Провадження № 2/641/2721/2014
Справа № 641/6823/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року

Комінтернівський районний суд міста
Харкова

у складі головуючого - судді:
Курганникової О.А.

за участю секретаря судового
засідання: Артамонова О.В.

представника позивачки: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника 3 особи Управління служб у
справах дітей: Ананченко Л.Б.

Прокурора Комінтернівського району м.
Харкова: Рукас Д.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах
дітей Комінтернівського району
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
прокуратура Комінтернівського району
м. Харкова про позбавлення
батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2, третя особа - Служба у
справах дітей Комінтернівського
району, Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, в
якому просить позбавити ОСОБА_2
батьківських прав щодо сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що з 08.02.1997 року вона
уклала з відповідачем шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6
та донька ОСОБА_7. У листопаді 2006 року
шлюб між позивачем та відповідачем
розірвано.

З цього часу відповідач вихованням
дітей не займається, не надає
матеріальної допомоги на їх утримання.
Ніякого зв'язку відповідач з дітьми не
підтримує та ухиляється від виконання
батьківських обов'язків.

Відповідач не поздоровляє дітей з днем
народження або іншими святами, жодного
разу самостійно не висловлював бажання
зустрітися з ними, не спілкується з
ними: не листується, не дзвонить і не
навідує їх, не піклується про них.

У зв'язку з вищевикладеним, з метою
впливу на ОСОБА_2, як батька, позивачка
вимушена була неодноразово звертатися
до суду з позовом про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2, але суд не
вбачав підстав для позбавлення.

Ухвалою суду від 26 червня 2012 року
ОСОБА_2 було попереджено, що в разі не
змінення ним у подальшому свого
пасивного ставлення до неповнолітніх
дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, можливість
застосування такого заходу, як
позбавлення батьківських прав
відносно останніх, не виключається.

Таке свідоме нехтування своїми
батьківськими обов'язками, свідчить, що
ОСОБА_2 не любить своїх дітей, що вони
йому байдужі, оскільки люблячий батько
опікувався б тим фактом, як утримуються
діти, за які кошти, чи вистачає їх на
життя, чи є можливість оздоровлювати
дітей.

Проте, ставлення відповідача до дітей і
на даний час жодним чином не змінилося:
він як і раніше ухиляється від
виконання батьківських обов'язків, не
примає участі у житті та вихованні
дітей, не відвідує їх та не спілкується
з ними, отже істотних стійких змін у
поведінці відповідача відносно його
ставлення до дітей не відбулось навіть
після неодноразових судових процесів.
У зв'язку з чим позивачка знов вимушена
звернутись до суду з відповідним
позовом.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просила
їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні надав
заперечення проти позову, в яких
заперечував проти задоволення позову у
повному обсязі та в судовому засіданні
пояснив, що після переїзду її дружини
та дітей на постійне місце проживання
до м. Києва він неодноразово приїздив
до них, відвідував, цікавився
проблемами дітей, матеріально
утримував, незважаючи на значну
віддаленість їх місця проживання.
Після того, як відповідач відмовився на
прохання колишньої дружини підписати
документи на виїзд дітей на постійне
місце проживання за кордон, позивач
стала обмежувати його у спілкуванні з
дітьми. Позивач на даний час виїхала на
проживання до США, його діти проживають
з бабусею у м. Харкові, яка обмежує
спілкування відповідача з дітьми. Він
перераховую поштовими переказами
аліменти на утримання дітей, але
відповідачка відмовляється їх
отримувати. Крім того дітей навмисно
залякують батьком. Вважає, що підстави
для позбавлення його батьківських прав
відносно його дітей відсутні.

Третя особа - Служба у справах дітей
Комінтернівського району Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради у судове
засідання представника не направила.

Представник служби у справах дітей
Комінтернівського району Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради в судовому
засіданні просила задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі та
вважала за доцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_2 щодо сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Подавши відповідну заяву, у справу
вступила прокуратура
Комінтернівського району м. Харкова.

У судовому засіданні представник
прокуратури Рукас Д.І. проти
задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши думку, пояснення,
доводи сторін по справі, свідків,
ознайомившись та дослідивши матеріали
справи та надані докази, прийшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є матір'ю,
а ОСОБА_2 батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

29 вересня 2006 року шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 розірвано.

Законодавство про охорону дитинства
ґрунтується на Конституції України,
Конвенції ООН про права дитини,
міжнародних договорах, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, і складається із Закону
України «Про охорону дитинства» від 21.
06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших
нормативно-правових актів, що
регулюють суспільні відносини у цій
сфері.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства» сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в
сім'ї разом із батьками або в сім'ї
одного з них та на піклування батьків.
Право дитини на отримання належного
сімейного виховання виникає у неї від
народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки
зобов'язані приймати участь у
вихованні дитини, зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, зобов'язані забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30
березня 2007 року № «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Так, п. 16 вказаної Постанови передбачає,
що ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток, як складову
виховання, не спілкуються в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей, не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі, не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу, не створюють умов
для отримання нею освіти.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків можливе лише за умови винної
поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

В порушення зазначених вимог позивачем
не надано належних та допустимих
доказів невиконання відповідачем
своїх батьківських обов'язків без
поважних на то причин.

Посилання представника позивача нам те
що відповідач не сплачує аліменти на
утримання дітей не відповідає
дійсності , оскільки ОСОБА_2
перераховує на ім'я позивачки аліменти
на утримання дітей, про що свідчать
поштові перекази (а.с. 68-69).

Крім того відповідач неодноразово
намагався домовитись мирним шляхом з
ОСОБА_8, яка є бабусею дітей, з якою вони
проживають, про спілкування та
побачення з дітьми, але вона на розмову
не пішла та взагалі відмовилась
спілкуватись з ОСОБА_2 про що судовому
засіданні підтвердили свідки ОСОБА_9
та ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що неодноразово приїздила з
відповідачем до м. Києва, де він
спілкувався зі своїми дітьми, проявляв
інтерес до їхнього життя.

Суд зазначає, що доказів винної
поведінки відповідача та свідомого
його ухилення від виконання
батьківських обов'язків матеріали
справи не містять.

Судом також критично оцінено висновок
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради № 394
від 10.09.2014 року, яким визнано доцільним
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
відносно його дітей, оскільки
зазначеному висновку зазначено однією
із підстав позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 є те, що вже два роки він не
надає дозволу на виїзд дітей за кордон
до матері.

Ненадання відповідачем дозволу на
виїзд дітей за кордон не є підставою
для позбавлення його батьківських
прав. Також позивачка не позбавлена
права звернутись з відповідним позовом
до суду у встановленому Законом
порядку.

Суд, розглянувши справу повно,
всебічно, об'єктивно, неупереджено, в
межах заявлених вимог, дійшов
обґрунтованого висновку відсутності
правових підстав у вимогах позивача, у
зв'язку з чим вони є безпідставними, а
тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У позовних вимогах ОСОБА_5 -
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. А. Курганникова