Справа № 127/205/14-ц Провадження №
22-ц/772/3274/2014Головуючий в суді першої
інстанції Бар'як А. С.Категорія 27
Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Вінницької області у складі:

головуючого: Якименко М.М.,

суддів: Вавшка В.С., Іващука
В.А.,

при секретарі:
Пантелеймоновій А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Апеляційного суду
Вінницької області у м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в
інтересах недієздатного ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, публічного акціонерного
товариства «Кредитпромбанк»,
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», за участю третіх осіб :
приватного нотаріуса Вінницького
нотаріального округу ОСОБА_5,
приватного нотаріуса Вінницького
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договорів недійсними за
пеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах
недієздатного ОСОБА_3 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 14 жовтня 2014 року , -

В С Т А Н О В
И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2.в інтересах
недієздатного ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ
«Кредитпромбанк» про визнання
недійсними договорів.

Свої вимоги мотивувала наступним.

02.09.2013 року рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області її
брата ОСОБА_3 було визнано
недієздатним.

За рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області 21.11.2013 року
ОСОБА_2 було призначено опікуном
недієздатного ОСОБА_3

Психічні розлади в ОСОБА_3 вперше
з'явились в 1998 році. В 2007 році ним було
укладено з ПАТ «Кредитпромбанк»
кредитний договір, договори іпотеки,
наслідки укладення яких він не міг
усвідомлювати в силу своєї хвороби, в
зв'язку з чим позивач просить визнати
недійсними договори укладені між
ОСОБА_3 та ПАТ «Кредитпромбанк», а саме
кредитний договір № 31.3ВН/37/07-К від
20.03.2007 року, договір іпотеки №
31.ЗВН/22/І01/07-К від 09.02.2007 року, договір
іпотеки № 31.3 ВН/61/І01/07-К від 19.04.2007 року.

Ухвалами Вінницького міського суду
Вінницької області до участі в справі в
якості співвідповідача було залучено
ПАТ «Дельта Банк» та в якості третіх
осіб, що не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідача - приватних нотаріусів
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 14 жовтня 2014 року
в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
рішення скасувати і ухвалити нове,
яким позов задовольнити в повному
обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, пояснення осіб ,що беруть
участь в справі, пояснення експерта,
дослідивши матеріали та обставини
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог в суді першої
інстанції, дійшла висновку, що остання
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 02.09.2013 року
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано
недієздатним.

20.03.2007 року між ОСОБА_3 та
ВАТ«Кредитпромбанк» було укладено
кредитний договір № 31.ЗВН/37/07-К,
відповідно до умов якого ОСОБА_3 було
надано кредит у розмірі 50000,00 дол. США
на споживчі цілі зі сплатою 14% річних на
строк до 19.03.2012 року включно.

09.02.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк»,
як іпотекодержателем та ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 , як іпотекодавцями в якості
забезпечення кредитних зобов'язань
ОСОБА_4 (кредитний договір від 09.02.2007
року) було укладено договір іпотеки №
31.3ВН/22/І01/07-К. Предметом договору
іпотеки є виділені в натурі 29/100 часток
нежилих вбудованих приміщень, що
розташовані в м. Вінниці по вул. Щорса ,
буд. №8.

Колегією суддів встановлено, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказані нежитлові
приміщення належать по ? частці кожному
на підставі договору купівлі- продажу
03.12.2004 року.

Також колегією встановлено, що 19.04.2007
року між ВАТ «Кредитпромбанк», як
іпотекодержателем та ОСОБА_3, як
іпотекодавцем в якості забезпечення
кредитних зобов'язань ОСОБА_4
(кредитний договір від 19.04.2007 року)
було укладено договір іпотеки №
31.3ВН/61/І01/07-К.

Предметом вказаного договору є
належна ОСОБА_3 АДРЕСА_1

Відповідно до Акту № 4-п амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від
07.08.2014 року, проведеної на підставі
ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_3
станом на 09.02.2007 року, 20.03.2007 року, 19.04.2007
року страждав на психічне
захворювання у вигляді шизофренії
параноїдної форми безперервного типу
перебігу. ОСОБА_3 станом на 09.02.2007 р.,
20.03.2007 р., 19.04.2007 р. не міг усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що,
відповідно до ухвали суду про
призначення експертизи, сформовані
судом питання стосувались психічного
стану ОСОБА_3 саме в момент укладання
відповідних договорів, а не конкретних
календарних дат, а саме: 09.02.2007 року,
20.03.2007 року, 19.04.2007 року, про які
зазначають експерти. Суд не ставив
питання чи страждав ОСОБА_3 на психічне
захворювання і чи міг усвідомлювати
значення своїх дій протягом (станом на)
09.02.2007 р., 20.03.2007 р., 19.04.2007 р., а поставив
чіткі питання з прив'язкою саме до
моменту укладання договорів, на що не
було надано відповіді експертами.

Ч. ст. 147 ЦПК України передбачено, що суд
має право за заявою осіб, що беруть
участь в справі або з власної
ініціативи запропонувати експерту
дати усне пояснення свого висновку.
Усне пояснення заноситься до журналу
судового засідання.

В даному випадку, суд першої інстанції,
отримавши висновок експертизи, мав
право викликати в судове засідання
експерта для надання усного пояснення
свого висновку для з'ясування питань,
які виникли у суду за результатами
проведеної експертизи.

Але, в порушення вимог зазначеної
статі, суд цього не зробив.

В ході апеляційного розгляду в якості
експерта був допитаний голова комісії,
член комісії ОСОБА_7, який проводив
судову експертизу.

Суду пояснив, що експерти дали
відповіді на ті питання, які були
поставлені перед ними судом.
Експертами у висновку було зазначено,
що ОСОБА_3 станом на 09.02.2007 року, 20.03.2007
року, 19.04.2007 року страждав на психічне
захворювання у вигляді шизофренії
параноїдної форми безперервного типу
перебігу. Тобто з врахуванням такого
діагнозу з безперервним типом
перебігу ОСОБА_3 станом і на момент
укладення зазначених договорів не міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Представник відповідача,
заперечуючи позов, просила суд першої
інстанції застосувати строк позовної
давності. А в разі задоволення позову -
застосувати наслідки ст.216 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що, оскільки
ОСОБА_2 призначена опікуном
недієздатного ОСОБА_3 за рішенням суду
21.11.2013 року, а з даним позовом до суду в
інтересах недієздатного, як опікун ,
звернулась 09.01.2014 року, тобто в межах
строку, визначеного ст. 257 ЦК України,
строк позовної давності позивачем не
пропущений.

Статтею 225 ЦК України передбачено,
що правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені. У разі
наступного визнання фізичної особи,
яка вчинила правочин, недієздатною
позов про визнання правочину недійсним
може пред'явити її опікун.

Виходячи з наведеного, приймаючи до
уваги висновок судової експертизи,
пояснення експерта, як доказ, який має
суттєве значення для правильного
вирішення спору, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

П.1 ст. 216 ЦК України передбачено, що у
разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину.

Приймаючи до уваги те, що за
кредитним договором від 20.03.2007 року
ОСОБА_3 було отримано від банку кредиті
кошти в розмірі 50000,00 доларів США, а на
час розгляду справи ним фактично
сплачено банку 35060,10 доларів США,
позивач в силу ст.216 ЦК України повинна
повернути банку 14939,90 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на час розгляду
справи еквівалентно 243108,23 гривень.

Як зазначалось вище іпотекодавцями
за договором іпотеки від 09.02.2007 року
були ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Виходячи з наведеного, колегія
суддів вважає, що вказаний іпотечний
договір слід визнати недійсним саме в
частині зобов'язань іпотекодавця
ОСОБА_3

Відтак позов в цій частині підлягає
частковому задоволенню, оскільки
позивач в позовній заяві просив
визнати недійсним правочин в цілому.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу на ту обставину, що позивачем не
заявлялась вимога про визнання
недійсним договору іпотеки №
31.3ВН/37/07-К, укладеного 20.03.2007 року між
ОСОБА_4 та ПАТ «Кредитпромбанком», цей
договір не був предметом спору.

Суд першої інстанції безпідставно
відмовив з задоволенні позову,
вийшовши за межі позовних вимог,
всупереч ст.11 ЦПК України.

Відтак рішення залишатися в силі не
може, підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення
позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 216,225, ст.ст. ст.11, 57,147, 307, 309, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах недієздатного ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 14 жовтня 2014
року скасувати.

Ухвалити нове, яким позов
ОСОБА_2 в інтересах недієздатного
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним кредитний
договір № 31.3ВН/37/07-K , укладений 20.03.2007
року між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, яка діє в
інтересах недієздатного ОСОБА_3, на
користь ВАТ "Кредитпромбанк" 14939,90
доларів США, що еквівалентно 234108, 23
гривень.

Визнати недійсним договір іпотеки
№ 31.3ВН/22/101/07-k, укладений 09.02.2007 року між
ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_3 в
частині зобов'язання іпотекодавця
ОСОБА_3.

Визнати недійсним договір іпотеки
№31.3ВН/61/101/07-К, укладений 19.04.2007 року між
ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_3.

В решті позову відмовити.

Рішення набуває законної
сили з моменту його проголошення та
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивілних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набраня ним законної сили.

Головуючий:

Судді: