Справа № 351/598/14-ц
Номер провадження №2/351/377/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Собко В.М.,

за участі секретаря
Плахіної М.З.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в місті Снятині справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_2 про виселення з житлового
будинку та за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк", третя
особа ОСОБА_2 про визнання договору
іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся у суд із
позовом до ОСОБА_1 про виселення, який
мотивували тим, що Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» та ОСОБА_2, який виступає
третьою особою у даній справі 20.03.2008 р.
уклали кредитний договір №IFA0GI,
відповідно до якого Банк зобов'язався
надати третій особі кредит у вигляді
кредитної лінії у розмірі 176750,00 грн.
строком до 20.03.2018 р., а Третя особа
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПриватБанк» і ОСОБА_1 20.03.2008 р. уклали
договір Іпотеки №IFA0GI, згідно з
яким відповідач надав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: житловий
будинок загальною площею 64.90, житловою
площею 44.50 кв.м, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, майно належить
Відповідачу на праві власності на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав в повному обсязі.
Відповідач не надав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також іншими
витратами відповідно до умов договору,
тому зобов'язання за Кредитним
договором не виконав.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки та 18.11.2013 року
Апеляційний суд Івано-Франківської
обл. виніс рішення звернути стягнення
на предмет іпотеки, а саме житловий
будинок загальною площею 64.90, житловою
площею 44.50 кв.м, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки Публічним
акціонерним товариством комерційним
банком «ПриватБанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ).

Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та е.
109 ЖК України - звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Таким чином, Відповідач та усі інші
мешканці підлягають виселенню з
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. Наявність осіб,
зареєстрованих по квартирі, на яку
звертається, негативно відобразиться
на її ціні, а також буде перешкоджати
реалізації цього предмета іпотеки.

Також, договором іпотеки, укладеним між
відповідачем та позивачем, передбачене
право іпотекодавця на реєстрацію у
предметі іпотеки інших осіб лише при
умові отримання від іпотекодержателя
письмової згоди на такі дії. Враховуючи
той факт, що іпотекодержатель не
надавав своєї згоди на відповідну
реєстрацію осіб за адресою предмету
іпотеки, позивач вважає, що реєстрація
осіб у предметі іпотеки є порушенням
умов цивільно-правового договору та
статті 629 ЦК України і зняття таких осіб
з реєстраційного обліку є захистом
прав іпотекодержателя та повинне
відбуватись на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

На підставі наведеного позивач просить
суд виселити Відповідача та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку (предмет іпотеки),
розташованому за адресою; АДРЕСА_1 та
судові витрати покласти на
відповідача.

У свою чергу ОСОБА_1 звернулася у суд із
позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
визнання договору іпотеки недійсним,
який мотивувала тим, що 20.03.2008 р. між ЗАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
споживчий кредитний договір (копія
договору додається), на підставі якого
банк надав позичальнику кредитні
ресурси в сумі 176750,00 грн. в тимчасове
користування на умовах забезпеченості
зворотності, терміновості, платності з
оплатою за процентними ставками,
встановленими договором до 20.03.2018 р.
Забезпеченням виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за кредитним договором є
договір іпотеки від 20.03.2008 р.,
відповідно до умов якого іпотекодавець
ОСОБА_1 передала в іпотеку банку
наступне нерухоме майно житлового
призначення, а саме: трикімнатну
квартиру, загальною площею 64,9 кв. м.,
житловою площею 44,5 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Предмет іпотеки належить іпотекодавцю
ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого 30.10.2007
державним нотаріусом Першої
Снятинського державної нотаріальної
контори Івано-Франківської області.

Порядок сплати процентів за
користування кредитними коштами
визначений розділами 1 та 2 кредитного
договору. Так, пунктом 1.1. даного
договору передбачено, що нарахування і
сплата процентів за користування
кредитними коштами здійснюється
щомісяця в термін та у розмірі,
встановленому даним Договором. Сплата
відсотків за користування кредитом
встановлювалась в розмірі 15 % річних.

Проте, між Банком та Третьою особою
укладено Додаткову угоду від 10.01.2012 р.
без згоди іпотекодавця - ОСОБА_1
Відповідно до даної угоди, тіло кредиту
було збільшено до 263961,92 грн. та
збільшено відсотки до 30 % річних. Таким
чином, без відома та дозволу
Відповідача, його відповідальність
була збільшена, як поручителя та
фактично змінено умови на яких він
погодився укласти договір іпотеки. А,
порука в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України
припиняється у разі зміни зобов'язання
без згоди поручителя, якщо
збільшується обсяг його
відповідальності.

На підставі своїх доказів ОСОБА_1
просить суд визнати Іпотечний договір
№ IFA0GI від 20.03.2008 таким, що припинив
свою дію з 10.01.2012, з моменту укладення
Додаткової угоди від 10.01.2012 р., визнати
припиненими з 10.01.2012 зобов'язання за
Іпотечним договором № IFA0GI від
20.03.2008 укладеного між Закритим
акціонерним товариством Комерційним
Банком «ПриватБанк» (Публічним
акціонерним товариством Комерційним
Банком «ПриватБанк») та ОСОБА_1 в
забезпечення кредитного договору №
IFA0GI від 20.03.2008 укладеного між
Закритим акціонерним товариством
Комерційним Банком «ПриватБанк»
(Публічним акціонерним товариством
Комерційним Банком «ПриватБанк») та
ОСОБА_2 та зняти заборону на відчуження
трикімнатної квартири, яка належить
ОСОБА_1 на праві приватної власності,
загальною площею 64,9 кв. м., житловою
площею 44,5 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
Безбородько І.М. подав до суду заяву,
якою повністю підтримав позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» та просив його
задоволити, а також заперечив проти
позову ОСОБА_1, у якому просив
відмовити, оскільки ОСОБА_1 втратила
право на звернення до суду в зв'язку з
пропуском позовної давності в три роки,
а також вказав, що ОСОБА_1 на момент
укладення та виконання додаткової
угоди від 10.01.2012 р. здійснював погашення
заборгованості, сума заборгованості за
додатковою угодою від 10.01.2012 р. була
зменшена на 39885,38 грн., справу просив
розглядати у його відсутності.

Адвокат ОСОБА_4, який представляє
інтереси ОСОБА_1 та третьої особи
ОСОБА_2 подав до суду заяву, якою
повністю підтримав позовні вимоги
ОСОБА_1 та просив їх задоволити, і
повністю заперечив проти позову ПАТ КБ
«ПриватБанк», який просив залишити без
задоволення, а справу просив
розглядати у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, зокрема:
Кредитний договір №IFA0GI від 20.03.2008
р.; Договір іпотеки №IFA0GI від 20.03.2008
р.; Рішення Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 18.11.2013
р.; Письмову вимогу від 10.02.2014 р.;
Додаткову угоду №1 до Договору про
іпотечний кредит №IFA0GI від 20.03.2008
р.; Довідку виконкому Снятинської
міської ради №3984 від 02.12.2014 р. про склад
сім'ї ОСОБА_1; Інформацію з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№30392951 від 03.12.2014 р.; Витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№30391933 від 03.12.2014 р. судом встановлено,
що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали
кредитний договір у вигляді кредитної
лінії у розмірі 176750,00 грн. та в
забезпечення кредиту ПАТ КБ
«ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали договір
Іпотеки згідно з яким відповідач надав
в іпотеку нерухоме майно, а саме:
житловий будинок загальною площею 64.90,
житловою площею 44.50 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, майно
належить Відповідачу на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, сплата
відсотків за користування кредитом
встановлювалась в розмірі 15 % річних,
пізніше ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
уклали Додаткову угоду від 10.01.2012 р. без
згоди іпотекодавця - ОСОБА_1 Відповідно
до даної угоди, тіло кредиту було
збільшено до 263961,92 грн. та збільшено
відсотки до 30 % річних, таким чином, без
відома та дозволу Відповідача, його
відповідальність була збільшена, як
поручителя та фактично змінено умови
на яких він погодився укласти договір
іпотеки, а порука в силу ч. 1 ст. 559 ЦК
України припиняється у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя, якщо
збільшується обсяг його
відповідальності, також встановлено,
що на момент укладення та виконання
додаткової угоди від 10.01.2012 р.
здійснював погашення заборгованості,
цей факт визнав і банк у своїй заяві,
тому суд приходить до переконання, що
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» є
необгрутнованим і тому не підлягає до
задоволення, а позов ОСОБА_1 є
підставним і обґрунтованим, а тому його
слід задоволити.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Тобто законодавець
виокремлює окремі види зобов'язань,
серед яких наявні, зокрема, такі окремі
види як порука та застава. Крім того, у
ч. 1 ст. 575 ЦК України, виокремлюється
такий вид застави як іпотека, якою є
«застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи». В свою чергу,
відносини, що виникають у зв'язку з
використанням такого засобу
забезпечення зобов'язань, як іпотека,
врегульовані спеціальним законом -
Законом України «Про іпотеку».

Разом з тим, ст. 559 ЦК України,
встановлює підстави для припинення
саме такого виду забезпечення
зобов'язань, як порука.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється, зокрема, у разі
зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Не можна не враховувати думку, що
«проценти є платою за кредит, а не
рівнем відповідальності» , разом з тим
розуміти проценти як плату за кредит
можна лише для сторін кредитного
договору, але не для поручителя.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики. Таким чином, у
разі прострочення виконання
зобов'язання позичальником за
договором кредиту, проценти за
кредитом продовжують нараховуватись
на тіло кредиту до моменту виконання
позичальником грошових зобов'язань.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК
України, поручитель відповідає перед
кредитором в тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Отже,
підвищення процентів за договором
кредиту треба розуміти як збільшення
обсягу відповідальності поручителя,
оскільки у разі прострочення
позичальника за договором кредиту,
кредитодавець матиме право звернутись
до поручителя з вимогою про сплату в
т.ч. й процентів за кредитом. Тобто, й у
разі збільшення процентів за кредитом
збільшується й майнова
відповідальність поручителя.

Отже, підвищення процентів за
договором кредиту треба розуміти як
збільшення обсягу відповідальності
поручителя, оскільки у разі
прострочення позичальника за
договором кредиту, кредитодавець
матиме право звернутись до поручителя
з вимогою про сплату в т.ч. й процентів
за кредитом. Тобто, у разі збільшення
процентів за кредитом що не було
обумовлено кредитним договором,
збільшується й майнова
відповідальність поручителя.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_2 про виселення з житлового
будинку - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк", третя особа ОСОБА_2
про визнання договору іпотеки
недійсним - задоволити.

Визнати Договір іпотеки №IFA0GI від
20.03.2008 таким, що припинив свою дію з
10.01.2012, з моменту укладення Додаткової
угоди від 10.01.2012 р.

Визнати припиненими з 10.01.2012
зобов'язання за Договір іпотеки
№IFA0GI від 20.03.2008 р. укладеного між
закритим акціонерним товариством
Комерційним Банком «ПриватБанк»
(Публічним акціонерним товариством
Комерційним Банком «ПриватБанк») та
ОСОБА_1 в забезпечення кредитного
договору № IFA0GI від 20.03.2008 р.
укладеного між Закритим акціонерним
товариством Комерційним Банком
«ПриватБанк» (Публічним акціонерним
товариством Комерційним Банком
«ПриватБанк») та ОСОБА_2.

Зняти заборону на відчуження
трикімнатної квартири, яка належить
ОСОБА_1 на праві приватної власності,
загальною площею 64,9 кв. м., житловою
площею 44,5 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного
суду Собко В.М.