У Х В А Л А

іменем України

27 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого – судді Гуденко О.А.,

при секретарі – Аслановій Е.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві скаргу ТОВ
“ОТП Факторинг Україна” на дії
державного виконавця Центрального
ВДВС ММУЮ , зацікавлена особа ОСОБА_1,
та скасування постанови про повернення
виконавчого документу стягувачеві від
04.09.2014 року, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У вересні 2014 року представник
стягувача ТОВ “ОТП Факторинг Україна”
звернулася до суду із скаргою на дії
Центрального ВДВС ММУЮ щодо визнання
протиправним дій щодо винесення
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві за п.2 ст.47 ЗУ
“про виконавче провадження” ,
скасувати постанову про повернення
виконавчого документу від 04 вересня 204
року, зобов'язати державного виконавця
винести постанову про відкриття
виконавчого провадження; зобов'язати
державного виконавця вжити заходів
примусового виконання рішення суду
спрямованих на повне фактичне
виконання рішення суду.

В обґрунтування своїх вимог заявник
зазначає, що ухвалою Центрального
районного суду м.Миколаєва від 14 грудня
20 року замінено стягувача у
виконавчому провадженні за виконавчим
листом № 2-2-656 від 23 березня 200 року з
ПАТ “ОТП Банк” на ТОВ “ОТП Факторинг
Україна” . В межах даного виконавчого
провадження державним виконавцем
провадилися виконавчі дії щодо опису,
арешту та переданню на реалізацію
майна боржника — предмету іпотекаи
нежитлових приміщень за адресою
м.Миколаїв, проспект Леніна, 772 . Проте, з
січня 2014 року не провадилося жодних дій
, направлених на фактичне виконання
рішення суду, а 04 вересня 2014 року
винесено постанову про повернення
виконавчого документу стягувачеві з
підстав відсутності у боржника майна ,
на яке може бути звернуто стягнення —
що є неправомірним і суперечитть
матеріалам виконавчого провадження і
фактичним обставинам справи.

У судове засідання скаржник надав суду
заву про розгляд скарги у її
відсутність, просила про повне
задоволеня вимог скарги.

Представник суб’єкта оскарження у
судове засідання не з’явився, про
причини своєї неявки суд не сповістив,
заперечень на скаргу не надав.

Представник заінтересованої особи –
ОСОБА_1 у судове засідання не з’явився,
про причини своєї неявки суд не
сповістив, заперечень на скаргу не
надав.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши
письмові матеріали справи, судом
встановлене наступне.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 01 жовтня 2009 року
позовні вимоги АТ „ОТП Банк” до ОСОБА_1
про стягнення боргу за кредитним
договором від 27 вересня 2007 рку № СМ-SМЕ
- в розмірі 1 815 385 грн. 89 коп., а
також судові втрати в розмірі 1950 грн. 00
коп. були задоволені.

23.10.2010 року Центральним районним судом
м. Миколаєва було видано виконавчий
лист №2-2-6561/09 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь банку вищезазначеної суми
боргу, та 20.04.2010 року постановою
державного виконавця було відкрито
виконавче провадження №22161652 з
примусового виконання вищевказаного
виконавчого листа.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.07.2013 року проведено оцінку
нежитлового приміщення, а саме: буд.
№77/2 по просп. Леніна в м. Миколаєві,
описаного та арештованого згідно акту
державного виконавця опису й арешту
від 05.03.2013 року. Із відповідною оцінкою
ОСОБА_1К, була не згодна, 13.08.2013 року
подала до відділу ДВС заперечення
проти оцінки з проханням забезпечити
умови оплати витрат на рецензування та
проведення оцінки шляхом складання
відповідного акту та винесення
постанови про стягнення з боржника
витрат, із зазначенням банківських
реквізитів для перерахування
відповідних сум.

11 січня 2014 року постановою старшого
державного виконавця Ульянова О.Ю.
призначено експерта з визначення
ринкової вартості описаного та
арештованого майна згідно Акту опису
та арешту майна від 05.03.2013 року. Після
цього , як вбачається з інформації про
виконавчого провадження з Єдиного
державного реєстру виконавчого
провадження , жодних виконавчих дій не
проводилося і навіть не призначалося.

04 вересня 2014 року Постановою старшого
державного виконавця Ульянова О.Ю.
повернуто виконавчий документ-
виконавчий лист №2-2-6561/09 повернуто
стягувачеві ПАТ “ОТП Банк” ( хоча
наявна ухвала про заміну стягувача у
виконавчому провадженні, яка внесена
до Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень у ВП 2261625) за п.2
ч.1 ст. 47 ЗУ “Про виконавче
провадження” ( отримана стягувачем
лише 06 жовтня 2014 року) . З тексту
постанови вбачається, що згідно
інформаційної довідки з реєстру прав
власності на нерухоме майно за ОСОБА_1
зареєстровано сім об'єктів нерухомості
, з яких дві квартири не пербувають в
іпотеці, а нежитлові приміщення по пр.
Леніна, 772 перебувають в іпотеці ПАТ
“ОТП БАНК”. Державним виконавцем
зазначено, що згідно ст. 33 ЗУ “Про
іпотеку” - звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду , виконавчого
напису нотаріуса або згідно з договром
про задоволення вимог
іпотекодержателя. Відповідне рішення
суду або виконавчий напис на виконанні
відсутні . Таким чином , вжитими
заходами не виявлено майна, на яке
можливо звернути стягнення.

Як вбачається з Договору іпотеки від 27
вересня 2007 року предмет іпотеки —
нежитлові приміщення по пр. Леніна, 772
передані ОСОБА_1К, в іпотеку ПАТ “ОТП
БАНК” в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором від
27 вересня 2007 рку № СМ-SМЕ - .

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст.
3,4 ЦПК України кожен може звернутися до
суду за захистом порушених, невизнаних
або оспорюваних прав та свобод у
спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 387 ЦПК України, за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

За положеннями ст. 33 ЗУ “Про іпотеку” ,
у разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя. За ст. 12
цього Закону, у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право
вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно положень ч.2,5 ст. 52 ЗУ “Про
виконавче провадження” , стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у
гривнях та іноземній валюті, інші
цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках
та інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах у
депозитарних установах. У разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не
зупиняє звернення стягнення на кошти
боржника. Боржник має право
запропонувати ті види майна чи
предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

До того ж, статтею 54 цього Закону чітко
встановлено, що звернення стягнення
на заставлене майно в порядку
примусового виконання допускається за
виконавчими документами для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. Примусове
звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється державним
виконавцем з урахуванням положень
Закону України "Про іпотеку".

За такого, висновки державного
виконавця , викладені у оскаржуваній
Постанові щодо неможливості звернення
стягнення на майно боржника-нежитлові
приміщення, які перебувають в іпотеці у
стягувача, без відповідного рішення
суду або виконавчого напису нотаріуса
— є наслідком невірного тлумачення
норм права. А зазначені підстави для
повернення “вжитими заходами не
виявлено майна, на яке можливо звернути
стягнення” - взагалі є незрозумілими з
огляду на наявні матеріали виконавчого
провадження та викладені в самій
Постанові відомості щодо наявності
майна боржника, а також суперечать усім
попереднім численним виконавчим діям
самого державного виконавця щодо
проведення опису і арешту нерухомого
майна боржника.

Отже, оскаржувана постанова від 04
вересня 2014 року підлягає скасуванню, що
є підставою для відновлення
виконавчого провадження.

Крім того, проаналізувавши викладені
скаржником обставини у частині
тривалої бездіяльності державного
виконавця щодо примусового виконання
рішення суду, суд приходить до
висновку, що заявлені у скарзі вимоги
про зобов'язання державного виконавця
вжити заходи примусового виконання
рішення суду, спрямованих на повне
фактичне його виконання , як-то
передбачено ст. 11 ЗУ “Про виконавче
провадження” є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі зазначеного, суд дійшов
висновку, що скарга підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 210, 387 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ТОВ “ОТП Факторинг Україна” на
дії державного виконавця Центрального
ВДВС ММУЮ , зацікавлена особа ОСОБА_1,
та скасування постанови про повернення
виконавчого документу стягувачеві від
04.09.2014 року, зобов'язання вчинити дії
-задовольнити.

Скасувати Постанову про повернення
виконавчого документу стягувачеві ,
винесену старшим державним виконавцем
Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ
ОСОБА_2 від 04 вересня 2014 року по ВП №
2216652.

Зобов'язати старшого державного
виконавця Центрального ВДВС
Миколаївського МУЮ ОСОБА_2 відновити
виконавче провадження ВП № 2216652 та
своєчасно і в повному обсязі вжити усіх
заходів, передбачених ЗУ “Про
виконавче провадження” з примусового
виконання рішення суду, за яким 23.10.2010
року Центральним районним судом м.
Миколаєва було видано виконавчий лист
№2-2-6561/09 .

Ухвала може бути оскаржена через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Гуденко О.А.