Справа № 520/111/14-ц
Провадження № 2/520/6408/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Луняченка В. О.

при секретарі - Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до житлово-будівельного
кооперативу «Київський-13», ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
житлово- будівельного кооперативу
«Київський-13» про визнання права
власності за заповітом,-

Встановив:

09.01.14 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до житлово-будівельного
кооперативу «Київський-13», ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, після
уточнення якого просить визнати за нею
право власності на ? частки квартири
АДРЕСА_1 та визнати з ОСОБА_2 право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування за заповітом
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулась до суду
з зустрічним позовом до ОСОБА_4,
Житлово-будівельного кооперативу
«Київський-13» в якому просить суд
визнати за нею право власності на 1/4
частку квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До судового засідання представник
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_5., діюча на
підставі ордеру, надала заяву в якій
уточнені позовні вимоги підтримала
просила їх задовольнити, а також
визнала зустрічні позовні вимог та не
заперечувала проти їх задоволення,
просила справу розглядати за її
відсутністю на підставі наявних
документів у матеріалах справи.

Представник відповідачки та позивачки
за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6,
діюча на підставі довіреності, надала
до суду заяву в якій уточнені вимоги за
первинним позовом визнала не
заперечувала проти їх задоволення,
зустрічні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити, а також
просить справу розглядати за їх
відсутністю.

Представник відповідача ЖБК
«Київський-13» до судового засідання
надав заяву в якій просить справу
розглядати за відсутністю їх
представника.

Суд, ознайомившись та
дослідивши матеріали справи, наданні
докази, вважає позов ОСОБА_1, а також
зустрічний позов ОСОБА_2 підлягаючими
задоволенню на підставі встановлених
фактичних обставин по справі.

Суд не розглядатиме вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання права власності
за ОСОБА_2 на ? частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом, оскілок дані вимоги
заявлені самостійно ОСОБА_2 .

Так судом, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3, чоловік ОСОБА_1 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1, виданим 10.07.2013р. відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану у місті Одесі реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина, до складу якої входить
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 34,78
кв.м.

До складу спадщини згідно ст. 1218 ЦК
України входять усі права та обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 17 Постанови Ради
Міністрів Української РСР від 28.10.1982
«Про житлово-будівельну кооперацію»
члену житлово-будівельного
кооперативу за рішенням загальних
зборів членів кооперативу,
затвердженим виконкомом районної,
міської, районі місті Ради народних
депутатів, надається в будинку
кооперативу окрема квартира,
складається з однієї чи кількох кімнат,
відповідно до кількості членів сім'ї,
суми його пайового внеску і граничного
розміру жилої площі, передбаченого
примірним статутом житі будівельного
кооперативу.

Заселення квартир у будинку
житлово-будівельного кооперативу
провадиться за ордерами, що видаються
виконкомом районної, міської, районної
в місті Ради народних депутатів.

28.05.1983 року виконавчим комітетом
Київської районної ради народних
депутатів м.Одеси на підставі рішення
виконкому від 25.05.1983р. №461 ОСОБА_3 було
видано №1108/381 серія КР на спірну
квартиру, членом сім'ї ОСОБА_3 в ордері
зазначена одна особа - його дружина -
ОСОБА_1

Згідно довідки від 29.03.1996р. №35, виданої
ЖСК «Київський-13», ОСОБА_3 був пайщиком
кооперативу «Київський -13», 26 лютого 1984
року повністю сплатив пайовий внесок
за квартиру та паєнагромадження у
розмірі 4759 рублів.

Як зазначено в п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008р.
«Про судову практику у справах про
спадкування», у разі смерті члена
житлово-будівельного
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, до дня
смерті не були внесені повністю пайові
внески, до складу спадщини входять чаї
внесеного паю та інші суми, які
підлягають поверненню, а не квартира,
дача, гараж, садовий будинок. Частка
пайового внеску, що належала померлому,
входить до складу спадщині загальних
підставах. Якщо спадкодавець повністю
вніс пайовий внесок, то до складу
спадщини включається відповідно
квартира, дача, гараж, садовий будинок,
інші будівлі та споруди.

Враховуючи те, що пайовий внесок був
внесений у повному обсязі, квартира
АДРЕСА_1, увійшла до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи випадок своєї смерті.

Як передбачено ст. 1235 ЦК України,
заповідач може призначити своїми
спадкоємцем одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

19.12.2008 ОСОБА_3 склав заповіт, за умовами
якого все своє майно, яке на день смерті
йому належатиме, заповів ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом в
укладення шлюбу від 25.11.1977р. НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю, що діяв на момент видачі ордеру
квартиру та сплати пайового внеску,
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільні сумісною власністю. Кожен
з подружжя має рівні права володіння,
користування! розпорядження цим
майном.

Згідно п. 5-1 Постанови Пленуму
Верховного Суду УРСР від 18.09.1987 №9 член
ЖБК який повністю вніс свій пайовий
внесок за квартиру, надану йому в
користування, набуває право власності
на квартиру і вправі розпоряджатись
нею на свій розсуд - продавати
заповідати, обмінювати, в тому числі на
інше жиле приміщення у будинку
державного і громадського житлового
фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок
(частину будинку), що належить
громадянину на праві власності і
вчиняти відносно неї інші угоди, що не
забороні законом.

Згідно п. 6 цієї Постанови пай, внесений
подружжям в ЖБК у період сумісного
проживання за рахунок спільних коштів,
а також за рахунок коштів, подарованих
подружжю або одержаних ним у позичку, а
після повної сплати пайового внеску -
квартира, є їх спільним майном і
підлягає поділу на загальних
підставах.

Тобто з урахуванням вимог закону, у 1984
році після сплати пайового внеску
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 набули права спільної
сумісної власності на квартиру.

Згідно вимог ч. 1 ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» членам житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого відповідного
кооперативу, які повністю внесли свої
пайові внески видається свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, що
підтверджує виникнення права
власності при здійсненні державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Тобто, правовстановлюючим документом
на такий об'єкт на сьогоднішній день є
свідоцтво про право власності.

Пайовий внесок був внесений 26.02.1984р.,
коли чинне законодавство не
пов'язувало момент виникнення права
власності на нерухоме майно з його
державною реєстрацією. Виникнення
права власності пов'язувалось зі
сплатою пайового внеску.

У своєму інформаційному листі №10-1387
від 27.09.2012р. Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ зазначив, що
відповідно до статті 2 Закону України
від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень. Згідно
зі статтею З зазначеного Закону право
власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення.

Сплативши у повному обсязі пайовий
внесок, правовстановлюючий документ на
квартиру ОСОБА_3 не отримав.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від
22.02.2012р. №296/5, передбачено, що видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини й чоловіка є рівними, якщо інше
не визначено домовленістю між ними.

Положенням ч. 2 ст. 67 СК України
передбачено, що дружина, чоловік мають
право скласти заповіт на свою частку у
праві спільної сумісної власності
подружжя до її визначення та виділу в
натурі.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Тобто з аналізу зазначених норм
випливає, що ОСОБА_3 мав право заповісти
лише належну йому 1/2 частку у праві
спільної сумісної власності на
квартиру.

Оскільки до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його емер спадщина після смерті ОСОБА_3
відкрилася на належну йому 1/2частку у
праві власності квартиру АДРЕСА_1

Згідно з положенням ч. 3 ст. 1235 ЦК
України заповідач не може позбавити
права спадкування осіб, які мають право
на обов'язкову частку у спадщині.

Право на обов'язкову частку у спадщині
відповідно до положень ч. 1 ст. 1241 ЦК
України має, зокрема, непрацездатна
вдова, яка спадкує незалежно від змісту
заповіту, половину чаї яка б належала
їй у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсі
страхування» непрацездатні громадяни -
особи, які досягли встановленого
законом пенсійної віку або визнані
інвалідами, у тому числі діти-інваліди,
а також особи, які мають праві пенсію у
зв'язку з втратою годувальника
відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 26 цього Закону особи
мають право на призначення пенсії за
віком досягнення віку 60 років.

Згідно паспортних даних ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, має 74 роки, тобто є
непрацездатною особою.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України
позивач є непрацездатною вдовою
ОСОБА_3, тому має право на обов'язкову
частку у спадщині, спадкує незалежно
від змісту заповіту половину частки,
яка б належала їй у разі спадкування за
законом.

Оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем
першої черги за законом, постійно
проживала разом із спадкодавцем, а тому
вважається такою, що прийняла спадщину,
непрацездатна вдова має право на
обов'язкову частку у спадщині, вона
успадковує полові від належної
ОСОБА_31/2 частки у праві власності на
квартиру, тобто 1/4

ОСОБА_1 з урахуванням належної їй 1/2
частки у праві спільної сумісної
власної подружжя та обов'язкової
частки у спадщині після смерті ОСОБА_3,
належить 3/4 у праві власності на
квартиру.

Враховуючи наведене, у спадкоємця за
заповітом ОСОБА_2 виникло право
спадкування 1/4 частки у праві власності
на квартиру. Згідно заповіту ОСОБА_3 від
19 грудня 2008 року та з урахуванням
часток відповідача ОСОБА_1, спадкоємець
ОСОБА_2 має право на спадкове майно у
вигляді1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно даних спадкової справи №1239/2013
заведеної 14.12.13 року нотаріусом
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2,
згідно даних якої спадкоємицею по
закону є дружина померлого ОСОБА_1,
однак у зв'язку з тим, що спадкоємці не
змогли надати нотаріусу
правоустановчих документів щодо
належності нерухомого майна
спадкодавцеві, нотаріус відмовила у
видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів особи є визнання
права.

Так, за відсутності правовстановлюючих
документів на квартиру, єдиним
способом захисту цивільних прав ОСОБА_1
є визнання в судовому порядку за нею 3/4
частки у праві власності на квартиру,
захисту цивільних прав ОСОБА_2 є
визнання в судовому порядку за нею
права власності на1/4 частину квартири у
порядку спадкування за заповітом.

Згідно з ст. 328 ЦК України право
власності набувається в порядку,
визначеному законом, та на підставах не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати їм
документа, який засвідчує його права
власності.

Суд, виконавши всі вимоги
цивільно-процесуального законодавства
і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Суд, розглянувши справу повно,
всебічно, об'єктивно та неупереджено,
дійшов до висновку, що позовні вимоги
позивача заявлені правомірно,
відповідно до діючого законодавства
України та без його порушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.
1217, 1220, 1221, 1235, 1268 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11,
15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України,-

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
житлово-будівельного кооперативу
«Київський-13», ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 34,78 кв.м, житловою
площею 17,44 кв.м.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, житлово- будівельного
кооперативу «Київський-13» про
визнання права власності за заповітом -
задовольнити

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/4 частку квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 34,78 кв.м, житловою площею 17,44 кв.м
в порядку спадкування за законом
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Луняченко В. О.