АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №754/606/14-ц № апеляційного
суді першої інстанції: Петріщева
І.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва
головуючого-судді Шкоріної О.І.,
суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу Деснянського районного суду
м.Києва від 19 лютого 2014 року про
визнання неподаною та повернення
скарги ОСОБА_3 на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м.
Києві Шепетько Анни Іванівни про
закінчення виконавчого провадження, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 19 лютого 2014 року скаргу
ОСОБА_3 на постанову державного
виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у
м.Києві Шепетько А.І. про закінчення
виконавчого провадження - визнано
неподаною та повернуто позивачу.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.
В судове засідання не з'явилися
сторони, про день та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, у зв'язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу у їх відсутність відповідно до
вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість постановленої у
справі ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
Постановляючи 19 лютого 2014 року
ухвалу про визнання скарги неподаною
та повернення такої заявнику, суд
першої інстанції виходив з того, що
скаржник, отримавши 11 лютого 2014 року /в
порядку ст. 76 ЦПК України/, копію ухвали
від 20 січня 2014 року, не усунув недоліків
скарги, яка не відповідала вимогам
статтей 119, 133, 134, 137 ЦПК України, судовий
Разом з тим, з таким висновком
суду першої інстанції колегія суддів
не погоджується виходячи з наступного.
Згідно роз'яснень Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, що містяться в п.12 постанови №6
від 7 лютого 2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» скарга має відповідати
загальним вимогам щодо форми та змісту
позовної заяви, передбаченим
положенням ЦПК, та містити відомості,
зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої
статті 82 Закону про виконавче
провадження, зокрема зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби та норму закону, яку
порушено, а також обставини, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги.
Якщо скарга за формою і змістом не
відповідає таким вимогам, то
застосовуються положення статті 121 ЦПК.
Предметом розгляду скарги ОСОБА_3 є
рішення державного виконавця прийняте
в межах відкритого виконавчого
провадження.

З метою забезпечення повного,
об'єктивного розгляду справи ОСОБА_3
просила в скарзі зобов'язати
державного виконавця надати
засвідчену копію матеріалів
виконавчого провадження

Суд першої інстанції помилково вважав
таке клопотання ОСОБА_3 як заяву про
забезпечення доказів в розумінні
статті 133 ЦПК України.

Подання доказів регулюються ст.
131 ЦПК України. Стороною може бути
заявлено про їх витребування в порядку
ст. 137 ЦПК України, зокрема під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться, - до початку
розгляду справи по суті із дорученням
відомостей про неможливість отримання
таких доказів особисто стороною.

Листом Вищого Спеціалізованого
Суду України за № 10-1386/0/4-12 від 27 вересня
2012 року «Про деякі питання практики
застосування Закону України «Про
судовий збір», роз'яснено, що статтями
3, 4 Закону визначено об'єкти
справляння судового збору та його
розміри.

Наведені у частині другій ст. 4
Закону перелік заяв, скарг (дій), за
подання яких до суду або за вчинення
яких судом встановлено ставки судового
збору, за своїм змістом є вичерпним.
Отже справляння судового збору з інших
заяв (скарг), що подаються до суду,
навіть не зазначених у частині 2 ст. 3
Закону, цим законодавчим актом не
передбачено.

Сплата судового збору у випадку
передбаченому п.13 п.1 ч.2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», за подання
до суду заяви про забезпечення доказів,
здійснюється лише у випадку, якщо така
заява розглядається в порядку,
визначеному ст. 135 ЦПК України, а не за
подання клопотання про витребування
доказів (ст. 137 ЦПК України), що
розглядається за правилами ст.ст. 130, 168
ЦПК України.

Крім цього, пунктом 14 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №6 від 7 лютого 2014
року, визначено, що провадження з
виконання судових рішень є
завершальною і невід'ємною частиною
(стадією) судового провадження по
конкретній справі, в якій провадження
за скаргою не відкривається, а за
подання позовної заяви сплачений
відповідний судовий збір, ні розділом
VІІ Цивільного процесуального кодексу,
ні Законом «Про судовий збір» не
передбачено необхідність сплати
судового збору за подання скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, то за подання скарги судовий
збір не сплачується.

Виходячи з аналізу зазначених
норм, питання неподання доказів разом
зі скаргою, не створює перешкод суду
для вирішення питання про прийняття
скарги до розгляду, а скарга на дії та
рішення державного виконавця подана в
порядку глави VІІ Цивільного
процесуального кодексу, а також
клопотання в порядку ст. 137 ЦПК України,
судовим збором не оплачується.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
допущено порушення норм
процесуального права при вирішенні
питання про прийняття скарги на
рішення державного виконавця, а тому
така підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 317 ЦПК
України, колегія суддів , -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду
м.Києва від 19 лютого 2014 року - скасувати
з передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: