Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2229/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

29.10.0214 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дьомич Л.М., Франко В.А.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді в режимі
відеоконференції цивільну справу за
позовом спільного підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю "Світловодськпобут"
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення боргу за комунальні послуги,
за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який
представляє інтереси ОСОБА_2, на
рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 08 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року спільне підприємство
товариство з обмеженою
відповідальністю "Світловодськпобут"
(СП ТОВ "Світловодськпобут") до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягненнязаборгованості за
послуги з централізованого
теплопостачання в сумі 12213,23 грн.,
втрати від інфляції - 1234,02 грн., та трьох
відсотків річних -832,43 грн.

В обґрунтування позову зазначалось, що
квартира відповідачів в опалювальний
сезон забезпечувалася тепловою
енергією, яку надавало СП ТОВ
"Світловодськпобут", нарахування
вартості проводилось за встановленими
тарифами, проте послуги ними не
оплачувались, внаслідок чого утворився
борг, який підлягає відшкодуванню з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох процентів річних.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 08.07.2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, солідарно на
користь СП ТОВ «Світловодськпобут»
7367,98 грн., та вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, який
представляє інтереси ОСОБА_2, ставиться
питання про скасування судового
рішення з підстав неправильного
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального права
і ухвалення нового рішення про відмову
у задоволенні позову. Зазначено, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, судом не повною
мірою з'ясовано обставини справи.
Справу розглянуто за відсутності
відповідача та його представника, чим
позбавлено можливості надати
пояснення та докази. Судом не було
взято до уваги рішення Світловодської
міської ради про заборону позивачу
нараховувати борги споживачам, які
відключилися від мережі
централізованого опалення і
встановили автономне опалення, та
зобов'язано списати ці борги. Також, не
було взято до уваги відключення
відповідачів від системи
централізованого опалення та
встановлення автономного опалення. На
його думку позов є безпідставним,
оскільки між сторонами не було
укладено договору про надання послуг і
відсутні підстави для нарахування
заборгованості.

Представник СП ТОВ
«Світловодськпобут», який належним
чином повідомлений про час і місце
розгляду справи, до суду не з"явився,
про причини не повідомив.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
подали заяви про розгляд справи без
їхньої участі (а.с.9-11 т.2).

Заслухавши доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_6, які підтримали
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи, перевіривши в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України,
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є підстави
допустити негайне виконання судового
рішення; чи є підстави для скасування
заходів забезпечення позову.

При виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355
Кодексу.

Вирішуючи зазначені категорії справ,
суди згідно Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004
року повинні встановити чи існували
між виконавцем послуг та їх споживачем
договірні (фактичні договірні)
відносини щодо надання послуг з
централізованого теплопостачання;
з'ясувати чи дійсно зазначені послуги
були отримані споживачем; якщо мало
місце відключення від системи
централізованого опалення, перевірити
правомірність такого відключення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками в
рівних частках квартири АДРЕСА_1 (а.с.154).

З матеріалів справи убачається, що між
сторонами склалися договірні
відносини, відповідачами у
добровільному порядку здійснювалася
оплата за централізоване опалення, що
підтверджується довідкою про розміри
платежів за послуги, та відкриттям
особового рахунку на ім'я ОСОБА_2 (а.с.6).

Свобода договору, закріплена у ст.
ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві
сторін вільно вирішувати питання при
укладенні договору, при виборі
контрагентів та при погодженні умов
договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом
цивільного законодавства передбачена
обов'язковість положень цього акту для
сторін договору, сторонни не вправі
відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК
України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
передбачають обов'язок споживача
житлово-комунальних послуг укласти
письмовий договір з виконавцем послуг
на основі типового договору.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України
та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

У разі такої відмови, виходячи з
положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК
України виконавець послуг вправі
звернутись до суду за захистом свого
права, яке підлягає захисту судом на
підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом
визнання договору укладеним на умовах,
передбачених нормативним актом
обов'язкової дії.

Така правова позиція. висловлена в
постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
10.10.2012 року (справа № 6-110цс12)

Належна відповідачам квартира
знаходиться у багатоповерховому
будинку, обладнаному системою
централізованого опалення, послуги з
теплопостачання надає позивач.

Згідно ст. 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" позивач
надає послуги, що за своїм
функціональним призначенням є
комунальними послугами, а саме -
надання послуг з централізованого
опалення та теплого водопостачання.
Відповідно до п. 14.1 типового Договору
про надання послуг з теплопостачання
відповідачі зобов'язані своєчасно
проводити оплату за надані послуги з
теплопостачання.

За умовами п.3 та п.5 ст. 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" та п. 7
"Правил користування приміщенням
житлових будинків і прибудинковими
територіями" в редакції, затвердженій
постановою Кабінету Міністрів України
№ 45 від 24.01.2006 року - власник, наймач
(орендар) квартири зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем
відповідно до Типового договору,
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Колегія суддів вважає доведеним факт,
що між сторонами у справі, як між
виконавцем послуг та їх споживачем,
існують договірні (фактичні договірні)
відносини щодо надання послуг з
централізованого теплопостачання на
умовах, передбачених нормативним актом
обов'язкової дії.

Взаємні права та зобов'язання сторін
врегульовані Законом України "Про
житлово-комунальні послуги", Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
Типовим договором про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
630 від 21.07.2005 року, і відсутність
письмового договору не свідчить про
відсутність між сторонами договірних
правовідносин.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" споживачі житлово-комунальних
послуг повинні дотримуватись вимог
житлового та містобудівного
законодавства щодо здійснення ремонту
чи реконструкції приміщень або їх
частин, не допускати порушення
законних прав та інтересів інших
учасників відносин у сфері
житлово-комунальних послуг.

Відключення споживача від мереж
централізованого опалення має
проводитися відповідно до Порядку
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженого
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України 22.11.2005 року № 4.
Цей Порядок визначає процедуру
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води (далі - ЦО і
ГВП) житлового будинку при відмові
споживачів від послуг ЦО і ГВП. Дія
цього Порядку не поширюється на
власників, наймачів (орендарів) окремих
приміщень, які були відокремлені від
мереж централізованого опалення та
гарячого водопостачання та
користуються автономним
теплопостачанням до набрання чинності
цим Порядком.

Згідно вказаного Порядку, для
реалізації права споживачів на відмову
від отримання послуг ЦО і ГВП орган
місцевого самоврядування або місцевий
орган виконавчої влади створює своїм
рішенням постійно діючу міжвідомчу
комісію для розгляду питань щодо
відключення споживачів від мереж ЦО і
ГВП, призначає голову та затверджує її
склад.

Порядком визначено склад постійно
діючої міжвідомчої комісії з розгляду
питань пов'язаних з відключенням
споживачів від мереж ЦО і ГВП.

Відповідачами суду надано копію акта
від 07.10.2009 року, складеного та
підписаного ОСОБА_2 в присутності
свідків - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, про те, що на момент складення
даного акту ОСОБА_2 здійснено
самовільне відключення
теплообмінників його квартири від
системи централізованого опалення
(а.с.51).

ОСОБА_2 було подано заяву до СП ТОВ
«Світловодськпобут» про закриття
особового рахунку у зв'язку з
небажанням отримувати послуги з
централізованого опалення та
розірвати договір, яка зареєстрована
13.10.2009 року за № 975 (а.с.52).

У зв'язку із відключенням ОСОБА_2 від
системи ЦО без дозволу міжвідомчої
комісії інспектором з технагляду УЖКГ
міськвиконкому Костюк Л.П. 24.12.2009 року
було складено протокол № 356 про
адміністративне правопорушення (а.с.54).
Згідно даного протоколу ОСОБА_2 порушив
Порядок відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання,
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води, Правил
експлуатації житлових будинків, жилих
приміщень та інженерного
обслуговування, а також самовільне
переобладнання жилих приміщень.

Постановою № 56 від 12.02.2010 року
адміністративна комісія при виконкомі
Світловодської міської ради на ОСОБА_2
було накладено адмінстягнення у
вигляді штрафу в розмірі 34 грн. за
порушення правил користування жилими
приміщеннями, а саме - самовільне, без
дозволу міжвідомчої комісії,
переобладнання квартири та
відключення від системи ЦО,
встановлення індивідуального
електроопалення (а.с.55).

12.05.2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Світловодської міської ради із заявою
про надання дозволу на відключення
квартири від мережі ЦО (а.с.56).

Відповідачами було порушено порядок та
процедуру відключення від системи
централізованого опалення.

Крім того, наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 6 листопада 2007
року № 169, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України від 28
листопада 2007 року № 1320/14587, були
затверджені зміни до вказаного
Порядку, які унеможливлюють
відключення від мереж
централізованого опалення й гарячого
водопостачання окремих квартир у
багатоквартирному будинку і
дозволяють таке відключення лише
будинку в цілому.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до пунктів 24-26 зазначених
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.05 року № 630, споживачі можуть
відмовитися від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води. Самовільне
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

За таких обставин встановлення
безпосередньо у будинках,
багатоквартирних будинках або
квартирах громадян автономного чи
індивідуального опалення не є
припиненням (розірванням, зміною)
договору (договорів) про
централізоване теплопостачання, тому
що для такого припинення, розірвання
(зміни) заінтересована сторона
зобов'язана вчинити передбачені
договором чи/або законом дії.

Оскільки взаємовідносини виконавця
послуг та споживачів послуг з
централізованого теплопостачання
регулюються законом і договором,
відключення споживача від мереж
централізованого водопостачання без
оформлення відповідних документів ще
не є відмовою від одержання названих
послуг. Тобто, оскільки послуга
надається централізовано шляхом
постачання теплової енергії до мереж,
відключення окремих споживачів від
мереж централізованого водопостачання
без оформлення обов'язкових
документів, які не надають право на
таке відключення (від'єднання), саме по
собі ще не є підставою для
постачальника послуг не надавати
такому споживачеві рахунки для оплати
послуг.

Колегія суддів вважає доведеним
факт надання послуг з теплопостачання
позивачем та отримання зазначених
послуг відповідачами.

Самовільне відключення квартири
відповідача від системи
централізованого опалення не є
підставою для припинення нарахування
оплати за теплопостачання.
Статтями 20 та 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначені
права та обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг,
відповідно до яких споживач має право
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, а
обов'язком виконавця є надання таких
послуг вчасно та відповідної якості.

Згідно статті 68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до підпункту 2 пункту
"а" статті 28 Закону України "Про місцеве
самоврядування" до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідних територіальних
громад; погодження в установленому
порядку цих питань з підприємствами,
установами та організаціями, які не
належать до комунальної власності.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа
звільняється від відповідальності за
невиконання зобов'язання лише у тому
випадку, коли доведе відсутність своєї
вини у порушенні такого зобов'язання.

Що узгоджується з правовою
позицією, викладеною в Постанові
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 27 березня
2013 року (справа № 6-6ц13)

Послуги з теплопостачання будинку, де
знаходиться квартира відповідачів
надавав позивач, що підтверджується
рішеннями виконавчого комітету
Світловодської міської ради
Кіровоградської області № 732 від 15.03.2007
року "Про визначення виконавця
житлово-комунальних послуг" та № 742 від
15.08.2012 року "Про визначення виконавця
житлово-комунальної послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання".

Рішеннями виконкому № 1148 від 18.09.2008
року та № 1637 від 29.12.2010 року затверджено
тариф на послуги з теплопостачання для
населення в розмірі відповідно 6,69 грн.
та 7,36 грн. за 1кв.м опалювальної площі в
місяць.

Згідно довідки про розмір платежів за
послуги з ЦО борг відповідачів перед СП
ТОВ «Світловодськпобут» з 01.11.2011 року
по 01.02.2014 року складає 6929,36 грн. (а.с.169).

Статтею 24 Закону України "Про
теплопостачання" від 02.06.2005 року
передбачено, що одним із основних
обов'язків споживача теплової енергії
є своєчасне укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.19 зазначеного
Закону споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

Заперечуючи проти вимог позивача
про стягнення заборгованості по оплаті
послуг з теплопостачання, відповідачі
також посилались на сплив позовної
давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи те, що позивач звернувся в
суд з позовом 25.02.2014 року, тобто поза
межами строку позовної давності, тому
позовна давність до вимог про
стягнення з відповідачів боргу за
надані послуги, що рахується за період
до 25.02.2011 року спливла.
Стаття 625 ЦК України встановлює
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання.

За частиною другою вказаної
статті боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів н встановлений
договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК
України дає підстави для висновку, що
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, встановлена
статтею 625 ЦК України, передбачає
насамперед наявність договірних
правовідносин, тобто положення
зазначеної статті поширюються на
порушення грошового зобов'язання.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що відповідачі, будучи
співвласниками вказаного житлового
приміщення, зобов'язані здійснювати
своєчасну оплату за надані позивачем
послуги теплової енергії, однак свого
обов'язку не виконують, внаслідок чого
утворилася заборгованість перед СП ТОВ
"Світловодськпобут", яка в межах строку
позовної давності підлягає стягненню з
відповідачів в сумі 6929, 36 грн. боргу,
втрат від інфляції - 171,76 грн. та трьох
процентів річних - 266,86 грн.

Судом першої інстанції відповідно до
ст.ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно
досліджено обставини у справі, належно
оцінено надані сторонами докази,
правильно визначено юридичну природу
спірних правовідносин та обгрунтовано
висновок про необхідність стягнення з
відповідачів боргу за комунальні
послуги.

Рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційних скарг і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6,
який представляє інтереси ОСОБА_2,
відхилити.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 08 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: