Справа № 367/4665/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

10 грудня 2014 року Ірпінський міський
суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

при секретарі Проценко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» до
ОСОБА_1 про стягнення збитків ,-

встановив:

Позивач звернулася до суду із даним
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість в розмірі 9 872,08 гривень
та судові витратив розмірі 243,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
01.08.2012 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на
посаду водія у Львівську філію ТОВ
«Орлан-Транс-Груп», відповідач
перебуваючи в трудових відносинах з
підприємством, неодноразово перебував
в службових відрядженнях в межах
України та за кордоном, отримав
пластикові карти ТзОв «Золотий
Екватор» та ТзОВ «Синенергія» для
заправки транспортних засобів
дизельним пальним для виконання
транспортних завдань, під час
виконання перевезення на автопоїзді
17166КА/18413КА за маршрутом
Україна-Білорусія-Україна, згідно з
подорожнім листом №209605 від 02.06.2013 року
при виїзді автомобіля в рейс в паливних
баках залишок дизельного пального
становив в розмірі 370 літрів,
відповідачем придбано 5191 літр
дизельного пального, після повернення
залишок пального становив у розмірі 110
літрів, згідно затверджених норм
витрат палива даного автомобіля під
час виконання даного маршруту
відповідач повинен був використати 4869
літрів палива, однак згідно з поданими
відповідачем подорожнім листом та
розшифровки до нього витрата палива по
вказаному маршруту склала в розмірі 5451
літр, перевитрати в розмірі 582 літри на
загальну суму 5990,22 грн.

Під час виконання маршруту
Україна-Росія-Україна згідно з
подорожнім листом №267054 від 29.07.2013 року
при виїзді залишок палива в баках
становив розмірі 110 літрів,
відповідачем придбано 7635 літрів
пального, після повернення залишок
палива становив в розмірі 150 літрів, за
встановленими нормами витрата палива
мала становити в розмірі 7074 літри,
однак згідно з поданими відповідачем
подорожнім листом та розшифровки до
нього витрата палива по вказаному
маршруту склала в розмірі 7595 літрів,
перевитрата 521 літр на загальну суму
3881,86 грн., жодних документів, які б
обґрунтовували перевитрату палива в
зазначених розмірах відповідачем
надані не були, відповідно до наданих
розшифровок до вказаних подорожніх
листів заправки неодноразово
перевищували реальний вміст паливних
баків, таким чином перевитратою палива
відповідачем завдано позивачу збитків
на загальну суму 9872,08 грн., які
відповідач добровільно не відшкодував,
02.12.2013 року його було звільнено за
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву про розгляд справи в
його відсутності, позов підтримує,
проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач та його представник в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили, в зв'язку із чим суд,
враховуючи письмову заяву
представника позивача, вважав за
можливе розглянути справу у
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. З огляду на викладене
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

За згодою представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.
224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
заявлений позов таким, що підлягає до
задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 01.08.2012 року ОСОБА_1
прийнято на роботу на посаду водія у
Львівську філію ТОВ «Орлан-Транс-Груп»
на умовах повної матеріальної
відповідальності, відповідач
перебуваючи в трудових відносинах з
підприємством, неодноразово перебував
в службових відрядженнях в межах
України та за кордоном, під час
виконання перевезення на автопоїзді
17166КА/18413КА за маршрутом
Україна-Білорусія-Україна, згідно з
подорожнім листом №209605 від 02.06.2013 року
при виїзді автомобіля в рейс в паливних
баках залишок дизельного пального
становив в розмірі 370 літрів,
відповідачем придбано 5191 літр
дизельного пального, після повернення
залишок пального становив у розмірі 110
літрів, згідно затверджених норм
витрат палива даного автомобіля під
час виконання даного маршруту
відповідач повинен був використати 4869
літрів палива, однак згідно з
подорожнім листом та розшифровки до
нього витрата палива по вказаному
маршруту склала в розмірі 5451 літр,
перевитрати в розмірі 582 літри на
загальну суму 5990,22 грн.

Під час виконання маршруту
Україна-Росія-Україна згідно з
подорожнім листом №267054 від 29.07.2013 року
при виїзді залишок палива в баках
становив розмірі 110 літрів,
відповідачем придбано 7635 літрів
пального, після повернення залишок
палива становив в розмірі 150 літрів, за
встановленими нормами витрата палива
мала становити в розмірі 7074 літри,
однак згідно з подорожнім листом та
розшифровки до нього витрата палива по
вказаному маршруту склала в розмірі 7595
літрів, перевитрата 521 літр на загальну
суму 3881,86 грн., жодних документів, які б
обґрунтовували перевитрату палива в
зазначених розмірах відповідачем
надані не були, відповідно до наданих
розшифровок до вказаних подорожніх
листів заправки неодноразово
перевищували реальний вміст паливних
баків і таким чином перевитратою
палива відповідачем завдано позивачу
збитків на загальну суму 9872,08 грн., які
відповідач добровільно не відшкодував,
02.12.2013 року його було звільнено за
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України.

Наведені обставини підтверджуються
витягом з наказу № 74-кф від 01.08.2012 року;
витягом з наказу №149-кф від 02.12.2013 року;
копією подорожнього листа №267054 від
29.07.2013 року; копією подорожнього листа
№209605 від 02.06.2013 року; копіями
розшифровок до подорожніх листів;
копією наказу №45 від 11.08.2010 року; копією
норм витрат палива на рухомий склад до
наказу №45 від 11.08.2010 року; іншими
матеріалами справи.

Дані правовідносини регулюються:

- ст. 130 КЗпП України, за якою працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством. За наявності
зазначених підстав і умов матеріальна
відповідальність може бути покладена
незалежно від притягнення працівника
до дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності. На
працівників не може бути покладена
відповідальність за шкоду, яка
відноситься до категорії нормального
виробничо-господарського ризику, а
також за шкоду, заподіяну працівником,
що перебував у стані крайньої
необхідності. Відповідальність за не
одержаний підприємством, установою,
організацією прибуток може бути
покладена лише на працівників, що є
посадовими особами. Працівник, який
заподіяв шкоду, може добровільно
покрити її повністю або частково. За
згодою власника або уповноваженого ним
органу працівник може передати для
покриття заподіяної шкоди рівноцінне
майно або поправити пошкоджене;

- п.1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, згідно з яким
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

- ст. 136 КЗпП України, за якою покриття
шкоди працівниками в розмірі, що не
перевищує середнього місячного
заробітку, провадиться за
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу, керівниками
підприємств, установ, організацій та їх
заступниками - за розпорядженням
вищестоящого в порядку підлеглості
органу шляхом відрахування із
заробітної плати працівника.
Розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, або
вищестоящого в порядку підлеглості
органу має бути зроблено не пізніше
двох тижнів з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди і звернено до
виконання не раніше семи днів з дня
повідомлення про це працівникові. Якщо
працівник не згоден з відрахуванням
або його розміром, трудовий спір за
його заявою розглядається в порядку,
передбаченому законодавством. У решті
випадків покриття шкоди провадиться
шляхом подання власником або
уповноваженим ним органом позову до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду.

Оскільки внаслідок неналежного
виконання ОСОБА_1 своїх обов'язків ТОВ
«Орлан-Транс-Груп» заподіяно
матеріальну шкоду в розмірі 9 872,08 грн.,
яку відповідач добровільно
відшкодовувати відмовляється, то
зазначену шкоду необхідно стягнути з
відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України в
зв'язку із повним задоволенням вимог
позову з відповідача підлягають
стягненню на користь позивача судові
витрати в розмірі 243,60 грн. судового
збору.

На підставі ст.ст. 130,134,135-1, 136 КЗпП
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214,
215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Орлан-Транс-Груп»
(; м. Київ, вул.
Жмеринська, 30) заборгованість в розмірі
9872,08 грн. (дев'ять тисяч вісімсот
сімдесят дві гривні 08 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Орлан-Транс-Груп»
(; м. Київ, вул.
Жмеринська, 30) судові витрати в розмірі
243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.)

Копію заочного рішення направити
сторонам для відома.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. В. Пархоменко