Справа № 495/8771/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (ордер серії ОД №
046171 від 25.11.2014 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_1 від 14.10.1997 року)

ОСОБА_3 (довіреність № 1792
від 14.11.2013 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/8771/14-ц

за заявою ОСОБА_4 про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року у справі № 2-2500/11

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_2

про визнання заповіту та договору
дарування недійсними

В С Т А Н О В И В :

11.03.2011 року ОСОБА_4 (далі по тексту -
позивач, заявник) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про визнання
заповіту та договору дарування
недійсними (т.1 а.с.4-7).

Так, позивач просив суд визнати
недійсними:

- заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
посвідченого під № 2044 від 30.08.2005 року
приватним нотаріусом Б-Дністровського
МНО ОСОБА_6;

- договір дарування ОСОБА_5 під № 2358 від
20.09.2005 року на користь ОСОБА_2
зареєстрованого приватним нотаріусом
Б-Дністровського МНО ОСОБА_6

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року по справі № 2-2500/11 у
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про визнання заповіту та договору
дарування недійсними - відмовлено (т.2
а.с.101-102).

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 10.12.2013 року рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року - скасовано і ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту
та договору дарування недійсними -
задоволено. Визнано заповіт, складений
30.08.2005 року та договір дарування
житлового будинку з надвірними
будовами у АДРЕСА_1, складений 20.09.2005
року ОСОБА_5, померлою 30.08.2010 року -
недійсними (т.2 а.с.207-209).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.04.2014 року
рішення апеляційного суду Одеської
області від 10.12.2013 року - скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції (т.3 а.с.123-125).

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 08.07.2014 року рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року - залишено без змін (т.3
а.с.139-141).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25.09.2014 року
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 08.07.2014 року - залишено без
змін (т.4 а.с.105-106).

25.11.2014 року ОСОБА_4 звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
заявою про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року.

Так, ОСОБА_4 просить суд скасувати
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов
ОСОБА_4, а саме визнати заповіт,
складений 30.08.2005 року та договір
дарування житлового будинку з
надвірними будовами у АДРЕСА_1,
складений 20.09.2005 року ОСОБА_5, померлою
30.08.2010 року недійсними.

Такі вимоги заявника мотивовані
наступними, на його думку,
нововиявленими обставинами.

В основу рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року був покладений висновок
посмертної судово-психіатричної
експертизи (акт № 659 амбулаторної
судово-психіатричної експертизи
Одеської обласної психіатричної
лікарні № 1), відповідної до якої ОСОБА_5
в силу свого психічного стану здоров'я,
віку і розвитку, могла правильно
розуміти і усвідомлювати значення
своїх дій, їх наслідки і могла керувати
ними.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 13.10.2011 року була призначена
посмертна судово-психіатрична
експертиза, її проведення доручено
Одеській обласній психіатричній
лікарні № 1.

08.12.2011 року експертна комісія у складі
експертів ОСОБА_7, ОСОБА_8 на підставі
акту № 995 повернула до суду справу без
проведення експертизи у зв'язку з
необхідністю надання додаткових
документів. Надалі проведення
експертизи проводилось експертною
комісією в іншому складі експертів
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, яка на
підставі акту № 88 також не зробила
висновок у зв'язку з недостатністю
певних доказів. В подальшому експертне
дослідження проводилось експертною
комісією вже в новому складі експертів
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які зробили
29.11.2012 року остаточний висновок. Згідно
з письмовими поясненнями судового
експерта ОСОБА_9, наданими адвокату
14.11.2014 року, станом на 29.11.2012 року він мав
право займатися експертною діяльністю.

Отже, в порушення приписів Порядку
проведення судово-психіатричної
експертизи комісія експертів
змінювалась тричі. При цьому, підстави
для таких змін в актах, з посиланням на
наказ керівника експертної установи,
не вказуються.

Крім того, акт експертної комісії № 659
складений 29.11.2012 року в тому числі за
участю експерта ОСОБА_14 та підписаний
ним, але в цей день він не був присутній
у експертній установі, що
підтверджується «графиком работы
совместителей КСПЭ» на листопад 2012
року, про що стало відомо адвокату
20.11.2014 року.

Також, заявник посилається на той факт,
що в матеріалах справи наявний
документ під назвою «особое мнение»,
підписаний судово-психіатричним
експертом ОСОБА_9 та головним лікарем
ООКПБ № 1 ОСОБА_16, в якому надана
критична оцінка висновку № 532
експертної комісії Херсонської
обласної клінічної психіатричної
лікарні (другій експертизі). Даний
документ був наданий представником
ОСОБА_2 апеляційному суду Одеської
області, залучений до матеріалів
справи та був взятий до уваги під час
винесення ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.04.2014 року та ухвали
апеляційного суду Одеської області від
08.07.2014 року.

Між тим, зазначений документ
судово-психіатричний експерт ОСОБА_9 не
підписував та будь-які думки з цього
приводу не висловлював, що
підтверджується наданими ним
письмовими поясненнями, що свідчить
про підроблення та фальсифікацію
даного документу.

Таким чином, за твердженням заявника,
при наявності сумнівів у достовірності
висновків первинної експертизи (№ 659
від 29.11.2012 року), наявності у справі
сфальсифікованих документів, у суду не
має перешкод для використання по
справі висновку № 532 експертної
комісії Херсонської обласної
клінічної психіатричної лікарні.

В судовому засіданні представник
заявника - ОСОБА_1, заявлені ОСОБА_4
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач -
ОСОБА_2, та його представник - ОСОБА_3,
заперечували проти викладених ОСОБА_4 у
заяві вимог та просили у їх задоволенні
відмовити, про що також надали до суду
письмові заперечення.

Представником ОСОБА_4 - ОСОБА_1, в
судовому засіданні було двічі заявлено
клопотання про виклик в судове
засідання для дачі пояснень експертів
експертної комісії Херсонської
обласної клінічної психіатричної
лікарні, якими був складений висновок
№ 532.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, в судовому
засіданні заперечувала проти таких
клопотань та просила у їх задоволенні
відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.209 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, не
виходячи до нарадчої кімнати,
розглянувши клопотання представника
заявника про виклик свідків, дійшов до
висновку про відмову в задоволенні
таких клопотань з тих підстав, що в
даному судовому процесі розглядається
питання наявності або відсутності
нововиявлених обставин, які жодним
чином не стосуються складеного
експертною комісією Херсонської
обласної клінічної психіатричної
лікарні висновку № 532.

Представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3, в
судовому засіданні було заявлено два
клопотання про виклик в судове
засідання для дачі пояснень експертів
КП «Одеський обласний медичний центр
психічного здоров'я», якими був
складений № 659 від 29.11.2012 року.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1, проти
таких клопотань не заперечував.

Відповідно до ч.4 ст.209 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, не
виходячи до нарадчої кімнати,
розглянувши клопотання представника
відповідача про виклик свідків, дійшов
до висновку про відмову в задоволенні
таких клопотань з тих підстав, що в
даному судовому процесі розглядається
питання наявності або відсутності
нововиявлених обставин, а не питання
незрозумілості певних обставин та
висновків, викладених у експертному
дослідженні № 659 від 29.11.2012 року. Більш
того, оцінка даній експертизі,
проведеній ще 29.11.2012 року, вже була
надана Білгород-Дністровським
міськрайонним судом Одеської області у
рішенні від 28.02.2013 року, апеляційним
судом Одеської області в ухвалі від
08.07.2014 року, Вищим спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в ухвалах від 30.04.2014
року та від 25.09.2014 року.

Представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3, в
судовому засіданні було заявлено два
клопотання про витребування з КП
«Одеський обласний медичний центр
психічного здоров'я» відомостей: чи був
присутній ОСОБА_14 на робочому місці
29.11.2012 року, якщо був присутній то
надати відповідні докази; чи надавало
підприємство ОСОБА_4 або її
представнику інформацію стосовно
графіку робіт та табелю виходу на
роботу членів комісії, які приймали
участь у проведенні експертного
дослідження № 659 від 29.11.2012 року; якщо
надавало, то коли, кому саме та з яких
підстав; яким є порядок проведення
судово-психіатричної експертизи в
частині порядку зміни складу експертів
та в частині порядку підписання
головою та членами комісії акту на
завершальній стадії його складання; чи
допускається підписання акту
експертизи від 29.11.2012 року до
зазначеної дати. Також, заявником
вказаних клопотань було подано до суду
заяву про відкладення розгляду справи
з огляду на те, що адвокатом ОСОБА_2 -
ОСОБА_17, було подано адвокатський запит
до КП «Одеський обласний медичний
центр психічного здоров'я» з проханням
надати відповіді по тим самим питанням,
що викладені представником ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, у зазначених вище клопотаннях.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1, проти
таких клопотань та заяви не
заперечував.

Відповідно до ч.4 ст.209 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, не
виходячи до нарадчої кімнати,
розглянувши клопотання представника
відповідача про виклик свідків, дійшов
до висновку про відмову в задоволенні
таких клопотань та заяви, оскільки
відповіді на визначені питання вже
наявні в матеріалах справи, крім чого,
їх наявність або відсутність не є
підставою для визнання або невизнання
нововиявлених обставин.

Розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
за нововиявленими обставинами рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року, вивчивши матеріали
справи, дослідивши надані докази,
заслухавши в судовому засіданні
пояснення учасників судового процесу,
суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст.361 Цивільного
процесуального кодексу України,
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.361 Цивільного
процесуального кодексу України,
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправдиві
показання свідка, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення;

3) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом
України неконституційність закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30.03.2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
встановлено, що обставини, які виникли
чи змінилися тільки після ухвалення
судового рішення і не пов'язані з
вимогою в цій справі, а тому не могли
бути враховані судом при ухваленні
судового рішення, є новими обставинами
і можуть бути підставою для
пред'явлення нової вимоги. Судам
необхідно розрізняти нові докази та
докази, якими підтверджуються
нововиявлені обставини, оскільки нові
докази не можуть бути підставою для
перегляду судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

У відповідності до положень п.6
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30.03.2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами», при
вирішення питання про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами суд має
виходити з визначених частиною другою
статті 361 ЦПК України підстав, перелік
яких є вичерпаним і розширеному
тлумаченню не підлягає, та дотримання
заявником умов, що містяться в статтях
362, 364 ЦПК України.

Згідно із п.7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30.03.2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
обставини, які відповідно до пункту 1
частини другої статті 361 ЦПК є
підставою для перегляду судового
рішення, це юридичні факти, які
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику,
повинні бути істотними, тобто такими,
що могли вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили.

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої ст. 361 ЦПК є те, що вони
існували на час розгляду справи; ці
обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Питання про те, які обставини можна
вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

ОСОБА_4, звернувшись до суду з заявою
про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року, нововиявленими
обставинами, які є підставою для
перегляду вказаного рішення, зазначила
що:

- по-перше, в порушення приписів Порядку
проведення судово-психіатричної
експертизи комісія експертів Одеської
обласної психіатричної лікарні № 1 при
проведенні посмертної
судово-психіатричної експертизи
змінювалась тричі без будь-яких
правових підстав;

- по-друге, акт експертної комісії № 659
складений 29.11.2012 року в тому числі за
участю експерта ОСОБА_14 та підписаний
ним, але в цей день він не був присутній
у експертній установі;

- наявний в матеріалах справи документ
під назвою «особое мнение» підписаний,
зокрема, судово-психіатричним
експертом ОСОБА_9, але, згідно його
пояснень, цей документ він не
підписував та будь-які думки з цього
приводу не висловлював.

Між тим, суд з такими твердженнями та
вимогами ОСОБА_4 погодитися не може з
наступних підстав.

В матеріалах справи наявні:

- підписаний експертами ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 лист-акт № 995 від 08.12.2011 року про
неможливість проведення експертизи у
зв'язку з необхідністю надання
додаткових документів (т.1 а.с.107);

- підписаний експертами ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15 акт № 88 від
19.04.2012 року про неможливість проведення
експертизи у зв'язку з необхідністю
надання додаткових документів (т.2
а.с.2-4);

- підписаний експертами ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 акт № 659 від 29.11.2012 року
з висновком (т.2 а.с.82-86).

Отже, під час розгляду справи по суті в
Білгород-Дністровському
міськрайонному суді Одеської області,
апеляційному суді Одеської області та
Вищому спеціалізованому суді України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ і судам, і учасникам судового
процесу був відомий факт зміни під час
проведення експертного дослідження
складу експертів. Між тим, учасники
судового процесу під час розгляду
справи по суті зауважень щодо цього
приводу не виразили, а суди усіх
інстанцій, у свою чергу, зробили свої
висновки щодо обґрунтованості та
правомірності проведеної експертизи.

Крім того, 08.12.2011 року та 19.04.2012 року
(згідно листа-акту № 995 та акту №88)
експертними комісіями у складі ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та у складі ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15 взагалі не було
проведено експертного дослідження у
зв'язку з необхідністю надання
додаткових документів. І вже за
наявності достатніх документів
експертною комісією у складі ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 проведено експертне
дослідження та зроблений відповідний
висновок, викладений у акті № 659 від
29.11.2012 року.

Як було вище зазначено, експертне
дослідження проведено експертною
комісією у складі ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 За результатами проведеної
експертизи зроблено відповідний
висновок, про що складено та підписано
вказаними експертами акт № 659 від 29.11.2012
року (т.2 а.с.82-86).

Наданий ОСОБА_4 «график работы
совместителей КСПЭ» на листопад 2012
року не є свідченням того, що ОСОБА_14 не
був присутній у експертній установі
29.11.2012 року під час складання та
підписання акту № 659.

Крім того, навіть у разі встановлення
факту відсутності ОСОБА_14 у експертній
установі 29.11.2012 року, не спростовує
факту його участі при проведенні
експертного дослідження та надання
висновку у складі експертної комісії,
за результатами якого складений акт №
659, який він міг та мав право підписати
наступного або іншого дня.

Дані обставини ніяким чином не
ставлять під сумнів правомірність та
обґрунтованість проведеної
експертизи, яка ніким не оскаржена, на
сьогоднішній день є чинною та вже була
неодноразово оцінена судами усіх
інстанцій.

В матеріалах справи наявний документ
під назвою «особое мнение», підписаний
судово-психіатричним експертом ОСОБА_9
та головним лікарем ООКПБ № 1 ОСОБА_16, в
якому надана критична оцінка висновку
№ 532 експертної комісії Херсонської
обласної клінічної психіатричної
лікарні (другій експертизі) (т.2 а.с.175-182).

Між тим, даний документ не мав
підставного значення для вирішення
даного спору, а тому і не був взагалі
прийнятий до уваги при винесенні Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ухвали від 30.04.2014 року (т.3 а.с.123-125),
апеляційним судом Одеської області
ухвали від 08.07.2014 року (т.3 а.с.139-141) та
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ухвали від 25.09.2014 року (т.4 а.с.105-106).

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд не
вбачає будь-яких нововиявлених
обставин для перегляду за
нововиявленими обставинами рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року, оскільки вони, крім
іншого:

- по-перше, не є істотними, тобто такими,
що могли б вплинути на висновки суду
при ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили;

- по-друге, не входять до предмета
доказування у справі та не можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідно до положень ч.2 ст.365
Цивільного процесуального кодексу
України, розглянувши заяву, суд може
скасувати судове рішення, що
переглядається, і прийняти нове судове
рішення або залишити заяву про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами без
задоволення.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що заява ОСОБА_4 про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року є необґрунтованою та
безпідставною, а тому підлягає
залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209-210, 361-363, 365 Цивільного
процесуального кодексу України, п.п. 4, 6,
7, 13 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30.03.2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами», суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року у справі № 2-2500/11 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання
заповіту та договору дарування
недійсними - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області.

Суддя В.В. Мишко