Справа № 606/1599/14-ц
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2014 року

м.Теребовля

Теребовлянський районний суд
Тернопільської області у складі:

головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Теребовлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи
Теребовлянська державна нотаріальна
контора, Кобиловолоцька сільська рада
Теребовлянського району
Тернопільської області, про визнання
шлюбу недійсним та усунення від права
на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до
суду із позовом до відповідача ОСОБА_3
про визнання шлюбу недійсним та
усунення від права на спадкування.

У судовому засіданні позивачі та їх
представник ОСОБА_4 позов підтримали із
підстав, викладених у позові.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивачі вказали, що 26 травня 1990 року
між їхньою двоюрідною сестрою ОСОБА_7,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та
відповідачем ОСОБА_3 було
зареєстровано шлюб. Як до укладення
ОСОБА_3 із ОСОБА_7 шлюбу, так і після
укладення шлюбу, він перебував у
фактичних шлюбних відносинах із іншими
жінками, тривалий час знаходився поза
межами постійного місця їх спільного
проживання, застосовув до ОСОБА_7
фізичне насильство, не піклувався про
стан її здоров»я, не надавав їй
матеріальної допомоги, ухилявся від
виконання інших сімейних обов»язків.
Всі ці обставини вказують на
недійсність шлюбу. Просять позов
задовольнити, визнати шлюб, який
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7,
недійсним та усунути відповідача від
права на спадкування після смерті
жінки.

Відповідач та його представник ОСОБА_8
позову не визнали та суду пояснили, що
шлюб між відповідачем та ОСОБА_7
укладено з метою створення сім»ї, на
підставі їх вільної згоди, у якому вони
прожили понад 23 роки. Вказали, що
передбачених Сімейним кодексом
України підстав для визнання шлюбу
недійсним, немає. З огляду на те, що
укладений шлюб є дійсним, то правових
підстав для усунення відповідача від
спадщини після смерті жінки немає. У
задоволенні позову просять відмовити.

Третя особа Теребовлянська державна
нотаріальна контора у судове засідання
не з»явилась, подала до суду письмову
заяву про розгляд справи у відсутності
її представника, з позовними вимогами
погодилась.

Третя особа Кобиловолоцька сільська
рада Теребовлянського району
Тернопільської області у судове
засідання не з»явилась, хоча була
належним чином повідомлена про час та
місце судового розгляду.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у
справі, встановив

ОСОБА_3 та ОСОБА_7(після реєстрації
шлюбу ОСОБА_7) 26 травня 1990 року уклали
шлюб, про що Кобиловолоцькою сільською
радою Теребовлянського району
складено актовий запис № 8.

Спільних дітей від вказаного шлюбу не
було.

Судом встановлено, що на час реєстрації
шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_7 досягли
шлюбного віку, не перебували одночасно
в іншому зареєстрованому шлюбі,
виявили вільну згоду на реєстрацію
шлюбу, із наміром створити сім»ю та
набути права і обов»язки подружжя.

Наведені обставини підтверджуються
тривалістю спільного проживання
подружжя (понад 23 роки), відсутністю
волевиявлення одного із подружжя на
розірвання шлюбу та істотних порушень
прав та інтересів чоловіка і жінки.

У судовому засіданні з»ясовано, що з
дня реєстрації шлюбу і до дня смерті
ОСОБА_7 проживала спільно із своїм
чоловіком ОСОБА_3 у житловому будинку
АДРЕСА_1, де вони вели спільне
господарство. Вказаний будинок
відносився до колгоспного двору,
головою якого була ОСОБА_9 (мати ОСОБА_7),
а членами - ОСОБА_7, ОСОБА_3

ОСОБА_7 з 14 вересня 2009 року по 21 вересня
2009 року, з 22 вересня 2009 року по 14 жовтня
2009 року знаходилась на лікуванні у
Теребовлянській центральній
комунальній районній лікарні та в
комунальному закладі Тернопільської
обласної ради «Тернопільська
університеська лікарня» відповідно з
діагнозом: закритий субкапітальний
перелом шийки лівої стегнової кістки
із зміщенням. Відвідування хворої та
догляд за нею здійснювали її родичі,
позивачі у справі.

Також з 18 грудня 2003 року по 29.12.2003 року
ОСОБА_7 знаходилась на лікуванні у
комунальному закладі Тернопільської
обласної ради «Тернопільська
університеська лікарня» з діагнозом:
ІХС. Дифузний кардіосклероз. Часта
суправентрикулярна екстрасистологія.
Гіпертонічна хвороба ІІ стадія, ІІ
ступінь, та з 28 лютого 2014 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 року - у Теребовлянській
центральній комунальній районній
лікарні з діагнозом: гостре порушеня
мозкового кровообігу по типу
ішемічно-тромботичного інсульту в
басейні правої середньо мозкової
артерії. Набряк головного мозку.ІХС,
кардіосклероз, постійна форма
миготливої аритмії.

Судом встановлено, що грошові кошти,
необхідні для лікування ОСОБА_7,
надавав її чоловік ОСОБА_3, чого не
заперечували у судовому засіданні
позивачі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла.
Витрати на поховання дружини
здійснював ОСОБА_3, а допомогу у
підготовці та проведенні похорону -
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх родичі.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 показали, що
ОСОБА_7 телефонувала у Кобиловолоцьку
сільську раду Теребовлянського району
та скаржилась на дії свого чоловіка,
оскільки він її періодично залишав,
допускав подружню зраду, застосовував
фізичне насильство, а також
висловлювала намір скласти заповіт в
користь своїх родичів, в тому числі
позивачів.

Так, даючи показання суду свідки
ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, пояснили, що
ОСОБА_3 на деякий час залишав місце
спільного проживання із ОСОБА_7, однак
завжди до неї повертався. Зі слів
ОСОБА_7 та обставин, які мали місце, їм
відомо про те, що вона потребувала
стороннього догляду, який її надавали
позивачі, медичні та соціальний
працівники, а також і сам відповідач,
коли знаходився за місцем свого
проживання.

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_19, ОСОБА_17, ОСОБА_18
суду підтвердили, що вони надавали
медичну та іншу допомогу ОСОБА_7, на
сімейне життя із відповідачем ОСОБА_7
не скаржилась, до кінця свого життя
розуміла значення своїх дітей та могла
керувати ними.

Суд не приймає до уваги показання
вказаних свідків як на доведення вимог
позивачів про визнання шлюбу недійсним
та усунення від права на спадкування,
оскільки показання цих свідків прямо
не вказують на підстави недійсності
шлюбу, передбачені ст.38-39 СК України, а
також на підстави, за яких шлюб
визнається або може бути визнаний
недійсним за рішенням суду (ст.40-41 СК
України). На думку суду, такі показання
свідків носять суб»єктивний характер,
відображаючи їх індивідуальну оцінку
подружніх відносин сім»ї ОСОБА_3 та
ОСОБА_7

Також суд не приймає до уваги пояснення
позивачів та їх представника, що на
недійсніть шлюбу вказує те, що
відповідач до укладення шлюбу із
ОСОБА_7 перебував у трьох шлюбах,
тривале перебування його за межами
місця проживання, зокрема у
Кіровоградській області, перебування
ОСОБА_7 з 2009 року у безпорадному стані,
ненадання їй жодної фізичної допомоги,
оскільки, на думку суду, вони не є
підставами недійсності шлюбу, які
передбачені законом, та в цілому не
свідчать про його недійсність.

Статтею 38 СК України передбачено, що
підставою недійсності шлюбу є
порушення вимог, встановлених статтями
22,24-26 цього Кодексу.

Відповідно до ст.40 СК України шлюб,
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо він був зареєстрований без
вільної згоди жінки або чоловіка. Згода
особи не вважається вільною, зокрема,
тоді, коли в момент реєстрації шлюбу
вона страждала тяжким психічним
захворюванням, перебувала у стані
алкогольного, наркотичного, токсичного
сп»яніння, в результаті чого не
усвідомлювала сповна значення своїх
дій і (або) могла керувати ними, або якщо
шлюб було зареєстровано в результаті
фізичного чи психічного насильства.
Шлюб визнається недійсним за рішенням
суду у разі його фіктивності, зокрема,
якщо його укладено жінкою та чоловіком
або одним із них без наміру створення
сім»ї та набуття прав та обов»язків
подружжя.

У статті 41 СК України вказано, за яких
обставин шлюб може бути визнаний
недійсним за рішенням суду, а також
вказано, що при вирішенні справи про
визнання шлюбу недійсним суд бере до
уваги, наскільки цим шлюбом порушені
права та інтереси особи, тривалість
спільного проживання подружжя,
характер їхніх взаємин, а також інші
обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, аналізуючи докази у
справі, суд вважає, що укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 26 травня 1990 року шлюб є
їх сімейним союзом, який грунтувався на
їх вільній згоді, з наміром створити
сім»ю, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану, проіснував до дня смерті одного
з подружжя, вказаним шлюбом істотно
права та інтереси дружини відповідача
не порушено.

Оскільки підстав для визнання
оспорюваного позивачами шлюбу
недійсним немає, тому не підлягає до
задоволення і така позовна вимога
позивачів, як усунення відповідача від
права на спадкування після смерті його
дружини.

Враховуючи досліджені судом обставини,
суд приходить до висновку, що у зв»язку
із реєстрацією шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_7
права позивачів не порушено, а тому у
задоволенні їх позовних вимог про
визнання шлюбу недійсним та усунення
від права на спадкування слід
відмовити.

Керуючись ст.10, 60, 174, 179, 212-215 ЦПК України,
ст.38,40,41 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи Теребовлянська
державна нотаріальна контора,
Кобиловолоцька сільська рада
Теребовлянського району
Тернопільської області, про визнання
шлюбу недійсним та усунення від права
на спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Тернопільської області через
Теребовлянський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення апеляційної скарги.

Суддя