Справа № 545/5146/13-ц
Провадження № 2/545/273/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області в складі :

головуючого Цибізова С.А.

з участю секретаря Токар М.І.,

розглянувши відкритому судовому
засіданні у м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Супрунівської сільської ради,
Комунального підприємства "Бюро
технічної інвентаризації та
містобудування Полтавського району",
третя особа - Полтавська районна
державна нотаріальна контора,
ОСОБА_4,ОСОБА_5, Приватне підприємство
Полтавське бюро технічної
інвентаризації "Інвентаризатор" про
встановлення факту проживання однією
сім"єю, визнання частково недійсним
дублікату свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та
визнання права власності на нерухоме
майно, -

в с т а н о в и в

Позивачка звернулась до суду, із
зазначеним позовом в обґрунтування
якого посилалась на те, що вона із
померлим ОСОБА_6 з січня 1987 року
проживала однією сім'єю не перебуваючи
у зареєстрованому шлюбу, за цей період
вони збудували нерухоме майно та
здійснили значне поліпшення
домоволодіння в АДРЕСА_1, що є їх
спільною сумісною власністю. Позивач є
спадкоємцем за померлим цивільним
ОСОБА_6 на все рухоме та нерухоме майно
за заповітом, який в свою чергу мав
частку у домоволодінні в АДРЕСА_1 за
його померлим батьком ОСОБА_7, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 10.11.1975року. Проте, всупереч
зазначеного свідоцтва в подальшому
право власності на домоволодіння в
цілому було оформлено одноособово на
ОСОБА_2, а частка чоловіка кудись
зникла. Отже позивачка не має
можливості оформити за собою право
власності в порядку спадкування за
померлим належної йому частки в
спірному домоволодінні, а також частку
у їх спільній сумісній власності на
нерухоме майно. Вважає, що іі права та
права іі цивільного чоловіка на
нерухоме майно порушені, в зв'язку із
чим просила суд встановити факт
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 1987 року.
Визнати частково недійсним дублікат
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, видане Супрунівською
сільською радою від 08.11.2013 року,
зареєстрованого в реєстраційній
службі Полтавського районного
управління юстиції 03.12.2013 року за
реєстраційним номером об'єкта
нерухомого майна: 40, в частині
належності ОСОБА_2 права власності на
житловий будинок літ. А-1, прибудови літ.
а, сарай літ. Д, гараж літ. Д1, погріб літ.
д2, навіси літ. д,д1, гараж літ. З,
колодязь № 2, що розташовані в АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 (зареєстрована:
АДРЕСА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) право власності на
житловий будинок літ. А-1, прибудови літ.
а, сарай літ. Д, гараж літ. Д1, погріб літ.
д2, навіси літ. д,д1, гараж літ. З,
колодязь № 2, що розташовані в АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка та її
представник з'явились позов підтримали
з викладених в ньому підстав.

Представники відповідача ОСОБА_2 та
третьої особи ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували.

Представники відповідача ОСОБА_2,
пояснили суду, що у 1975 році в житловому
будинку, який зараз рахується літньою
кухнею (Б-1) проживала ОСОБА_2, покійний
ОСОБА_6 із його колишньою дружиною у 1982
році побудували новий будинок ( літ.
А-1.) Усе будівництво робив ОСОБА_8
разом із покійним ОСОБА_6 Заперечили
факт, того що ОСОБА_1, проживала з
позивачем з 1987 року, зазначивши, що
позивачка лише приїздила до ОСОБА_6 в
с. Івашки. Брати добровільно узгодили,
що свої частки у спадщині за померлим
батьком вони бажають оформити на їх
мати ОСОБА_2, тому свідоцтво на право
власності на домоволодіння було видано
на неї одноособово.

Відповідачі Супрунівська сільська
рада, Комунального підприємство "Бюро
технічної інвентаризації та
містобудування Полтавського району" та
треті особи - Полтавська районна
державна нотаріальна контора, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Приватне підприємство
Полтавське бюро технічної
інвентаризації "Інвентаризатор" в
судове засідання не з'явились будучі
належним чином повідомлені про час та
дату розгляду справи та надавши суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутності, при вирішенні справи
поклались на розсуд суду.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України
№ 435-IV від 16.01.2003 (надалі -ЦК України)
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Нормами положень ст. 1217 ЦК України
передбачено, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4
помер ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть
серія НОМЕР_4)

Згідно заповіту від 09.08.2013 року, все
рухоме та нерухоме майно ОСОБА_6
заповів ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 10.11.1975 року,
спадкоємцями за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3
року ОСОБА_7 в рівних долях є дружина
ОСОБА_2, сини - ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_10.
Спадкове майно на яке видано дане
свідоцтво складається з половини
жилого будинку з відповідною частиною
надвірних будівель та знаходиться в
АДРЕСА_1, що належали померлому ОСОБА_7
на підставі довідки Супрунівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області від 30.07.1975 року та
записано в по господарську книгу за
НОМЕР_2.

Згідно свідоцтва на право власності
від 10.11.1975 року ОСОБА_2, яка пережила
свого чоловіка ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року належить на праві
власності 1/2 частина житлового будинку
та надвірних будівель та знаходиться в
АДРЕСА_1, що належали померлому ОСОБА_7
на підставі довідки Супрунівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області від 30.07.1975 року та
записано в по господарську книгу за
№?821.

Відповідно до по господарської книги
№2 по АДРЕСА_1 за 1974-1976 роки за особовим
рахунком НОМЕР_2 головою двору був
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
після чого спадкоємцями на 1/2 частину
стали дружина ОСОБА_2, сини - ОСОБА_8,
ОСОБА_6, ОСОБА_10 З наданої суду копії
господарської книги вбачається, що в
особистій власності господарства за
адресою АДРЕСА_1 знаходився жилий
будинок 1957 року побудови та сарай 1960
року побудови. (т.1 а.с. 76-77).

Згідно з довідкою наданою
Супрунівською сільською радою 18.06.2014
року №219/02-27 АДРЕСА_1 була змінена на
АДРЕСА_1, потім на вулицю АДРЕСА_1 і аж
потім на АДРЕСА_1 на підставі
інвентаризації БТІ в Полтавському
районі в 1988 році та рішення виконавчого
комітету Супрунівської сільської ради
№26 від 26.02.2001 року (т.1 а.с.24-29).

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житловий будинок від
03.06.1988 року виданого на підставі
рішення виконкому Полтавської
районної сільської ради народних
депутатів №69 від 18.02.1988 року, в цілому
жилий будинок з приналежними до нього
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить
ОСОБА_2 на праві особистої власності.

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду по АДРЕСА_1 від 16.03.1987 року в
домоволодінні ОСОБА_2 знаходилось
жилий будинок А1, жилий будинок Б1, сарай
В, 1956 року; погріб в, 1956 року; гараж Г, 1987
року; яма оглядова г, 1987 року; вбиральня
Д, 1987 року; погріб Е, 1985 року.

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку №690102 від
05.02.2008 року та державного акту на право
власності на земельну ділянку №690103 від
05.02.2008 року ОСОБА_2 на підставі рішення
виконавчого комітету Супрунівської
сільської ради від 14.11.2003 року №217
належить на праві власності земельна
ділянка 0,10 га для ведення особистого
селянського господарства та 0,15 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Згідно технічного паспорту КП «БТІ та
МБ» Полтавського району від 14.03.2008 року
на садибний (індивідуальний) житловий
будинок по АДРЕСА_1, власником якого є
ОСОБА_2 знаходяться наступні об'єкти:
житловий будинок - А1, 1982 року;прибудова
- а, 2007 року; літня кухня - Б, 1956 року;
прибудова - б, 1956 року; сарай - В, 1956
року;погріб - в, 1956 року; сарай - Г, 1982
року; сарай - Д, 1982 року; гараж - Д1, 1982
року; навіси (тимчасові) - д, д1, 1982 року;
погріб - д2, 1977 року, ; вбиральня - Е, 1977
року; гараж тимчасовий - Ж 1977 року; гараж
- З, 1995 року; огорожа №1, колодязь №2. В
технічному паспорті мається штамп про
самовільні побудови.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Супрунівської сільської ради
Полтавського району від 24.11.2008 року №263
за ОСОБА_2 легалізовано будівлі, що
самочинно збудовані на земельній
ділянці площею 1500 кв.м. по АДРЕСА_1:
прибудова «а» 2007 рік, сарай «Д» 1982 року,
гараж «Д1» 1982 року, гараж «З» 1995 року,
погріб «д2» 1977 року.

Згідно рішення Супрунівської
сільської ради №269 від 24.11.2008 року на
ім'я ОСОБА_2 оформлено право власності
на жилий будинок з господарськими
будівлями в АДРЕСА_1. В рішенні
зазначено, що будівництво житлового
будинку з господарськими будівлями
було дозволено ОСОБА_2, рішенням
виконкому Полтавської райради №148 від
21.04.1987 року.

На підставі вищезазначеного рішення
28.11.2008 року ОСОБА_2 видано свідоцтво на
право приватної власності на нерухоме
майно в АДРЕСА_1, а саме житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами: житловий будинок А1, літня
кухня Б, сарай В, погріб в, сарай Г, сарай
Д, гараж Д1, погріб д2, вбиральня Е, гараж
З, огорожа №1, колодязь №2.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядує цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб , поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб , які беруть участь у справі.

В судовому засіданні на виконання
вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, для сприяння
повного та всебічного розгляду справи,
сторонам судом роз'яснювалося право
подавати докази та клопотати перед
судом про витребування доказів, у разі
виникнення складнощів у їх одержанні,
зокрема щодо витребування відповідних
рішень Супрунівської сільської ради.
Та сторони таких клопотань суду не
надали.

Згідно матеріалів інвентаризаційної
справи КП «БТІ та МБ Полтавського
району» №1-10947-08 на будинок АДРЕСА_1,
документи згідно із замовленням, а саме
технічний паспорт був отриманий
особисто ОСОБА_6 18.03.2008 року, про що
мається його особистий підпис (т.1
а.с.106-107).

Згідно довідки виконкому
Супрунівської сільради №193 від лютого
2008 року домоволодіння в АДРЕСА_1 згідно
по господарської книги №2 особовий
рахунок НОМЕР_3 на 01.07.1990 року
відносилися до робочого двору членам
та головою якого є ОСОБА_2.

Згідно рішення Супрунівської
сільради Полтавського району від 07.11.2013
року ОСОБА_2 видано дублікат свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
що розташоване в АДРЕСА_1 взамін
втраченого. На підставі даного
рішення 08.11.2013 року видано дублікат
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно на житловий будинок з
господарськими будівлями, що
розташовані за адресою АДРЕСА_1 та
належать ОСОБА_2 на праві приватної
власності, частка 1/1.

Відповідно до положень стаття 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно ст.186 ЦК України річ, призначена
для обслуговування іншої (головної)
речі і пов'язана з нею спільним
призначенням, є її приналежністю.
Приналежність слідує за головною
річчю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірне майно ( житловий будинок літ А1
із прибудовою та господарськими
побудовами )на яке претендує позивачка
до складу спадщини, за померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7, не входило.
Спірне майно на час смерті ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_4, йому не належало та не
охоплюється складом спадщини, яку він
заповів ОСОБА_1

З приводу стосунків померлого ОСОБА_6
та ОСОБА_1 суд дійшов наступного.

Свідок ОСОБА_11, в судовому засіданні
пояснив, що знайом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8
із 1991року, та є близьким другом ОСОБА_6,
з цього часу він вже жив із ОСОБА_1 На
початку 1990 років ОСОБА_6 із позивачкою
проживали в гуртожитку м. Полтава,
оскільки в АДРЕСА_1 велось будівництво,
а в АДРЕСА_3 проживають з ОСОБА_1 із 2000-х
років. У них була сім'я в великої букви.

Свідок ОСОБА_13, який є мешканцем
АДРЕСА_4, підтвердив що позивачка із
померлим ОСОБА_6 проживали однією
родиною із 1987 року, ОСОБА_6 в АДРЕСА_1
проживав весь час, він бачив його кожен
день з дитинства, а із 1987 році разом із
ним почала проживати ОСОБА_1, вони разом
вели господарство та будівництво,
копали город, звідки брали гроши на
будівництво йому достеменно не відомо.
Відносини були родинні і дружні до часу
смерті ОСОБА_6 Будівництво вів ОСОБА_6
та ОСОБА_1, допомогали їм мешканці села,
ОСОБА_8 також допомагав їм у
будівництві.

Свідок ОСОБА_17, є другом родини ОСОБА_6
знайом із 1998 року, весь цей час він
проживав з ОСОБА_1 та її дочкою ОСОБА_18
в с. Івашки. Відносини мали родинні,
покійний будувався на території
господарства, розповідав, що будує
господарство спільно із дружиною
ОСОБА_1, Із ОСОБА_8 були дружні стосунки,
брат допомагав виконувати будівельні
роботи, однак фінансував будівництво
ОСОБА_6, на території домогосподарства
також проживав брат ОСОБА_8 та мати
ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_20, допитана в судовому
засіданні, пояснила що вона є колишньою
дружиною померлого ОСОБА_6, з яким вони
одружились у грудні 1982 року та жили в
хаті у його матері, де було тісно, тому
навесні 1983 року почали будівництво
свого будинку за допомогою її
батьків, та батьків ОСОБА_6 У 1984 році в
осені вже побудували новий житловий
будинок навпроти материної хати, яка
тепер залишилась як літня кухня. Новий
будинок складався з трьох кімнат, та
галереї. Власником нового
побудованого будинку була мати ОСОБА_6,
- ОСОБА_2, спорів з приводу цього питання
не було. У 1985 році чоловік познайомився
із ОСОБА_1, яка й відбила його в неї. З
березні 1987 року фактично із чоловіком
розійшлись, та з квітня 1987 року
розлучені.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
між ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_21
виданого 06.02.2014 року зазначено, що їх
шлюб розірвано, про що в книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис №94 від 22.04.1987
року.

Проаналізувавши та оцінивши пояснення
свідків, суд вважає доведеним спільне
проживання позивачки із померлим
ОСОБА_6, ведення ними спільного
господарства, наявність родинних
відносин та спільного побуту, в зв'язку
із чим можливе встановити факт їх
спільного проживання однією родиною
без реєстрації шлюбу із часу
розірвання ОСОБА_6 офіційного шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачці ОСОБА_2, є власником
земельної ділянки 0,15 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, як до часу
проживання позивачки із ОСОБА_6 однією
родиною без реєстрації шлюбу, так і
після цього усі право встановлюючи
документи на право власності на
нерухоме майно були оформлені за
ОСОБА_2, про що ОСОБА_6 було достеменно
відомо. Набуття права власності за
ОСОБА_2, було ним погоджено, та протягом
життя не оскаржувалось. На час смерті
ОСОБА_6 в домоволодінні ОСОБА_2 йому не
належало нічого.

В обґрунтування позовних вимог щодо
набуття права власності на нерухоме
майно, позивач посилається також на
норми ч.2 ст.74 СК України щодо поширення
режиму спільної власності на майно
чоловіка та жінки що не перебувають у
шлюбі між собою, проте оскільки даний
закон набув чинності разом із ЦК
України 1 січня 2004 року, то до майна
набутого до набрання чинності цих
законів їх норми не застосовуються.
Аналогічна позиція викладена у
Постанові ВС України №6-135цс13.

Доказів того, що спірне нерухоме майно
було придбано ОСОБА_1 та ОСОБА_6
внаслідок їх спільних трудових зусиль,
унаслідок яких вони одержали спільні
або особисті доходи, об'єднані в
майбутньому для набуття спільного
майна, ведення ними спільного
господарства, побуту та бюджету суду не
надано. Покази свідків, щодо джерел
фінансування будівництва є не
конкретними, не підтверджуються іншими
доказами та не можуть братися судом до
уваги.

Участь ОСОБА_6 після 1 січня 2004 року у
будівництві, що не заперечувалось
представниками відповідача, в
домоволодінні його матері ОСОБА_2 та
понесення ним пов'язаних із цим затрат
не створюють для ОСОБА_1 набуття прав
власності на нерухоме майно, яке
належало до домоволодіння ОСОБА_2

Згідно постанови пленуму Верховного
суду України N 7 від 04.10.91 про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок . Відповідно
до ст.12 Закону України "Про
власність" ( 697-12 ) у приватній власності
громадян можуть знаходитись жилі
будинки, збудовані на відведеній у
встановленому порядку земельній
ділянці або придбані на законних
підставах, наприклад, за договором
купівлі-продажу, міни, дарування, за
правом спадщини. Оскільки згідно зі
ст.17 ЗК ( 561-12 ) і ст.14 Закону України "Про
власність" ( 697-12 ) земельна ділянка
для будівництва жилого будинку і
господарських будівель надається
громадянину у приватну власність,
участь інших осіб у будівництві
не створює для них права приватної
власності на жилий будинок, крім
випадків, коли це передбачено законом.
Згідно зі статтями 16 і 17 Закону
України "Про власність", таке право,
зокрема, виникає, коли будівництво
велось подружжям в період шлюбу -
жилий будинок у зв'язку з цим є їх
спільною сумісною власністю, або
велось за рахунок спільної праці
членів сім'ї - жилий будинок стає їх
спільною сумісною власністю, якщо інше
не було встановлено письмовою угодою
між ними Інші особи, які приймали
участь у будівництві жилого будинку
(його купівлі) не на підставі угоди
про створення спільної власності,
яка відповідає законодавству, вправі
вимагати не визнання права власності
на будинок, а відшкодування своїх
затрат на будівництво (купівлю
будинку), якщо допомогу забудовнику
(покупцю) вони надавали не безоплатно.
Таке ж право за цих умов належить
членам сім'ї власника жилого будинку,
якщо вони приймали участь лише у
будівництві підсобних будівель
(літньої кухні, сараю, тощо) і
підсобних приміщень або коли їх
затрати на ремонт жилого будинку
перевищували покладений на них ст.156 ЖК
( 5464-10 ) обов'язок.

Крім того суд звертає увагу на те, що
оспорюваний дублікат Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
видане Супрунівською сільською радою
від 08.11.2013 року на підставі рішень
Супрунівської сільської ради, які на
час розгляду справи є чинними, та ніким
в свою чергу не оскаржені.

За таких обставин суд дійшов висновку
про можливість часткового задоволення
позовних вимог щодо встановлення
факту проживання однією родиною. Решта
позовних вимог не ґрунтується на
законі, та до задоволення не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 59-61, 88, 208 - 218, 224-226, 292 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Супрунівської сільської ради,
Комунального підприємства "Бюро
технічної інвентаризації та
містобудування Полтавського району"
про встановлення факту проживання
однією сім"єю, визнання частково
недійсним дублікату свідоцтва про
право власності на нерухоме майно та
визнання права власності на нерухоме
майно - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та
померлого ОСОБА_6 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 23 квітня 1987 року по
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С. А. Цибізова