інстанції Буцмак Ю.Є.Провадження №
22-ц/780/7181/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2014 року колегія судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Електромонтаж» про визнання права
власності на нерухоме майно, визнання
укладеним договору купівлі - продажу,-

встановила:

у серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи тим,
що 18 січня 2007 р. між ним та відповідачем
був укладений договір фінансового
лізингу №03-18/01-07 щодо нерухомого майна -
нежитлових будівель за адресою
АДРЕСА_1: літ. «А-1» - одноповерхова
адміністративна будівля загальною
площею 49,7 кв.м.: літ. «Б-1» -
одноповерхове складське приміщення
загальною площею 96,3 кв.м.; літ. «В-1» -
одноповерхове складське приміщення
загальною площею 46,8 кв.м., розташовані
на земельній ділянці загальною площею
927 кв.м.

Строк дії договору лізингу сторони
визначили у 35 місяців, тобто до 18 грудня
2009 р. Був підписаний акт
здачі-приймання нежитлової будівлі.
Він прийняв об»єкт лізингу, повністю
виконав свої обов»язки за договором,
тому відповідно до п. 6.2 Договору
звернувся до відповідача із проханням
скласти та підписати акт кінцевих
розрахунків та вчинити необхідні дії
для отримання ним права власності на
об»єкт лізингу. Він сплатив на користь
відповідача повну вартість об»єкту
лізингу та фактично прийняв майно у
володіння, що є підтвердженням
укладення між сторонами договору
купівлі-продажу нерухомого майна.

Вказував, що він неодноразово
звертався до відповідача, надсилав
йому акт кінцевих розрахунків та
пропозицію укласти договір
купівлі-продажу нерухомого майна, але
отримував формальні відписки. Йому під
всяким приводом відмовляли у оформлені
договору купівлі-продажу, складання та
підписання акту кінцевих розрахунків.

Просив вважати укладеним 18 грудня 2009 р.
договір купівлі-продажу нерухомого
майна за адресою АДРЕСА_1: ліг. «А-1» -
одноповерхова адміністративна будівля
загальною площею 49,7 кв.м.; літ, «Б-1» -
одноповерхове складське приміщення
загальною площею 96,3 кв.м.; літ. «В-1»
одноповерхове складське приміщення
загальною площею 46,8 кв.м., розташовані
на земельній ділянці загальною площею
927 кв.м.. між ПАТ «Електромонтаж» як
продавцем та ОСОБА_1 як покупцем.

Визнати право власності на нерухоме
майно за адресою АДРЕСА_1: літ. «А-1» -
одноповерхова адміністративна будівля
загальною площею 49,7 кв.м.; літ. «Б-1» -
одноповерхове складське приміщення
загальною площею 96,3 кв.м., літ. «В-1»
одноповерхове складське приміщення
загальною площею 46,8 кв.м., розташовані
на земельній ділянці загальною площею
927 кв.м. за ОСОБА_1.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 вересня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 23 вересня 2014
року, ухвалити нове по суті позовних
вимог, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Зазначив, що рішення незаконне,
ухвалене в результаті неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між ЗАТ
«Електромонтаж» і ОСОБА_1 18 січня 2007 р.
укладений договір №03-18/01-07 фінансового
лізингу, згідно якому ЗАТ
«Електромонтаж» надав ОСОБА_1 в платне
користування строком на 35 місяців з
правом дострокового викупу об»єкт
лізингу у виді нерухомого майна за
адресою АДРЕСА_1. а саме: літ. «А-1» -
одноповерхова адміністративна будівля
загальною площею 49,7 кв.м.: літ. «Б-1» -
одноповерхове складське приміщення
загальною площею 96.3 кв.м.; літ. «В-1» -
одноповерхове складське приміщення
загальною площею 46,8 кв.м., розташовані
на земельній ділянці загальною площею
927 кв.м. Вартість договору становить 25 000
гри. У договорі зазначено, що об»єкт
лізингу у вигляді нерухомого майна
належить лізингодавцю на праві
власності.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем та представником
відповідача не надані до суду
документи, які б підтверджували право
власності ЗAT «Електромонтаж»
нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1:
літ. «А-1» - одноповерхової
адміністративної будівлі загальною
площею 49.7 кв.м.: літ. «Б-1» -
одноповерхового складського
приміщення загальною площею 96,3 кв.м.;
літ. «В-1» - одноповерхового складського
приміщення загальною площею 46,8 кв.м..
земельної ділянки загальною площею 927
кв.м.

Також вбачається, що позивачем не
надані належні правовстановлюючі
документи - докази, про належність
вказаного майна відповідачеві, не
наданий підписаний сторонами акт
кінцевих розрахунків відповідно до н.
6.2 договору № 03-18/01-07 фінансового
лізингу від 18.01.2007 р. Також не надані: а)
письмова згода лізингодавця про
достроковий викуп майна та б) додаткова
угода між сторонами про достроковий
викуп майна відповідно до ті. 13.1
договору № 03-18/01-07 фінансового лізингу
від 18.01.2007 р.

У відповідності до п.п.7.3,7.5.1 договору
№03-18/01-07 фінансового лізингу від 18.01.2007
р. щорічні лізингові платежі
розраховуються від вартості майна,
закріпленою на момент підписання нього
договору. Вищеназвані лізингові
платежі можуть бути переглянуті в разі
зміни вартості майна з урахуванням
переоцінки, яку проведено в разі змін
чинного законодавства У країни.

Суду не надані позивачем та
відповідачем документи відносно
вартості вказаною нерухомого майна, на
час укладення договору №03-18/01-07 від
18.01.2007 p., що є істотною умовою договору
купівлі-продажу, відповідно до ст.655 ЦК
України. У позовній заяві позивач
просить суд (пункт 1) визнати укладеним
18 грудня 2009 р. договір купівлі продажу
нерухомого майна, зазначеного у
договорі №03-18/01-07 від 18.01.2007 р.

Зазначене суд вірно відніс до суттєвих
обставин, враховуючи ту обставину, що
відповідно до п.4.1 вказаного договору,
його вартість, тобто всіх об»єктів
лізингу встановлена 25000 гри., що не
підтверджено відповідними належними
доказами - документами, у т.ч. актами
оцінки кожної будівлі. Суду не надані у
повному обсязі
документи-характеристики будівель,
надані викопіровка, схема та їх по
етажний план, не дають можливості
достовірно встановити повну
характеристику зазначених будівель, їх
вартість, відсутні докази
наявності/відсутності заборон на
відчуження вказаних об'єктів
нерухомості.

За таких обставин суд вірно встановив,
що позов не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про порушення норм матеріального права
при його ухваленні, на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження і
повністю спростовуються дослідженими
належними та допустимими доказами по
справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку відмовивши в
задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційні скарги і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді