Справа № 466/5772/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

20 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді
Невойта П.С.

за участю представників
ОСОБА_1, ОСОБА_2

прокурора
Семикової О.З.

при секретарі с/з
Бішко Б.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у місті Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа орган
опіки та піклування Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про позбавлення
батьківських прав, -

у с т а н
о в и в:

19.08.2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_5, третя особа
орган опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради про
позбавлення батьківських прав
відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позовні вимоги мотивує тим, що 14
вересня 2010 року між нею та ОСОБА_5
укладено шлюб, який зареєстровано
Артемівським відділом реєстрації
актів цивільного стану Луганського
міського управління юстиції, актовий
запис №745. За час шлюбу у них народилась
донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Під час
спільного проживання з відповідачем у
Кореї він почав зловживати спиртними
напоями, не працював, мав борги які вона
була змушена повертати, як наслідок 03
травня 2013 року позивач разом з донькою
повернулась в Україну. Оскільки
сімейне життя в них не склалось 19
серпня 2013 року рішенням Жовтневого
районного суду м. Луганська шлюб між
нею та відповідачем розірвано. Після
розірвання шлюбу донька залишилась
проживати з нею та перебуває на її
повному утриманні. З цього часу
протягом остіннього року вона утримує
спільну доньку самостійно, відповідач
ОСОБА_5 жодного разу не провідував
дитину, не надавав коштів на її
утримання, не цікавився її здоров'ям та
фізичним розвитком. Такими своїми
діями відповідач фактично ухилився від
обов'язку виховання їх дитини.

Позивачка створила належні умови для
проживання та розвитку дитини, а тому з
урахуванням наведеного, просить
позбавити відповідача ОСОБА_5
батьківських прав відносно
малолітньої - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та
представник позивача ОСОБА_1, яка діє на
підставі довіреності від 04.09.2014 р. (а.с.18)
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та надали пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не
з'явився повторно, хоча належним чином
був повідомлений про розгляд справи
через засоби масової інформації
(газету Урядовий Кур'єр від 17.09.2014 року
№170) заперечень на позовну заяву ним до
суду подано не було, а тому оскільки в
матеріалах справи достатньо доказів
для розгляду справи без його участі,
позивач не заперечує проти заочного
розгляду справи, суд у відповідності до
вимог статей 169, 224 ЦПК України вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи ОСОБА_2 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав. Просив позов задовольнити.

Представник прокуратури прокурор
Семікова О.З. у судовому засіданні
також просила позовні вимоги
задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
третьої особи, прокурора, свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9 дослідивши матеріали
справи в їх сукупності, вважає, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та
відповідач ОСОБА_5 перебували у шлюбі,
який 19.08.2013 року було розірвано, що
підтверджується рішенням Жовтневого
районного суду м.Луганська (а.с.8).

Від даного шлюбу у неї з відповідачем є
донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, виданого
27.04.2012 року Ленінським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Луганського міського управління
юстиції у Луганській області (а.с.7).

Згідно довідки Департаменту
соціального захисту населення ЛОДА
№01-162 від 18.07.2014 р. мати позивачки гр.
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована в
базі громадян, які переселились з АР
Крим, м. Севастополя та
південно-східних областей України
разом з дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та
онукою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Як вбачається з довідки Департаменту
міграційної служби україни Головного
управління державної міграційної
служби України у Львівській області
№18135 від 15.08.2014 р. гр. ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за
адресою АДРЕСА_2, по паспорту гр.
України НОМЕР_2 вид. Жовтневим РВ ГУ МВС
України у Луганській обл. 21.10.2010 р. на
даний час тимчасово проживає разом з
донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою:
АДРЕСА_1 без реєстрації, згідно акту
фактичного проживання з 14.08.2014 р.
виданого ЛКП «Балатон - 409» (а.с.10, 11)

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_5 з 03 травня 2013 року ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків щодо дитини ОСОБА_6, близько
року не відвідує дитину, не спілкуються
із нею, не цікавиться її життям, не
забезпечує матеріально та взагалі не
займається її виховання.

З показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9
вбачається, що вони постійно
спілкуються з мамою дитини та спільно
проживають. З 03 травня
2013 року після повернення позивачки з
Кореї жодного разу батько дитини не
приїздив та не провідував їх.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції
України сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України
дитина належить до сім'ї своїх батьків
і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Обов'язки батьків щодо виховання та
розвитку дитини передбачені ст.150
Сімейного кодексу України, та
полягають, зокрема, в наступному:
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини, батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя та інше.

Статтею 11 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачено, що кожна
дитина має право на проживання в сім'ї
разом з батьками або в сім'ї одного з
них та на піклування батьків.

Статтею 12 вищезгаданого Закону
передбачено, що виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини.

Держава надає батькам або особам, які
їх замінюють, допомогу у виконанні ними
своїх обов'язків щодо виховання дітей,
захищає права сім'ї.

Відповідно до ст.14 Закону діти та
батьки не повинні розлучатися всупереч
їх волі, за винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини і цього вимагає рішення суду, що
набрало законної сили.

Як зазначено у пунктах 15,16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» № 3 від 30
березня 2007 року із змінами і
доповненнями, внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України від 19
грудня 2008 року № 20, позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце лише за умови
винної поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_5 повністю ухилилась від
виконання батьківських обов'язків щодо
своєї доньки, він не цікавиться її
життям, вихованням, не спілкується з
нею та не надає жодної матеріальної
допомоги. Жодних перешкод у вихованні
своєї доньки не встановлено.

Згідно долученого до матеріалів справи
листа Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№36-2340 від 07.10.2014 р. вбачається, що
фактично ОСОБА_5 не виконує свої
батьківські обов'язки та свідомо
нехтує ними. Комісія з питань захисту
прав дитини, вважає за доцільне
позбавити батьківських прав ОСОБА_5.
Однак, оскільки вказана особа
являється громадянином іншої держави
та перебуває за межами України, не
вдалось встановити його місце
перебування та отримати відповідні
пояснення по даній справі. Враховуючи
вищенаведене, орган опіки та
піклування Шевченківська районна
адміністрація Львівської міської ради
не вправі надати висновок про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.36).

На підставі вищенаведеного, з
урахуванням того, що відповідач не
виконує без поважних причин обов'язків
по вихованню дитини, ухиляється від
виконання цих обов'язків, оцінюючи
зібрані по справі докази суд приходить
до висновку, що позов про позбавлення
батьківських прав є підставним та
підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214,
215, 224-226 ЦПК України, ст.19,164, 165 Сімейного
Кодексу України, суд, -

в и р і
ш и в:

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9
батьківських прав щодо малолітньої
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. С. Невойт