Справа № 645/8969/14-ц
Провадження №
04 листопада 2014 року
Районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді Алфьоровой Т.М., за
участю секретаря судових засідань
-Старець І.І.. розглянувши у судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,
Позивач ОСОБА_2. звернулася до суду з
позовом про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,
посилаючись на те, що вони з
відповідачем не були в зареєстрованому
шлюбі і мешкали до липня 2014 року. Мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає з матірью і
перебуває у нею на утриманні.
Матеріальну допомогу на утримання
дитини відповідач надає в
недостатньому обсязі, якої не вистачає
на проживання. розвиток та виховання,
що ставить її у вкрай скрутне
матеріальне становище. Відповідач
працевлаштований не офіційно, таким
чином, має можливість надавати
допомогу на утримання неповнолітньої
дитини. У відповідності зі ст. 184 СК
України, так як точний розмір заробітку
встановити важко, тому просить
встановити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі 1000 грн.
В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги,
посилаючись на те, що вона не працює у
зв'язку з доглядом за дитиною і отримує
допомогу до досягнення дитиною двох
років у розмірі 800 грн. Гроші потрібні
на харчування, одяг, іграшки, а також
потрібні гроші на памперси щомісяця
приблизно 400 грн., на молочну кухню 350
грн. Відповідач добровільно не надає
матеріальної допомоги, крім купівлі
Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов визнав частково та пояснив, що
працює неофіційно на будівництвах, але
не постійно і тому немає можливості
сплачувати що місяця по 1000 грн., згоден
сплачувати аліменти на утримання
малолітньої дитини до 500 грн. , а також
буде додаткове допомогти дитині.
Вислухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження дитини та
витягом з державного реєстру актів
цивільного стану громадян про державну
реєстрацію народження відповідно до
ст.ст. 126,133,135 СК України.
Стаття 141 Сімейного кодексу України
визначає, що: мати, батько мають рівні
права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Частина 2 і 3 статті 150 Сімейного кодексу
України визначає, що батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток та забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН
про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
27 лютого 1991 року та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень ст.180
СК України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення
Статтею 181 ч.1, 2 СК України
визначено, що способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються домовленістю між ними. За
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) в натуральній формі.
Статтею 181 ч.1, 2 СК України
визначено, що способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються домовленістю між ними. За
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) в натуральній формі.
Згідно п. 17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
15.05.2006 року № 3 « Про застосування
судами окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляду справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину, той із них з ким
вона проживає вправі звернутися до
суду з відповідним позовом.
Судом встановлено, що ОСОБА_3
інших дітей немає, працездатний, на
його утриманні ніхто не перебуває і
тому може надавати відповідну
матеріальну допомогу на утримання
неповнолітнього сина.
За таких обставин суд вважає
обґрунтованими вимоги про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, але вважає
необхідним стягнути аліменти у розмірі
650 грн., при цьому суд враховує те, що
відповідач не має офіційної роботи,
доказів того, що ОСОБА_3 може надавати
допомогу в розмірі 1000 грн. не було
Розмір аліментів на одну дитину
не може бути меншим, ніж зазначений у
ч.2 ст.182 СК України, а саме 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 цього
При цьому, при зміні майнового
стану позивача та відповідача вони
обидва не позбавлені можливості
звернутися до суду з позовом стосовно
зміни розміру аліментів.
На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь держави судові витрати за
судовий збір 243, 60 грн.
На підставі ст.88 ЦПК України
з відповідача підлягає стягненню на
користь держави судові витрати в
розмірі 243, 60 грн.,
Керуючись ст.ст. 180 -184 Сімейного
Кодексу України, ст.ст. 11,60, 81,88, 208,209,212-215
ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини задовольнити
- Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, (
ІН НОМЕР_1 ) уродженця с. Веселе
Лозівського району, Харківської
області, аліменти на утримання
неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 650 гривень
щомісячно, починаючи з 21.10.2014року і до
досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судові витрати у розмірі 243, 60 грн.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -