Справа № 738/2425/14-ц
№ провадження 2/738/417/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
м. Мена

Менський районний суд Чернігівської
області в складі :

головуючого судді
Волошиної Н.В.

з участю секретаря
Костюка І.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Грищенка О.В.

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі суду м. Мена
Чернігівської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до виконавчої
дирекції Чернігівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про стягнення
невиплаченої грошової допомоги при
виході на пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
стягнення невиплаченої грошової
допомоги при виході на пенсію. Позов
мотивує тим, що з 01 листопада 2001 року
він працював на посаді директора
Менської виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності та
звільнився за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію 30 травня 2014
року. Вважає, що згідно з п. 4.10.3.
Колективного договору виконавчої
дирекції Чернігівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на 2014-2015 роки та п.6.5.
Положення про умови оплати та
стимулювання праці працівників Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженим
постановою правління Фонду від 25
грудня 2003 року №127 йому до виплати
підлягає грошова допомога при виході
на пенсію у розмірі десяти посадових
окладів, а було виплачено лише п'ять
посадових окладів, посилаючись на те,
що в кошторисі Менської міжрайонної
виконавчої дирекції видатки по статті
«Грошова допомога у разі виходу на
пенсію» у 2014 році не планувались,
обчислення та виплата грошової
допомоги здійснювалась Менською
міжрайонного виконавчою дирекцією за
рахунок асигнувань, в межах фонду
оплати праці, передбачених в кошторисі
Менської міжрайонної виконавчої
дирекції на 2014 рік, і була виплачена в
межах діючих нормативно-правових
актів. Позивач, посилаючись на те, що
положення колективного договору є
обов'язковими як для власника або
уповноваженого ним органу, так і для
працівників підприємства, установи,
організації, власник або уповноважений
ним орган не має права в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
колективними договорами, просить
стягнути на його користь з відповідача
12 840 грн. невиплаченої частини грошової
допомоги при виході на пенсію та
витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві, та просили їх
задовольнити.

Представник відповідача -
Грищенко О.В. в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на те, що Менська
міжрайонна виконавча дирекція, на
відміну від 2013 року, не запланувала
прогнозні витрати за статтею «Грошова
допомога у разі виходу на пенсію» на 2014
рік, у зв'язку з чим кошти для виплати
грошової допомоги при виході на пенсію
відсутні, про що було відомо й позивачу.
У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 написав заяву
про звільнення за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію з 30 травня
2014 року, були проведені попередні
розрахунки щодо сум, які необхідно
виплатити, був опрацьований кошторис
щодо економії, яку можна використати на
виплату належних сум та розглянута
можливість щодо перерозподілу коштів
між статтями. Наказом виконавчої
дирекції обласного відділення фонду
від 28 травня 204 року № 34-од на підставі
внесених пропозицій були внесені зміни
до кошторису Менської міжрайонної
виконавчої дирекції фонду на 2014 рік,
якими було проведено перерозподіл
коштів 1 півріччя 2014 року по статті
«Оплата праці», що дало можливість
нарахувати та виплатити ОСОБА_1, крім
заробітної плати з надбавками, премії,
компенсації за невикористану
відпустку і грошову допомогу в розмірі
п'яти посадових окладів, як це
передбачено п.п.6.5. та 6.6. Положення №127.
При цьому, зазначив, що перерахунок
асигнувань може відбуватись лише в
межах затвердженого кошторису
міжрайонної виконавчої дирекції і за
рахунок інших міжрайонних виконавчих
дирекцій або виконавчої дирекції
обласного відділення Фонду кошти не
можуть бути збільшені. Крім того,
представник відповідача зазначає, що
оскільки норми колективного договору
базуються, зокрема, й на Положенні про
умови оплати та стимулювання праці
працівників Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, затвердженим
постановою правління Фонду від 25
грудня 2003 року №127, відповідно до
пункту 6.6. якого виплата матеріальної
та грошової допомоги здійснюється в
межах фонду оплати праці працівників
Виконавчої дирекції фонду та її
робочих органів, то грошова допомога
при виході на пенсію ОСОБА_1 виплачена
в межах діючих нормативно-правових
актів, й підстави для здійснення
доплати відсутні.

Свідок ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснила, що вона працює
головним бухгалтером Менської
міжрайонної виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності. За
вказівкою тоді ще директора ОСОБА_1
Менська міжрайонна виконавча дирекція
зверталася у травні 2014 року до
Виконавчої дирекції Чернігівського
обласного відділення фонду з поданням
про виділення додаткових коштів в сумі
12 840,00 грн. для забезпечення грошової
виплати у зв'язку з виходом на пенсію
директора, оскільки у кошторисі
Менської міжрайонної виконавчої
дирекції таких коштів не було
передбачено, так як ОСОБА_1 не планував
звільнятись у 2014 році. Підтвердила, що у
разі необхідності може проводитися
коригування кошторису, шляхом внесення
відповідних пропозицій обласній
дирекції фонду, але в межах кошторису
Менської міжрайонної виконавчої
дирекції.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача Грищенка О.В.,
свідка, вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами і долучені
до матеріалів справи письмові докази,
оцінивши їх в сукупності, суд приходить
до висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 24 Контитуції України
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом.

Частина 1 ст. 3 ЦПК України гарантує
кожній особі право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що наказом
виконавчої дирекції Чернігівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 31 жовтня 2001
року №17-к ОСОБА_1 був призначений на
посаду директора Менської міжрайонної
виконавчої дирекції з 01 листопада 2001
року (а.с.8).

Згідно з наказом виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від 23
травня 2014 року №51-ос ОСОБА_1 звільнено
з посади директора Менської
міжрайонної виконавчої дирекції 30
травня 2014 року за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію (а.с. 9).

Даним наказом передбачено, що ОСОБА_1 до
виплати підлягає також і грошова
допомога при виході на пенсію (п.6.5. та
п.6.6. Положення) (а.с.9, 19).

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 при звільненні виплачена
грошова допомога при виході на пенсію у
розмірі 12 840 грн., що становить п'ять
посадових окладів (а.с. 18, 19).

Відповідно до ст. 97 КЗпП України форми
і системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами,
установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Власник або уповноважений ним орган чи
фізична особа не має права в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами, колективними
договорами.

Виплата грошової допомоги при виході
на пенсію передбачена Колективним
договором виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на
2014-2015 роки (далі Колективний договір) та
Положенням про умови оплати та
стимулювання праці працівників Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженого
постановою правління Фонду від 25
грудня 2003 року №127 (далі Положення №127),
згідно з пунктами 4.10.3. та 6.5. яких
відповідно роботодавець
зобов'язується виплачувати
працівникам (крім тих, які працюють за
сумісництвом, а також, які раніше
звільнилися з роботи у зв'язку з
виходом на пенсію за віком) грошову
допомогу при виході на пенсію, за умови
звільнення з роботи, з розрахунку
місячного посадового окладу за кожен
рік роботи у Фонді соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонді соціального
страхування України та профспілкових
органах за умови повного або частково
фінансування працівника за рахунок
коштів соціального страхування, а
також за час роботи на виборній посаді,
пов'язаній з питаннями соціального
страхування, але не більше 10 місячних
посадових окладів.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 при
звільненні з роботи у зв'язку з виходом
на пенсію має право на отримання
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Відповідно до умов Колективного
договору виплата грошової допомоги у
разі виходу на пенсію не обумовлена
наявністю певних коштів чи
фінансування.

Пунктом 6.6. Положення №127 передбачено,
що виплата грошової допомоги
здійснюється в межах фонду оплати
праці працівників Виконавчої дирекції
фонду та її робочих органів. Таким
чином, дана норма Положення №127
погіршує становище працівника
порівняно з Колективним договором, а
тому доводи представника відповідача
про відмову в задоволенні позову у
зв'язку з відсутністю у кошторисі
Менської міжрайонної виконавчої
дирекції на 2014 рік коштів для виплати
позивачу грошової допомоги при виході
на пенсію не заслуговують на увагу,
оскільки відповідно до приписів ст. 18
КЗпП України положення колективного
договору поширюються на всіх
працівників підприємства, установи,
організації незалежно від того, чи є
вони членами професійної спілки, і є
обов'язковими як для власника або
уповноваженого ним органу, так і для
працівників підприємства, установи,
організації.

Зазначена норма закону узгоджується з
положеннями ст. 5 Закону України «Про
колективні договори і угоди», згідно з
якою умови колективних договорів і
угод, укладених відповідно до чинного
законодавства, є обов'язковими для
підприємств, на які вони поширюються,
та сторін, які їх уклали.

Статтею 14 даного Закону передбачено, що
зміни і доповнення до колективного
договору, угоди протягом строку їх дії
можуть вноситися тільки за взаємною
згодою сторін в порядку, визначеному
колективним договором, угодою.

Відповідно до ст.ст. 5 та 22 Закону
України «Про оплату праці» організація
оплати праці здійснюється також і на
підставі колективних договорів,
суб'єкти організації оплати праці не
мають права в односторонньому порядку
приймати рішення з питань оплати праці,
що погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами і колективними
договорами.

Як вбачається з матеріалів справи,
дійсно у кошторисі Менської
міжрайонної виконавчої дирекції
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на 2014 рік не
планувались кошти для проведення
витрат за статтею «Грошова допомога у
разі виходу на пенсію». Проте, як
пояснив в судовому засіданні
представник відповідача, заплановані
робочими органами фонду кошти на
виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію не завжди можуть бути
затверджені Фондом соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що не можна виплату грошової
допомоги ставити у залежність від її
прогнозування на наступний рік та, у
зв'язку з цим, від наявності у кошторисі
коштів для проведення цих витрат.

Крім того, незважаючи на відсутність у
кошторисі Менської міжрайонної
виконавчої дирекції на 2014 рік витрат за
статтею «Грошова допомога у разі
виходу на пенсію», ОСОБА_1 була
виплачена допомога у розмірі п'яти
посадових окладів шляхом внесення змін
до кошторису та перерозподілу коштів
між статтями витрат, що не заборонено
законом.

Таким чином, невиплата позивачу
грошової допомоги у разі виході на
пенсію у розмірі, передбаченому
Колективним договором, є порушенням
відповідачем умов цього договору та
конституційного принципу щодо
рівності громадян перед законом,
оскільки представник відповідача в
судовому засіданні не заперечував
відсутність випадків невиплати
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію працівникам фонду. Окрім того,
відсутність коштів у кошторисі на
виплату грошової допомоги в поточному
році не виключає можливості
передбачити такі витрати в наступному
році і таким чином захистити порушене
право позивача.

На підставі викладеного суд приходить
до переконання про необхідність
судового захисту порушеного права
позивача шляхом задоволення позову.

Оскільки справляння і сплата податку
на доходи фізичних осіб є відповідно
обов'язком роботодавця та працівника,
то суд вважає необхідним визначити
недоплачену частину грошової допомоги
у разі виходу на пенсію, яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача, без утримання податку на
доходи фізичних осіб та інших
обов'язкових платежів.

Керуючись ст. 24 Конституції України,
ст.ст. 10, 18, 47, 97, 116 КЗпП України, ст.ст. 5, 9
Закону України «Про колективні
договори і угоди», ст.ст.5, 22 «Про оплату
праці», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
стягнення невиплаченої грошової
допомоги при виході на пенсію -
задовольнити.

Стягнути з виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на
користь ОСОБА_1 грошову допомогу при
виході на пенсію у розмірі 12 840
(дванадцять тисяч вісімсот сорок) грн.
(зазначена сума визначена без
утримання податків й інших
обов'язкових платежів).

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Суддя
Н. В. Волошина