Справа №: 343/2157/14-ц
Провадження №: 2/0343/802/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді -
Монташевич С. М.,

секретаря -
Менделяк А. І.,

з участю прокурора -
Площанської Н.А.,

представника органу опіки та
піклування Долинської РДА - Пенджоли
В.І.,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить позбавити ОСОБА_3
батьківських прав відносно дітей:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, та стягнути
судові витрати. Свої вимоги мотивує
тим, що у 2003 році вона зареєструвала
шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у
них народилося троє дітей, які
проживають з нею та перебувають на її
повному утриманні. У 2009 році відповідач
покинув сім'ю і з того часу не бере
участі у вихованні та утриманні дітей.
Через таке відношення ОСОБА_3 до
матеріального забезпечення дітей вона
змушена була звертатися в суд з позовом
про стягнення аліментів. Рішенням
Долинського районного суду від 01.08.2014
року було стягнуто з відповідача на її
користь аліменти по 500 грн. на кожну
дитину. Але до цього часу він жодної
копійки дітям не дав, що ставить її та
дочок у складне матеріальне становище.
Таким чином, ОСОБА_3 ухиляється від
виконання батьківських обов'язків,
протягом 5-ти років не спілкується з
дітьми, уникає з ними зустрічі, не
забезпечує їх матеріально. Поведінка і
вчинки відповідача негативно
впливають на дітей, тому вона змушена
звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
та її представник ОСОБА_6 позовні
вимоги підтримали, посилаючись на
вищевикладене, просили позов
задоволити. Позивачка иакож пояснила,
що вона проживала і була приписана в
будинку чоловіка. Проте її чоловік
почав їздити на заробітки, гуляти, тому
у 2009 році вона з дітьми пішла проживати
до своїх батьків. У той час вона була
вагітна третьою дитиною. Забрала з
собою тільки особисті речі та деякі
іграшки. Навіть корову своєї мами, яку
вона хотіла забрати для того, щоб
забезпечити дитину молоком, позивач не
віддав, мотивуючи тим, що у нього борги.
Незважаючи на її дзвінки, він навіть не
приїхав до неї у лікарню, коли
народилася їхня третя дитина, не
цікавився, хто народився, не хотів
бачити своєї дочки. Чоловік більше 5-ти
років не цікавиться своїми дітьми, не
спілкується з ними, у селі уникає з ними
зустрічі, а при випадкових зустрічах
робить вигляд, що їх не помічає,
ховається від них. На все це боляче
реагує старша дочка, а молодші діти
взагалі питають, чи є у них тато. За час,
відколи суд вирішив стягнути з нього
аліменти, він сплатив тільки 305 грн., і
то після того, як вона звернулась до
суду з позовом про позбавлення його
батьківських прав. Діти хворіють, вона
часто перебуває з ними у лікарні, однак
відповідач жодним чином не бере участі
у їх лікуванні, не цікавиться їхнім
здоров'ям, не допомагає матеріально.
Ніхто перешкод у спілкуванні з дітьми
йому не чинить, двері перед ним не
закриває. Діти ходять до школи, до
церкви, тому можливість з ними бачитися
та спілкуватися є, навіть якщо ОСОБА_3
не хоче приходити до них додому, тільки
не має у нього для цього бажання. Він
почав їздити на заробітки, створив іншу
сім'ю і сам не бажає брати участі у
вихованні та утриманні своїх дітей.
Крім того, шлюб між ними розірваний
саме з його ініціативи. Просила
позбавити ОСОБА_3 батьківських прав
відносно його дітей, оскільки вони і
так не мають та не знають тата, а
батьківство "на папері" тільки шкодить
їхнім інтересам: позбавляє можливості
отримати певні пільги, виїхати за межі
держави, та вселяє безпідставну надію
на те, що батько колись бодай
заговорить з ними, прийде на свято чи
буде поруч у важку хвилину.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_7 позов не визнали та пояснили, що
він з 2009 року не живе разом з
позивачкою, бо її мама завжди
втручається в їхнє сімейне життя. Проте
матеріально він забезпечував дітей, а
після ухвалення рішення про стягнення
аліментів здійснює виплати частково.
Оскаржує рішення про стягнення коштів
на лікування дитини, оскільки вважає,
що повинен сплачувати тільки половину
суми, про яку заявила позивачка, крім
того остання його не повідомляла, що
дитина в лікарні. Він не спілкується з
дітьми, оскільки йому чинять в цьому
перешкоди, не дають можливості з ними
бачитися. З метою вирішення цього
питання він звертався в орган опіки та
піклування та має намір звернутися в
сільську раду, щоб йому посприяли у
зустрічі з малолітніми дочками. Просив
відмовити в задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування
Долинської РДА Пенджола В.І., беручи
участь у судовому засідання та подавши
заяву про закінчення розгляду справи у
його відсутності, висловив свою думку
про те, що позбавлення батьківських
прав ОСОБА_8 стосовно його малолітніх
дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 є
доцільним і відповідає інтересам
дітей.

Прокурор Площанська Н.А. в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги,
вважає, що позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав відносно його
неповнолітніх дочок є доцільним, буде
відповідати їхнім інтересам.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
неповнолітньої ОСОБА_4, свідків, думку
прокурора та представника органу опіки
та піклування, дослiдивши здобутi в
судовому засiданнi докази в їх
сукупностi, вважає що позов пiдлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно рішення Долинського районного
суду від 25.06.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 розірваний. Малолітніх дітей:
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9 залишено
проживати з матір'ю. Судом також було
встановлено, що сторони більше п"яти
років проживають окремо, подружніх
відносин не підтримують (а.с. 23, 73).

Відповідно до світлокопій свідоцтв про
народження: серії НОМЕР_1 від 13.10.2004 року
ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5, серії
НОМЕР_2 від 21.11.2006 року ОСОБА_5
народилася ІНФОРМАЦІЯ_6, серії НОМЕР_3
від 27.07.2009 року ОСОБА_9 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 15, 16, 17).

Рішенням Долинського районного суду
від 01.08.2014 року з ОСОБА_3 стягнуто
аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1500
грн. щомісячно на утримання
неповнолітніх дочок ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_9 (а.с. 33). На підставі вказаного
рішення видано виконавчий лист від
01.08.2014 року (а.с. 70).

Про те, що аліменти відповідач сплачує
тільки частково, в незначному розмірі
та розпочав їх виплату після звернення
ОСОБА_2 з позовом про позбавлення
батьківських прав, свідчать:

- світлокопія квитанції № FJB041 від
22.09.2014 року, згідно якої ОСОБА_3 сплатив
305,00 грн. аліментів (а.с. 35);

- світлокопія квитанції № FJB004 від
15.10.2014 року, згідно якої відповідач
сплатив 505,00 грн. аліментів (а.с. 51).

Згідно довідки № 632 від 12.09.2014 року,
виданої виконкомом Сенечівської
сільської ради, ОСОБА_2 разом з сім'єю
були зареєстровані з 2004 року до травня
2014 року в АДРЕСА_1 (в будинку батька
чоловіка). На даний час вона та троє
дітей проживають та зареєстровані в
АДРЕСА_2 (а.с. 36, 67).

Як вбачається з довідки № 674 від 02.10.2014
року та акту обстеження
матеріально-побутових умов та сімейних
обставин від 01.10.2014 року ОСОБА_2
власного будинку немає, проживає з
дітьми разом з батьками в АДРЕСА_2, з 2009
року (а.с. 75, 76).

Довідка про склад сім'ї № 514 від 28.07.2014
року, видана Сенечівською сільською
радою, свідчить про те, що до складу
сім'ї ОСОБА_2 входять: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_9 (а.с. 8).

Відповідно до даних, що містяться в
акті обстеження матеріально -
побутових умов та сімейних обставин
від 01 серпня 2014 року, діти ОСОБА_4, 2004
р.н., ОСОБА_5, 2006 р.н., АДРЕСА_9,2009 р.н.,
перебувають на утриманні матері ОСОБА_2
Батько ОСОБА_3 до дітей не приходить, не
надає ніякої допомоги їм і не
спілкується з ними. Комісія вважає за
доцільне позбавити ОСОБА_3
батьківських прав у зв"язку з
невиконанням ним батьківських
обов"язків щодо малолітніх дітей (а.с. 9).

Про те, що ОСОБА_3 вже більше п'яти років
не виконує своїх батьківських
обов'язків, не бере участі у вихованні
дітей, не спілкується з ними, не надає
їм матеріальної допомоги свідчать
заяви жителів с.Сенечів (а.с. 10, 11-12, 13-14),
які дали аналогічні пояснення в
судовому засіданні, будучи допитаними
в якості свідків.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
вказала на те, що є сусідкою позивачки
та хресною мамою її дочки ОСОБА_5. Вона
працює у школі, де навчаються діти, тому
опікується ними. ОСОБА_2 сумлінно
виконує свої материнські обов'язки, її
діти завжди доглянуті, нагодовані і
гарно одіті. Батько ними ніколи не
цікавиться. При випадковій зустрічі не
спілкується з ними, в магазині
відвертається від них, ніби не помічає.
Коли позивачка була на стаціонарному
лікуванні з старшою дочкою, вона возила
її молодших дітей до школи та забирала
після уроків. Батько має можливість
побачитись з ними, по п"ятницях діти
йдуть пішки зі школи до дому, але він
жодного разу не прийшов до них, не
запитав, як вони навчаються, чим
цікавляться, не допоміг нести сумку,
хоча має таку можливість, ніхто йому в
цьому перешкод не чинить. На Йордан на
річці він стояв недалеко від своїх
дітей, але навіть не подивився у їхню
сторону, не посміхнувся їм, не
заговорив з ними. Одного разу, коли вона
з чоловіком ішла до ОСОБА_5 на день
народження, у сільському барі зустріла
відповідача, який справляв своє день
народження. Вона запропонувала йому
передати щось дитині, на що він
відмовився. Вона багато часу проводить
з дітьми сторін, але не чула жодного
разу, щоб вони згадали про батька.
Навіть, коли сторони жили разом, він не
приділяв дітям ніякої уваги. Якщо
необхідно було залишитися з дітьми,
коли позивачці слід було відлучитися,
вона приїжджала до них додому і
доглядала їх.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що є
вчителем початкових класів, класним
керівником ОСОБА_4. За чотири роки
навчання батька своєї учениці в школі
не бачила ні разу. Коли зустрічалися з
ним в автобусі, останній ні разу не
поцікавився дитиною. Вихованням дочки
займається мама. Дівчинка відмінниця,
завжди доглянута і охайна. Коли вони
писали твір про батька, дитина зі
сльозами на очах сказала, що у неї не
має батька.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14
суду вказала, що є практичним
психологом у школі, де навчаються діти.
Вони дуже розумні та талановиті.
Проводячи з ними анкетування,
останніми було вказано на те, що батько
зовсім не цікавиться ними, не дарує
подарунків, не зустрічається з ними.
Вона також не бачила жодного разу
протягом останніх п"яти років, щоб
батько провідував дітей у школі чи
вдома, дарував їм подарунки, вітав зі
святами.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
пояснила, що її син є чоловіком сестри
позивачки. Мати ОСОБА_2 дуже добре та з
повагою ставиться до своїх зятів. Вона
ніколи не перешкоджала відповідачу
бачитися з дітьми. Батьки позивачки
багато працюють, тому якщо ОСОБА_3 не
хоче їх бачити, то міг приходити до
дітей, коли їх немає вдома. Проте він
останній раз був у їхньому будинку, а
відповідно і спілкувався з дітьми 6
років тому, будучи на святкуванні
хрестин її онука. ОСОБА_3 може бачитися
і спілкуватися зі своїми дітьми, однак
він сам цього не бажає. Про дітей і
слухати не хоче, хоча вона сама не раз
йому говорила, щоб навернувся до своїх
дітей.

Свідок ОСОБА_16 суду вказала на те, що є
жителькою с. Сенечів. Коли вона їхала в
автобусі, з нею їхав відповідач. На
одній з зупинок в автобус зайшла його
дочка ОСОБА_4. Дівчинка була з важкою
сумкою, однак батько не допоміг їй, не
заговорив до неї, не взяв у неї сумку, а
зробив вигляд, що взагалі її не помічає.
Цілу дорогу він сидів і роздивлявся
свій телефон, а його маленька дитина
стояла перекривлена на одну сторону у
переповненому людьми автобусі,
тримаючи на плечах важку сумку.
Відповідач байдуже ставиться до своїх
дітей, живе у своє задоволення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_17
суду пояснила, що відповідач не
цікавиться своїми дітьми, не проявляє
батьківської турботи. Коли вона
говорила з ним, щоб він приходив до
дітей до школи, до дому, однак її слова
він ігнорував, вдаючи вигляд, що він
дітей не має.

Будучи допитаною в якості свідка
ОСОБА_18, суду вказала, що вона сусідка
позивачки. ОСОБА_3 протягом п"яти
останніх років до дітей не приходив.
Він працював разом з її сином.
Працівникам на Миколая роздавали
подарунки для дітей, однак він цих
подарунків своїм дітям не передав. Він
має можливість зустрічатися з дітьми,
але нехтує цим. Якщо б його проганяли,
чи не пускали до дітей, то вона б це
чула, проте ніколи такого не було, як і
не бачила, щоб він ішов до них.

Неповнолітня ОСОБА_4, будучи допитаною
у судовому засіданні, вказала, що хоче
спілкуватись і бачитись із свої
батьком, однак вона практично його не
знає. Він з нею не спілкується, ніколи
не навідує, не приходить до неї до
школи, не цікавиться її життям, не
дарує подарунків, не вітає на дні
народження. На відміну від тата, мама
завжди дбає про неї та її сестер,
займається їхнім вихованням, любить їх,
піклується про них.

Згідно характеристик, наданих у
Вишківській ЗОШ школі ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
діти проживають у баготодітній родині,
скромні, ввічливі, талановиті,
товариські, дисципліновані, старанні.
Мати приділяє належну увагу їх
вихованню та навчанню. Батько жодного
разу не з'являвся до школи, не цікавився
навчанням та успіхами дітей (а.с. 18, 19, 20,
21).

Характеристика, надана ОСОБА_2 - вчителю
біології Вишківської ЗОШ, свідчить про
те, що вона спокійна, розсудлива,
вимоглива до себе, відповідальна,
володіє культурою мовлення, вміло
поєднує навчання і виховання дітей,
добре знає їх психологію та вікові
особливості, прививає шанобливе
ставлення до старших, до українських
звичаїв. Вона сумлінно виконує свої
материнські обов'язки та сама виховує
троє дітей віком 5, 8 та 10 років, формує в
них позитивні риси характеру (а.с. 22).

Неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при
спілкуванні зі шкільним психологом в
своїх анкетах вказували на те, що вони
не бачать свого батька, не розмовляють
з ним, він їм нічого не дарує, тому вони
не хочуть з ним спілкуватись (а.с. 55, 56).

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_3 звертався до органу опіки і
піклування Долинської районної
державної адміністрації з заявою від
23.09.2014 року, в якій зазначав, що ОСОБА_2
чинить перешкоди у баченні та
спілкуванні з дітьми, тому просить
зобов'язати її дозволити брати участь у
вихованні дітей, дозволяти
спілкуватися з ними не менше 5-ти годин
в день на час його перебування вдома
(працює на сезонних роботах за межами
домівки), забирати їх додому на вихідні
(а.с. 39).

Однак, в судовому засіданні відповідач
не зміг пояснити, чому від звернувся із
заявою тільки у 2014 році після отримання
копії позовної заяви про позбавлення
його батьківських прав, як він має
намір знайти контакт з дітьми, які його
не знають, та яким чином буде брати
участь у вихованні дітей. Одночасно
зазначив, що з метою організації
зустрічей з дітьми, він звернеться у
сільську раду, куди йому повинні
привести дітей, аліменти на утримання
дітей буде сплачувати тоді, коли
стабілізується ситуація у державі, і
при умові, що його не позбавлять
батьківських прав.

До матеріалів справи були долучені
заяви родичів та близьких знайомих
ОСОБА_3, в яких вказується, що його
колишня дружина чинить йому перешкоди
в спілкуванні з дітьми (а.с. 48, 49, 50),
однак дані особи відмовились з"явитися
до суду та дати показання в якості
свідків під присягою, тому суд не бере
їх до уваги.

Свідок ОСОБА_19 - батько відповідача в
судовому засіданні пояснив, що з дому
невістку не виганяв, вона сама
переїхала жити до батьків. А з дітьми
вони не спілкуються, бо їм не
дозволяють цього робити. Позивачка
ховає від них дітей. Дівчат вони
зустрічають тільки в церкві, але діти
ховаються за мамину чи бабину спідницю,
до них не говорять та не підходять.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20,
яка є рідною сестрою відповідача, суду
вказала, що позивачка не підпускає
відповідача та його батьків до своїх
дітей. Вона не дозволяє з ними
спілкуватись, підходити до них. Коли
позивачка жила в їхньому домі,
приходивши з роботи, зачинялася з
дітьми в окремій кімнаті. ОСОБА_3 за час
їхнього подружнього життя завжди
забезпечував сім'ю, зараз платить
аліменти. Його брат останній раз
бачився з позивачкою, коли їхній
найменшій дитині виповнився один рік.
До найстаршої дочки приходив на Новий
рік, коли вона була у першому класі.

Акт обстеження матеріально-побутових
умов та сімейних обставин від 01.10.2014
року свідчить про те, що умови
проживання ОСОБА_3 задовільні. Діти до
нього не приходять, оскільки ОСОБА_2 не
дає можливості їм бачитись, чинить
перешкоди і їх спілкуванні (а.с. 29).

Проте суд критично ставиться до
показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та
даних, які містяться в акті обстеження
матеріально-побутових умов ОСОБА_3 від
01.10.2014 року, оскільки вони не
підтверджені жодними доказами, в них не
наведено конкретних обставин, часу,
дати, коли відповідач намагався
виконати свої батьківські обов"язки,
однак не зміг з об"єктивних причин, не
зазначено, які саме дії чинила
позивачка з метою недопустити його до
участі у вихованні та утриманні дітей.
Натомість в судовому засіданні здобуто
достатньо доказів про те, що ОСОБА_3
навіть не намагався виконувати свої
батьківські обов"язки, діти йому
байдужі, при зустрічах з ними він
відвертається від них, чим ще більше їх
травмує.

Відповідач не цікавиться дітьми, їхнім
станом здоров"я, не бере участі у їх
лікуванні та і не має наміру в
подальшому це роботи, так як в
добровільному порядку не надавав їм ні
моральної, ні матеріальної підтримки,
що послужило причиною звернення
позивачки до суду з позовом про
стягнення додаткових витрат на
лікування дітей. Як вбачається з
рішення Долинського районного суду від
02.08.2014 року, було вирішено стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3906,00 грн.
понесених нею додаткових витрат на
лікування їх неповнолітніх дочок
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 60). Дане рішення
оскаржене ОСОБА_3

Про те, що неповнолітні ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_9 хворіють і потребували
постійного догляду, лікування та
батьківської підтримки
підтверджується:

- витягом з історії хвороби № 6247/08
ОСОБА_5, яка знаходилась в
нефрологічному відділенні ОДКЛ з 09.06.2088
року по 20.06.2008 року з діагнозом гострий
пієлонефрит, активна фаза, з ПФН, анемія
складного генезу (а.с. 57-58);

- витягом з історії хвороби № 1189, згідно
якого ОСОБА_5 знаходилася на
стаціонарному лікуванні в Долинській
дитячій лікарні з 16.06.2014 року по 01.07.2014
року (а.с. 81);

- випискою з історії хвороби № 8017/14, яка
свідчить про те, що ОСОБА_5 знаходилася
на стаціонарному лікуванні в
офтальмологічному відділенні ОДКЛ з
22.07.2014 року по 01.07.2014 року (а.с. 86-87)

- висновком ЛКК № 265 мвід 21.07.2014 року,
який виданий ОСОБА_4 про те, що вона
знаходиться на "Д" нагляді з діагнозом
міонія та потребує постійного
лікування (а.с. 79).

- випискою з історії хвороби № 2097, яка
свідчить про те, що ОСОБА_4 знаходилась
на стаціонарному лікуванні в
Долинській дитячій лікарні з 02.12.2009
року по 18.12.2009 року (а.с. 80);

- довідкою офтальмологічного дитячого
спеціалізованого
лікувально-діагностичного кабінету
"ВІЗУС-кідс", яка вказує на те, що ОСОБА_4
пройшла курс апаратного лікування з
09.06.2014 року по 19.06.2014 року (а.с. 82);

- випискою з історії хвороби № 13695/13, яка
свідчить про те, що ОСОБА_4 знаходилася
на стаціонарному лікуванні в
офтальмологічному відділенні ОДКЛ з
06.12.2013 року по 16.12.2013 року (а.с. 85);

- випискою з історії хвороби № 14021/13,
згідно якої ОСОБА_9знаходилася в
нефрологічному відділенні ОДКЛ з 16.12.2013
року по 02.01.2014 року (а.с. 83);

- випискою № 3695 із медичної картки
стаціонарного хворого, яка свідчить
про те, що ОСОБА_9 перебувала на
лікуванні з 01.12.2012 року по 17.12.2012 року
(а.с. 84).

Відповідач у судовому засіданні не
заперечив, що він не знав про стан
здоров"я дітей, не навідував їх у
лікарні, не надавав матеріальної
пітримки, а тому дані обставини
додаткового доказування не потребують.

Згідно висновку органу опіки і
піклування Долинської районної
державної адміністрації про
доцільність позбавлення батьківських
прав № 798/01-26/55 від 14.11.2014 року
позбавлення батьківських прав ОСОБА_8
стосовно його малолітніх дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_9 є доцільним і відповідає
інтересам дітей (а.с. 109-110).

У судовому засіданні встановлено, що
відповідач свідомо ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дочок, не
проявляє щодо них батьківського
піклування, не виховує та не утримує
дівчат, не цікавиться станом їхнього
здоров'я, не спілкується з дітьми, хоча
мав можливість це робити. Діти
проживають з матір'ю і перебувають на
повному її утриманні. Орган опіки та
піклування вважає позбавлення
відповідача батьківських прав щодо
неповнолітніх дітей доцільним, тому
суд приходить до переконання, що ОСОБА_8
слід позбавити батьківських прав
відносно їх неповнолітніх дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, а позов
задоволити.

На пiдставi ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного
кодексу України, керуючись ст.ст. 208, 209,
215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

РIШИВ:

Позов задоволити.

ОСОБА_3 позбавити батьківських прав
відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243,60
(двісті сорок три гривні 60 копійок)
гривні сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя: