Номер провадження: 22-ц/785/7144/14
Головуючий у першій інстанції Целух
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Сегеди С.М.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_4 до
кредитної спілки «Альянс», ОСОБА_5,
першого відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції м. Одеси, приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
майном, визнання недійсним акту торгів
які не відбулися, визнання недійсним
свідоцтва про придбання квартири,
визнання недійсними договору
купівлі-продажу квартири, витребування
майна з незаконного володіння за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 18 червня 2014 року,

встановила:

15 травня 2007 року ОСОБА_4 звернулась
до суду з позовом (надалі уточненим) до
кредитної спілки «Альянс», ОСОБА_5,
першого відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції м. Одеси, приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
майном, визнання недійсним акту торгів
які не відбулися, визнання недійсним
свідоцтва про придбання квартири,
визнання недійсними договору
купівлі-продажу квартири, витребування
майна з незаконного володіння, в якому,
з урахуванням останніх уточнень,
просила суд ухвалити рішення про
усунення перешкод в користуванні
ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1, визнання
недійсним акту торгів які не відбулися
від 9 лютого 2005 року щодо продажу
квартири АДРЕСА_1, визнання недійсним
свідоцтва про придбання Кредитною
спілкою «Альянс» квартири АДРЕСА_1,
визнання недійсними договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
витребування з незаконного володіння
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 квартиру
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_4
послалась на те, що 19 травня 2003 року між
нею та кредитною спілкою «Альянс» був
укладений кредитний договір №170,
відповідно до якого кредитна спілка
«Альянс» надало ОСОБА_4 кредит на
купівлю квартири АДРЕСА_1 у сумі
двадцять дев'ять тисяч сто п'ятдесят
гривень, що на той час було
еквівалентно п'яти тисячам триста
доларам США, строком на 2 місяця.

Вказаний термін дії договору був
продовжений до 9 січня 2004 року за згодою
сторін та рішенням правління кредитної
спілки «Альянс» згідно протоколу
засідання правління № 110 від 23 липня 2003
року.

На виконання умов кредитного договору
№170 від 19 травня 2003 року, у якості
забезпечення своєчасного повернення
займу та сплати процентів за його
користування, між позивачем та
кредитною спілкою «Альянс» 24 травня 2003
року був укладений договір застави
квартири АДРЕСА_1.

У позивача виникла заборгованість за
кредитним договором №170 від 19 травня 2003
року.

18 березня 2004 року Київським районним
судом м. Одесі було ухвалено рішення
про стягнення заборгованості за
кредитним договором з ОСОБА_4 на
користь кредитної спілки «Альянс» у
розмірі 46 552,01 грн. та судового збору у
розмірі 779,00 грн.

У ході виконавчого провадження по
примусовому виконанню рішення суду на
квартиру АДРЕСА_1 було звернено
стягнення шляхом її продажу з
прилюдних торгів.

Однак, за твердженням позивача, їй не
було відомо про відкриття виконавчого
провадження, про звернення стягнення
на квартиру АДРЕСА_1, про проведення
прилюдних торгів з продажу спірної
квартири. Крім того, позивач посилалась
у своєму позові на інші порушення зі
сторони відповідачів, а саме, порушення
строків проведення прилюдних торгів з
продажу спірної квартири, порушення
порядку передання кредитної спілці
«Альянс» квартири у власність в
рахунок погашення боргу, відсутність
ціни майна у свідоцтві про придбання
майна від 24 лютого 2005 року, не надання
позивачем згоди на передачу у
власність спірної квартири та
виселення позивача новим власником зі
спірної квартири без відповідного
рішення суду про виселення.

На думку позивача, вищевказаними
порушеннями зі сторони відповідачів,
були суттєво порушені її права, остання
вимушена була звернутися до суду з
вищевказаним позовом.

В судовому засіданні:

- позивач та її представник позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
просили уточнену позовну заяву
задовольнити;

- представник відповідача позовні
вимоги не визнала у повному обсязі;

- відповідач ОСОБА_5, представник
першого відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції м. Одеси, приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 у судове
засідання не з'явились.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 18 червня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить вищевказане рішення скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
її позовних вимог повністю,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відмовляючи в задоволенні
вищевказаного позову суд першої
інстанції обґрунтовано, на підставі ст.
61 ЦПК України, ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» (у редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
відношень), ст. 43 Закону України «Про
іпотеку» (у редакції, що діяла на момент
виникнення спірних відношень), Закону
України «Про нотаріат», ст.ст. 391, 591, 650,
655, 656 ЦК України (у редакції яка діяла на
час виникнення спірних відношень), п. 9.9
порядку роботи з документами в органах
державної виконавчої служби,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 25 грудня 2008 року №
2274/5, інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
15 грудня 1999 року № 74/5,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (у
редакції що діяли на час виникнення
спірних відношень), інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 14 червня 1994 року № 18/5,
зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361,
виходив з наступного.

19 травня 2003 року між позивачем та
кредитною спілкою «Альянс» був
укладений кредитний договір №170,
відповідно до якого кредитна спілка
«Альянс» надала ОСОБА_4 строком на 2
місяця кредит на купівлю квартири
АДРЕСА_1 у сумі двадцять дев'ять тисяч
сто п'ятдесят грн. Термін дії договору
був продовжений до 9 січня 2004 року за
згодою сторін.

На виконання умов вищевказаного
кредитного договору, у якості
забезпечення своєчасного повернення
займу та сплати процентів за його
користування, між позивачем та
кредитною спілкою «Альянс» 24 травня 2003
року був укладений договір застави
АДРЕСА_1.

У зв'язку з виниклою заборгованістю
ОСОБА_4 за кредитним договором № 170 від
19 травня 2003 року, представник кредитної
спілки «Альянс» звернувся до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості.

26 листопада 2013 року Київським районним
судом м. Одеси (після повернення
вищевказаної справи Верховним судом
України на новий розгляд), було
ухвалено рішення (яке набрало законної
сили) про стягнення з ОСОБА_4 на користь
кредитної спілки «Альянс»
заборгованості за кредитним договором
№ 170 від 19 травня 2003 року в сумі 46 552 грн.
01 коп. та судового збору у розмірі 465
грн. 52 коп.

19 травня 2004 року державним виконавцем
першого відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції м. Одеси ОСОБА_3 було
відкрито виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа №2-1572, щодо
стягнення з ОСОБА_4 заборгованості на
користь кредитної спілки «Альянс».

Згідно з наданими до матеріалів справи
документами та показаннями ОСОБА_3, яка
була залучена до справи у якості
свідка, вбачається, що позивач була
повідомлена належним чином про
відкриття вищевказаного виконавчого
провадження щодо стягнення з неї
заборгованості за кредитним договором,
що підтверджується зазначеними вище
поясненнями та особистим особистим
підписом ОСОБА_4 у постанові.Також,
підпис позивача міститься на
повідомлені про вручення останній 14
серпня 2004 року поштового відправлення
від державного виконавця, яке
знаходиться у матеріалах зведеного
виконавчого провадження.

Першим відділом державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції м. Одеси на
виконання ухвали Малиновського
районного суду м. Одеси від 28 травня 2014
року про витребування доказів був
наданий лист № 04/3524і від 17 червня 2014
року з додатковими матеріалами про
неможливість надати оригінали
вищевказаних виконавчих проваджень у
зв'язку з їх знищенням після закінчення
терміну зберігання.

ОСОБА_4 знаючи про наявність
вищевказаного рішення, добровільно не
виконала його, тому зазначене вище
рішення підлягало примусовому
виконанню, та на спірну квартиру було
звернення стягнення шляхом її продажу
з прилюдних торгів.

Згідно експертній оцінці, початкова
вартість АДРЕСА_1, за якою майно було
передано на реалізацію з прилюдних
торгів, склала 106 644 грн.

28 жовтня 2004 року та 29 листопада 2004 року
Одеської філією спеціалізованого
державного підприємства «Укрспецюст»
були проведені публічні торги з
реалізації АДРЕСА_1 та визнані такими
що не відбулися у зв'язку з відсутністю
покупців.

Організація і проведення торгів з
реалізації іпотечного майна на яке за
рішенням суду було звернено стягнення
і самі торги були проведені з
дотриманням вимог Закону України «Про
виконавче провадження» (у редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
відношень), інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Мін'юсту України від 15 грудня 1999 року №
74/5, тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна у виконавчому провадженні,
затвердженого наказам Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5 та з урахуванням вимог Закону
України «Про іпотеку» (у редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
відношень).

Так, публічні торги з реалізації
спірної квартири були проведені двічі:
27 жовтня 2004 року та, зважаючи на
відсутність покупців на перших торгах,
29 листопада 2004 року.

28 листопада 2004 року був останнім днем
для проведення других торгів. Але,
зважаючи на те, що ця дата випала на
вихідний день, то відповідно до порядку
обчислення процесуальних строків,
проведення других торгів було
перенесено на 29 листопада 2004 року.

У зв'язку з тим, що публічні торги з
реалізації спірної квартири були
визнані такими що не відбулися,
державний виконавець направив на
адресу кредитної спілки «Альянс» лист,
датований 29 грудня 2004 року, з
пропозицією залишити за собою в
рахунок погашення боргу спірну
квартиру та повідомити про своє
рішення.

Кредитна спілка «Альянс» отримала
вищевказаний лист 12 січня 2005 року та 20
січня 2005 року надіслала у адресу
державного виконавця лист про своє
бажання залишити за собою дане майно.

Отже, кредитна спілка «Альянс» не
порушила встановлений ст. 61 Закону
України «Про виконавче провадження» (у
редакції, що діяла на час виникнення
спірних відношень) 15 денний термін для
надання відповіді.

24 лютого 2005 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 кредитній спілці
«Альянс» видано свідоцтво про
придбання майна, яке було оформлено
нотаріусом за зразком, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 10 січня 2005 року № 1/5 «Про
затвердження форм реєстрів для
реєстрації нотаріальних дій,
нотаріальних свідоцтв,
засвідчувальних написів на угодах і
документах, що підлягають
посвідченню».

29 березня 2007 року між кредитною спілкою
«Альянс» та ОСОБА_5 був укладений
договір купівлі-продажу АДРЕСА_1.

Закон України «Про виконавче
провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999
року, інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999
року свідчить про те, що вони не
встановлюють порядку та правил
проведення прилюдних торгів, а лише
закріплюють, як і ст. 650 ЦК України,
такий спосіб реалізації майна, як його
продаж на прилюдних торгах, і
відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст. 62 Закон України
«Про виконавче провадження» № 606-ХІV
від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень вказаних
правових норм державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п. 5.11
інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила проведення прилюдних торгів
визначені тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року 3 68/5 та зареєстрованого в
зазначеному Міністерстві 2 листопаду
1999 року за № 745/4838.

Враховуючи те, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод
купівлі-продажу, така угода може
визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу), але таких
вимог позивачем заявлено не було.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що
встановлений ст. 48 Закону Україні «Про
іпотеку» трьох місячний термін з дня
проведення торгів для їх оскарження
минув, причини пропуску позивачем
вищевказаного строку є неповажними.

Виконавче провадження та прилюдні
торги з реалізації АДРЕСА_1 були
проведені з додержанням вимог Закону
України «Про виконавче провадження»,
Закону України «Про іпотеку»,
інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року та
тимчасового положення при організації
та проведенні прилюдних торгів (у
редакціях, що діяли на час виникнення
спірних відношень) та, відповідно, не
мало місце порушення прав і законних
інтересів позивача, яка оспорює
результати торгів.

ОСОБА_4 не є власником АДРЕСА_1, тому
така вимога з її сторони не підлягає
задоволенню судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог статей 57 - 60
ЦПК.

Судова колегія вважає, що позивач не
довела ті обставини, на які вона
посилались як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаного позову, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України.

На підставі всього вищевикладеного,
судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 18 червня 2014 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_4 до Кредитної спілки «Альянс»,
ОСОБА_5, Першого відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції м. Одеси,
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про усунення перешкод в користуванні
майном, визнання недійсним акту торгів
які не відбулися, визнання недійсним
свідоцтва про придбання квартири,
визнання недійсними договору
купівлі-продажу квартири, витребування
майна з незаконного володіння -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

С.М. Сегеда