Провадження № 2/641/2568/2014
Справа № 641/5841/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м.Харків

Комінтернівський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого судді -
Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Вовк
К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом в якому
просять визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, що розташоване за адресою
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивачі посилаються на те, що
приватизована квартира АДРЕСА_1
належать їм на праві власності. У
вказаній квартирі зареєстрований
проживаючим ОСОБА_3 на підставі
договору піднайму житлового
приміщення від 12.02.2008 року. Договір було
зареєстровано в Комінтернівській
філії дільниці № 20. Однак, відповідач
ніколи не мешкав в спірній квартирі, а
постійно проживає зі своєю матір'ю -
ОСОБА_4 АДРЕСА_2. Реєстрація в спірній
квартирі відповідачу була необхідна
йому з особистих мотивів. Під час
підписання договору піднайма
житлового приміщення від 12.02.2008 року,
відповідач зобов'язався помісячно
сплачувати комунальні послуги, однак
не виконував свої зобов'язання по
сплаті комунальних платежів жодного
разу.

В квартирі АДРЕСА_1 відповідач з 2008 року
не мешкає, не сплачує комунальні
платежі, не отримує кореспонденцію за
даною адресою, особистих речей його в
квартирі не має.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_5 підтримали
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання
не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися,
про день та час слухання справи
повідомлялися належним чином.

Під час розгляду вказаної справи
відповідачем було подано зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_7 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 про вселення та зобов'язання
вчинити певні дії, та яка за
заявою ОСОБА_3 ухвалою суду від 15.10.2014
року була залишено без розгляду.

У наданому до суду клопотанні
відповідач просив розглянути справу
без його участі, та зазначив, що
позивачі є його батьком та дідом. У
вказаній квартирі він проживав з
13.02.2008 року, та надавав позивачам
грошові кошти на сплату рахунків за
спожиті ним комунальні послуги, однак,
зважаючи на те, що позивачі є його
близькими родичами, будь-яких
розписок чи інших доказів на
підтвердження отримання від нього
грошових коштів, відповідач від
позивачів не вимагав. Та пояснив, що
за все життя ніякої допомоги від
батька не отримував, та пропозиція
батька про проживання с ним була для
нього перспективою відновлення
сімейних стосунків, але враховуючи
таку зміну поведінки з боку батька
він розуміє, що мешкання з ним буде
для відповідача морально неможливо.
Та зазначив, що на етапі досудового
розгляду справи між ними велися
переговори щодо можливості укладення
мирової угоди, однак між сторонами її
досягнуто не було.

Суд, вислухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, його представника, свідків,
дослідивши матеріали справи, докази в
їх сукупності, приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню виходячи
з наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Спірним житловим приміщенням є
квартира АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_8, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 20 листопада 2004
року, реєстраційний номер 3-07-298733 (а.с. 10).

Згідно до свідоцтва про смерть Серія
НОМЕР_3 від 26 липня 2008 року ОСОБА_8,
померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 11).

З договору піднайму житлового
приміщення від 12.02.2008 року вбачається,
що ОСОБА_3 є наймачем квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП "Жилкомсервіс" № 1749
від 03.06.2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
зареєстровані проживаючими за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.3).

Допитаний в судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_10 пояснила суду, що
вона є сусідкою позивачів та їх
квартира знаходиться поруч з її
квартирою та має спільний хол. Свідок
добре знає сім'ю ОСОБА_3. Відповідача
вона бачила один раз приблизно 3-5 років
тому назад та стверджує, що він ніколи
не проживав в спірній квартирі. Також
зазначила, що буває у квартирі
позивачів рідко, однак їй достеменно
відомо про склад осіб , що проживають
у сусідній з нею квартирі, та
відповідач ОСОБА_3 ніколи у вказаній
квартирі не проживав, та під час
візитів до позивачів особистих речей
відповідача вона не бачила.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що вона є цивільної дружиною
позивача з листопада 2011 року.
Відповідач у справі є сином її
чоловіка від попереднього шлюбу. За
вказаний час відповідача бачила три
рази, а саме один раз 14.01.2012 року, коли
він приїздив в гості до батька, та два
рази в 2014 році. Також зазначила, що
особистих речей відповідача в спірній
квартирі не має, та що відповідач за
час її мешкання у вказаній квартирі
жодного дня не проживав у квартирі ,
що належить позивачам.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 пояснила суду, що вона є
сусідкою позивачів, проживає у
сусідньому під'їзді та добре знайома з
вказаною родиною. Свідок зазначила, що
відповідача вона не знає та ніколи
його не бачила, про його існування
дізналася нещодавно зі слів
позивачів. Їй відомо, що в спірній
квартирі проживає позивач із дружиною
ОСОБА_11 та його батько. В спірній
квартирі вона не була, та зі слів
позивача їй відомо, що з 2008 року в
квартирі проживає ОСОБА_12, його батько
та громадянська дружина позивача.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
зазначила, що вона є сусідкою
позивачів. В спірній квартирі вона
буває доволі часто, через те, що
періодично надає перукарські послуги
позивачам. Відповідача ОСОБА_3 вона не
знає, ніколи його не бачила, та про
нього їй стало відомо тільки три місяці
тому. Свідок зазначила, що особистих
речей відповідача в квартирі не бачила,
та їй відомо, що з 2008 року в зазначеному
житловому приміщенні проживають
позивачі ОСОБА_14 та ОСОБА_15, а також
ОСОБА_11. До 2008 року у вказаному
приміщенні також проживала мати
позивача ОСОБА_14.

Суд не має підстав для сумніву стосовно
об'єктивності пояснень цих свідків, у
зв'язку з тим, вказані особи ніяким
чином не зацікавлені в наслідках
розгляду цієї справи і їх пояснення
об'єктивно співвідносяться з іншими
доказами по справ.

Виходячи з наведеного судом
встановлено, що відповідач по справі
ОСОБА_3 більше ніж 1 рік у спірному
житловому приміщенні не проживає.

З висновку Комінтернівського РВ ГУМВС
України в Харківській області від 08
червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3
звертався з заявою в якій просив
прийняти заходи до свого батька ОСОБА_1,
який перешкоджає вселенню до квартири
АДРЕСА_1, та в ході розгляду матеріалів
встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
склалися цивільно-правові відносини, у
зв'язку з чим ОСОБА_3 рекомендовану
звернутися для вирішення питання до
Комінтернівського районного суду м.
Харкова (а.с. 30).

Як вбачається з вищезазначеного
висновку, відповідач звертався до
Комінтернівського РВ ГУМВС України в
Харківській області з заявою про
чинення перешкод у користуванні
житловим приміщенням 04.06.2014 року, тобто
безпосередньо перед поданням
позивачами позову до суду.

Суд приймає до уваги пояснення
позивачів про те, що до подання позову
до суду вони звертались до відповідача
з пропозицією вирішити спір в
досудовому порядку та просили
відповідача знятися з реєстрації у
належній їм квартирі, на що
відповідач відповів згодою. Зазначені
посилання позивачів узгоджуються з
матеріалами справи, які не містять
доказів звернення відповідача з
заявами про чинення перешкод у
користуванні власністю на протязі
майже 6 років, окрім як безпосередньо
перед поданням позову до суду.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, право приватної власності є
непорушним.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Законом України "Про свободу
пересування і вільне обрання місця
проживання в Україні" встановлено, що
реєстрація провадиться за місцем
постійного чи тимчасового перебування
громадян. У разі зміни місця
перебування Законом передбачено
зняття з реєстрації за місцем
проживання.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України,
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

На підставі наданих позивачами
доказів, суд приходить до висновку, що
відповідач, відсутній в спірному
житловому приміщенні більше одного
року без поважних причин, і визнає його
таким, що втратив право користування
спірним житловим приміщенням.

Судом не встановлено обставин, які б
свідчили про поважність причин
відсутності відповідача, в спірному
житловому приміщенні, і не вбачається
підстав для продовження цього строку,
бо з заявою про поновлення цього
строку, відповідач не звертався.

Реєстрація місця проживання
відповідача, у житловому будинку, яка
належить на праві спільної сумісної
власності позивачам, безперечно,
обмежує їх права, як власників по
користуванню нерухомим майном,
оскільки позивачі вимушені самостійно
нести витрати по утриманню житла і
сплаті комунальних послуг. Доказів
протилежного відповідачем до суду
надано не було.

У зв'язку з тим, що відповідач, не
користується без поважних причин
житловим приміщенням квартирою
АДРЕСА_1 більш як один рік, він є
таким, що втратив право користування
цим житлом приміщенням.

З урахуванням системного аналізу
зазначених вище норм та матеріалів
справи, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Питання про стягнення судових витрат,
суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер невідомий, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, судові витрати у
розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Комінтернівський районний суд м.
Харкова протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. Ю. Онупко