районний суд м. Суми
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.
Литовченко