Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року м. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Юровська Г.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 23 травня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 04 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» про
розірвання кредитного договору,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з вищезазначеним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 18 серпня

2008 року вона уклала договір № НОМЕР_1 -
заяву про відкриття кредитного
карткового рахунку, відповідно до умов
якого Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») надав їй кредитну
картку «Товари у розстрочку», з
кредитним лімітом у розмірі 9 998 грн, а
вона в свою чергу зобов'язалась
сплачувати відсотки за користування
кредитом з базовою ставкою 1,5 % в місяць
із розрахунку 360 днів у році та погашати
заборгованість щомісячними платежами
в розмірі 7 % від суми заборгованості. В
подальшому, ознайомившись з умовами
кредитного договору, ОСОБА_2 зрозуміла,
що він не відповідає вимогам Закону
України «Про кредитування». Після
звернення до відповідача з заявою про
розірвання кредитного договору,
отримання інформації щодо
перерахування нею коштів, вона
отримала відповідь про наявність
непогашеної заборгованості у розмірі

26 010 грн 16 коп.

На підставі наведеного, ОСОБА_2 просила
суд розірвати кредитний договір з
обслуговування кредитної картки №
НОМЕР_1, укладений між нею та ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 23 травня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 04 серпня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, обґрунтовуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з того, що позивачем не додано
допустимих доказів звернення до
відповідача протягом чотирнадцяти
днів з моменту отримання примірника
договору із заявою про відкликання
згоди на укладення договору відповідно
до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів».

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
про порушення судами норм
процесуального права чи неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» про розірвання
кредитного договору, за касаційною
скаргою на рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 23
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 04
серпня 2014 року.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
Г.В. Юровська