________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/6929/14
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

та надання строку для усунення
недоліків

21.11.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2 акціонерного товариства
«Фінростбанк» «про захист прав
споживачів»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 предъявив позов до ОСОБА_2
акціонерного товариства «Фінростбанк»
«про захист прав споживачів».

За загальними правилами, встановленими
ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до
юридичних осіб пред'являються в суд за
їхнім місцезнаходженням.

Згідно із електронною базою офіційного
сайту http://www.frb.com.ua/ru/, місцезнаходження
відповідача ОСОБА_2 акціонерного
товариства «Фінростбанк» вказане за
адресою: 65104, Україна, Одеса, пр.
Академіка Глушко, 13 (тел.: ; , електрона пошта: ), що
територіально відноситься до
Київського району м. Одеси.

21 листопада 2014 року, ознайомившись із
довідкою Відділу адресно-довідкової
роботи ГУ ДМС України в Одеській
області, встановлено, що позивач також
значиться зареєстрованим в Київському
районі АДРЕСА_1 (дов. від 19.11.2014 р.).

Справа підсудна Київському районному
суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтями 119, 120 ЦПК України визначенні
вимоги до форми та змісту позовної
заяви та порядку подання копій
позовної заяви та доданих до неї
документів.

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви виявлені
підстави для залишення позову без руху,
у зв’язку з недодержанням вимог ст.ст.
119, 120 ЦПК України при його оформлені.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

В позовній заяві ОСОБА_1 не зазначені
номери засобів зв’язку самого
позивача, також не вказано, що вони йому
не відомі. Вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України в цій частині не виконані.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 зміст позовних вимог
формує наступним чином:

1.          «Прийняти і розглянути
позовну заяву.

2.          Звільнити від сплати
судових витрат.

3.          Стягнути з ОСОБА_2
акціонерного товариства «Фінростбанк»
на його користь недоплачену, через
різницю у курсі валюти США до гривні на
дату початку виплат Банком 19.08.2014р. і на
дату початку дії тимчасової
адміністрації у Банку 16.07.2014р., частину
боргу на дату повернення 06.06.2014р. двох
валютних вкладів і сплати процентів за
Договорами №№ 11822-Д і 11834-Д у сумі 4136
гривень».

Проаналізувавши зміст позовних вимог,
суддя приходить до висновку, що перший
та третій їх пункти за своїм змістом не
є позовними.

Так, у п. 1 позивач ставить вимоги щодо
вчинення судом процесуальної дії,
пов’язаної із розглядом справи, а п. 3
позовних вимог за змістом є вимогою
позивача до суду про звільнення його
від обов’язку сплатити судовий збір до
Державного бюджету України.

З загального аналізу статті 8 Закону
України «Про судовий збір» та статті 82
ЦПК України, якими встановлений
порядок відстрочення та розстрочення
судових витрат, зменшення їх розміру
або звільнення від їх оплати
вбачається, що зазначене питання
вирішується ухвалою суду.

За правилами ч. 2 ст. 208 ЦПК України,
питання, пов'язані з рухом справи в суді
першої інстанції, клопотання та заяви
осіб, які беруть участь у справі,
питання про відкладення розгляду
справи, оголошення перерви, зупинення
або закриття провадження у справі,
залишення заяви без розгляду, а також в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом, вирішуються судом шляхом
постановлення ухвал.

Ухвала суду на підставі статті 208 ЦПК
України є формою викладення судового
рішення, яке відповідно до ч. 9 ст. 293 ЦПК
України може бути оскаржене в
апеляційному порядку окремо від
рішення суду до завершення розгляду
справи та за правилами ч. 4 ст. 209 ЦПК
України оформлюються окремим
процесуальним документом і
постановляються в нарадчій кімнаті.

При прийнятті рішення суд
зобов’язаний безпосередньо оцінити
докази та згідно з ч. 4 ст. 212 ЦПК України
відобразити результати оцінки в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Отже, виходячи з наведеного, для
вирішення питання щодо звільнення
ОСОБА_1 від оплати судових витрат, він
повинен звернутись до суду з
відповідною заявою, за результатами
розгляду якої, після безпосереднього
дослідження та оцінки доказів суд
викладе судове рішення у формі ухвали.

Позивач фактично самостійно
звільнивши себе від оплати судового
збору порушив вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК
України.

Позивач не врахував, що правом на
захист свого права, як споживача він
скористався, звернувшись до суду в
травні 2014 року з позовною заявою про
стягнення заборгованості з ОСОБА_2
акціонерного товариства «Фінростбанк»
за депозитним договором, укладеним між
сторонами. Вимоги позивача були
задоволені рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 01.08.2014 року.

Повторне звернення до суду ОСОБА_1 із
позовом до ОСОБА_2 акціонерного
товариства «Фінростбанк» стало
наслідком, як вказує позивач,
неналежного та несвоєчасного
виконання відповідачем обов’язків,
які покладені на відповідача раніше
ухваленим рішенням суду.

Тому, ОСОБА_1 необхідно надати суду
мотивовану заяву про звільнення від
оплати судового збору чи сплатити
судовий збір у встановленому розмірі.

Законом України «Про судовий збір»
встановлена ставка судового збору за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру у розмірі 1
відсотку ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Також позивачу необхідно уточнити
зміст позовних вимог, виключивши із їх
переліку вимоги, які не є позовними.
Позовні вимоги, викладені в п. 2 –
конкретизувати шляхом зазначення
повних даних особи, на користь якої
підлягають стягненню грошові кошти з
відповідача. Також вказати складову
боргу, загальний розмір якого
нарахований в сумі 4136 грн. (сума
основного боргу, пеня, проценти,
інфляційні втрати, тощо).

Відповідно до п. 5 та п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, та зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов’язання повністю не
виконав, в позовній заяві не зазначив
докази в підтвердження обставин, на які
особисто посилається та до яких
відносяться:

-          те, що ОСОБА_1 не є фізичною
особою - підприємцем;

-          факт використання
фінансових активів на потреби, не
пов’язані із підприємницькою
діяльністю.

Позивач не зазначає наявність підстав
для звільнення від доказування.

Як роз’яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв’язку з цим суди мають
звертати особливу увагу, зокрема, на те,
що у позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов’язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК
України не містять виключень,
застережень та є безумовними. Позивач
на це уваги не звернув, та не надав для
направлення відповідачу копії всіх
документів, які указані в п.п. 2-10 та п. 12
додатків до позовної заяви, крім того
примірник копії позовною заяви,
наданої для направлення відповідачу
відрізняється від її оригіналу,
оскільки не містить переліку
документів з п. 2 по п. 12.

Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом (п.
4 ст. 119 ЦПК України).

Позивачу пропонується визначитися з
колом співвідповідачів, враховуючи, що
позивач особисто у позовній заяві
зазначає про покладений на ПАТ
«ІМЕКСБАНК» обов’язок по виплаті
коштів вкладникам, а також враховуючи,
що на підставі постанови Правління
Національного банку України від 15.07.2014
№ 409 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФІНРОСТБАНК»
до категорії неплатоспроможних»,
виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
15.07.2014 прийнято рішення № 55 про
запровадження з 16.07.2014 тимчасової
адміністрації та призначення
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНОМУ
АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ
«ФІНРОСТБАНК».

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

За правилами ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 – 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 акціонерного товариства
«Фінростбанк» «про захист прав
споживачів».

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п’яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Роз’яснити, якщо позивач відповідно
до ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу позовна заява буде
вважатись поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві, що не перешкоджає
повторному зверненню до суду з цим
позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя

Літвінова І. А.