Справа № 274/5442/14-ц
Провадження № 2-о/0274/139/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

29.10.2014 року Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області в складі: головуючого - судді
Зайцева А.В., при секретарі - Рудаковій
А.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Бердичеві
цивільну справу за заявою ОСОБА_1, про
встановлення того факту, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_2 є однією і тією ж особою,-

в с т а н о
в и в :

Згідно поданої заяви ОСОБА_1
просить встановити факт того, що ОСОБА_2
1929 р.н., і ОСОБА_2 1929 р.н., є однією і тією
самою особою, з якою він, як онук, уклав
договір довічного утримання.
Посилається на те, що 08.07.2009 р. між ним
та його дідусем і бабусею ОСОБА_5 1931 р.н.,
та ОСОБА_2 1929 р.н., було укладено договір
довічного утримання. Після їх смерті,
він звернувся до нотаріальної контори
з метою зняття заборони на нерухоме
майно, а саме 2/3 ідеальні частини
квартири АДРЕСА_1, яку було накладено
відповідно до вище зазначеного
договору. В задоволенні його вимог було
відмовлено, оскільки договір довічного
утримання було укладено від імені
ОСОБА_2, а у свідоцтві про смерть
зазначено прізвище ОСОБА_2. Прізвище
"ОСОБА_2" було присвоєно бабі після
одруження з його дідом, але змінено нею
лише після його смерті, у зв'язку з
переоформленням пенсії.

В судове засідання заявник не
з"явився, надав суду заяву в якій
підтримав заявлені вимоги, та просив,
суд розглянути справу в його
відсутності.

Представник заінтересованої
особи - Бердичівська державна
нотаріальна контора, в судове
засідання не з"явився, в наданій заяві
завідуюча Бердичівської ДНК просить
розглянути справу в відсутності
представника. Задоволення вимог
заявника поклала на розсуд суду.

У відповідності до ст.197 ЦПК
України в зв"язку з неявкою сторін в
судове засідання розгляд справи
технічними засобами не фіксувався.

Суд, дослідивши докази, прийшов до
висновку про задоволення заяви.
Судом встановлено, що
08.07.2009 р. між заявником та його дідусем і
бабусею ОСОБА_5 1931 р.н., та ОСОБА_2 1929 р.н.,
було укладено договір довічного
утримання. Після їх смерті, він
звернувся до нотаріальної контори з
метою зняття заборони на нерухоме
майно, а саме 2/3 ідеальні частини
квартири АДРЕСА_1, яку було накладено
відповідно до вищезазначеного
договору. В задоволенні його вимог було
відмовлено, оскільки договір довічного
утримання було укладено від імені
ОСОБА_2, а у свідоцтві про смерть
зазначено прізвище ОСОБА_2. Прізвище
"ОСОБА_2" було присвоєно бабі після
одруження з його дідом, але змінено нею
лише після його смерті, у зв'язку з
переоформленням пенсії.

Відповідно до свідоцтва про
народження заявника ОСОБА_1, його
батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Як вбачається зі свідоцтва про
народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1,
від 19.06.1966 р. її батьками є ОСОБА_5 та
ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про
одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_2 1929 р.н.,
уродженки с.Кожухівка Коростенського
району Житомирської області, від 16.08.1957
р. актовий запис №34, після реєстрації
шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку -
ОСОБА_5, дружині ОСОБА_2.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, про що
зроблено актовий запис №647, що
стверджується свідоцтвом про його
смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно довідки №14/5311 від 07.10.2014 р.
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка
с.Кожухівка Коростенського району
Житомирської області 25.01.2013 р.
документована паспортом громадянина
України серії НОМЕР_3 у зв'язку зі
зміною прізвища на "ОСОБА_2".

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_7, про
що зроблено актовий запис №734, що
стверджується свідоцтвом про її смерть
серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_7.

Враховуючи, що встановлення
даного факту має для позивача важливе
юридичне значення, оскільки дозволяє
реалізувати належні йому права, і цей
факт ніким не оспорюється суд,
представлені заявником докази -
письмові документи дають суду
підстави зробити висновок про те, що
ОСОБА_2 1929 р.н., і ОСОБА_2 1929 р.н., є однією
і тією самою особою, з якою він, ОСОБА_1,
уклав договір довічного утримання, і
від встановлення такого факту залежить
виникнення особистих майнових прав
заявника, а інший порядок встановлення
такого факту не можливий, суд вважає
можливим встановити токий факт.

Керуючись ст.234, ч.1 п.1 ст.256, 259 ЦПК
України,

в и р і
ш и в:

Встановити, що ОСОБА_2 1929 р.н., і
ОСОБА_2 1929 р.н., є однією і тією самою
особою, з якою ОСОБА_1, як онук, уклав
договір довічного утримання.

Рішення суду може бути оскаржене
в Апеляційний суд Житомирської області
через Бердичівський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні при проголошенні
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий суддя :