Провадження № 2/522/9015/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І. В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Одесі цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» до Першого
Малиновського ВДВС ОМУЮ, Другого
Приморського ВДВС ОМУЮ, відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про
звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ,
Другого Приморського ВДВС ОМУЮ,
відділу примусового виконання рішень
ГУЮ в Одеській області, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_3 про звільнення майна з-під
арешту, посилаючись на те, що 04 вересня
2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк» та
ОСОБА_3 був укладений договір
відновлювальної кредитної лінії № 1853,
відповідно до якого Банк надав
відповідачу кредит (грошові кошти) в
сумі 946 000, 00 грн. на строк до 04 вересня 2018
року зі сплатою 20, 5 % річних за
користування кредитом. З метою
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 передав відповідно до договорів
іпотеки №1261 та №1264 від 05 вересня 2008
року в іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 34, 1
кв. м., загальною площею 54, 2 кв. м., та
квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 39, 8
кв. м., загальною площею 46, 8 кв. м.

В порушення умов договору
відновлювальної кредитної лінії № 1853
позичальник свої зобов'язання за
вищевказаним договором не виконував,
внаслідок чого у нього утворилась
заборгованість в розмірі 1 769 368, 61 грн.
Рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 16 жовтня 2012 року було
стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку
вищевказану суму заборгованості.

Також позивач зазначає, що на виконання
вищевказаного рішення суду між ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3
було досягнуто згоди щодо добровільної
реалізації іпотечного майна в рахунок
погашення заборгованості за кредитом.
Однак, під час підготовки предметів
іпотеки до реалізації, Банку стало
відомо, що 02 лютого 2010 року державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень ГУЮ в Одеській
області винесено постанову про арешт
майна та оголошення заборони на його
відчуження АА №144014, якою накладено
арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_3 Разом з тим, державним
виконавцем Першого Малиновського ВДВС
ОМУЮ було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження АВ №961274 від 16
листопада 2009 року, якою також було
накладено арешт на предмет іпотеки у
вигляді квартири АДРЕСА_2. Крім того,
постановами Другого Приморського ВДВС
ОМУЮ №В-17/5/33006418 від 19 листопада 2012 року
та №41938795 від 06 лютого 2014 року був
накладений арешт на все нерухоме майно
ОСОБА_3

Зазначені постанови про накладення
арешту на вищевказані квартири
порушують майнові права ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк», тому позивач просить
звільнити вищевказане майно з-під
арешту.

Представник ПАТ «Державний ощадний
банк України» в особі філії Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк» у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача Першого
Малиновського ВДВС ОМУЮ у судовому
засіданні залишив питання про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» на розсуд
суду та вказав, що виконавче
провадження АВ №961274 від 16 листопада 2009
року було знищено.

Представники відповідачів Другого
Приморського ВДВС ОМУЮ, відділу
примусового виконання рішень ГУЮ в
Одеській області, а також третя особа -
ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились,
були сповіщені про розгляд справи
належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК
України, заяву про розгляд справи за їх
відсутності не подавали та про причини
неявки суд не повідомляли.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що позовні вимоги ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 вересня 2008 року
між ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк» та
ОСОБА_3 був укладений договір
відновлювальної кредитної лінії № 1853,
відповідно до якого Банк надав
відповідачу кредит (грошові кошти) в
сумі 946 000, 00 грн. на строк до 04 вересня 2018
року зі сплатою 20, 5 % річних за
користування кредитом.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 передав відповідно
до договорів іпотеки №1261 та №1264 від 05
вересня 2008 року в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1,
житловою площею 34, 1 кв. м., загальною
площею 54, 2 кв. м., та квартиру АДРЕСА_2,
житловою площею 39, 8 кв. м., загальною
площею 46, 8 кв. м.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
кредитного договору та Цивільного
кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України,
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В порушення умов договору
відновлювальної кредитної лінії № 1853
ОСОБА_3 свої зобов'язання за
вищевказаним договором не виконував,
внаслідок чого у нього утворилась
заборгованість в розмірі 1 769 368, 61 грн.

Рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 16 жовтня 2012 року, яке
набрало чинності, було стягнуто з
ОСОБА_3 на користь Банку вищевказану
суму заборгованості.

Також судом встановлено, що на
виконання вищевказаного рішення суду
між ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк» та
ОСОБА_3 було досягнуто згоди щодо
добровільної реалізації іпотечного
майна в рахунок погашення
заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Проте, 02 лютого 2010 року державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень ГУЮ в Одеській
області було винесено постанову про
арешт майна та оголошення заборони на
його відчуження АА №144014, якою
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_3

Разом з тим, державним виконавцем
Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження АВ №961274 від 16
листопада 2009 року, якою також було
накладено арешт на предмет іпотеки у
вигляді квартири АДРЕСА_2.

Крім того, постановами Другого
Приморського ВДВС ОМУЮ №В-17/5/33006418 від 19
листопада 2012 року та №41938795 від 06 лютого
2014 року був накладений арешт на все
нерухоме майно ОСОБА_3

Вищевикладені обставини
підтверджуються відповідним витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 15 грудня 2014 року,
наданого представником позивача до
суду.

Зазначені постанови про накладення
арешту на вищевказану квартиру
порушують майнові права ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк», виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт
майна боржника є діями щодо звернення
на нього стягнення.

Згідно ч. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет
окремого права чи вимоги на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає
відповідно до закону, таке право чи
вимога має пріоритет над вимогою
іпотекодержателя лише у разі його/її
виникнення та реєстрації до моменту
державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» зареєстроване
обтяження має вищий приорітет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації.

З витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно від 05 вересня 2008
року вбачається, що заборона на
відчуження квартиру АДРЕСА_1, житловою
площею 34, 1 кв. м., загальною площею 54, 2
кв. м., та квартиру АДРЕСА_2, житловою
площею 39, 8 кв. м., загальною площею 46, 8
кв. м, зареєстрована 05 вересня 2008 року,
тобто у зв'язку з укладенням іпотечних
договорів №1261 та №1264.

Статтею 59 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення майна з-під арешту.

Виходячи зі змісту наведеної норми
Закону, право на звернення до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення майна з-під арешту
належить особі, яка вважає себе
власником спірного майна.

Згідно із ч. 4, 8 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна. Примусове звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи, право іпотеки у ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» виникло 05 вересня 2008 року, а
оскаржувані постанови були винесені 16
листопада 2009 року, 02 лютого 2010 року, 19
листопада 2012 року, та 06 лютого 2014 року,
тобто після укладення ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» договорів іпотеки.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Отже, державна виконавча служба згідно
з вимогами вищевказаної статті не має
правових підстав для звернення
стягнення на іпотечне майно на користь
стягувачів, які не є
іпотекодержателями.

Після всебічного, повного дослідження
й оцінки наявних матеріалів та
обставин цивільної справи суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 52, 54 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», ст. ст. 3, 12, 33
Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 514,
516, 517 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» до Першого Малиновського
ВДВС ОМУЮ, Другого Приморського ВДВС
ОМУЮ, відділу примусового виконання
рішень Головного управління юстиції в
Одеській області, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про
звільнення майна з-під арешту, -
задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження
нерухомого майна, а саме: квартири
АДРЕСА_1, житловою площею 34, 1 кв. м.,
загальною площею 54, 2 кв. м, що належить
на праві власності ОСОБА_3 та
знаходиться в іпотеці в АТ «Ощадбанк»
згідно договору іпотеки від 05 вересня
2008 року №1261, які накладені постановою
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження АА 144014 від
02 лютого 2010 року відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Одеській області; постановою
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження №В-17/5/33006418
від 19 листопада 2012 року Другого
Приморського ВДВС ОМУЮ; постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження АВ №961274
від 16 листопада 2009 року Першого
Малиновського ВДВС ОМУЮ; постановою
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження №41938795 від
06 лютого 2014 року Другого Приморського
ВДВС ОМУЮ.

Зняти арешт та заборону на відчуження
нерухомого майна, а саме: квартири
АДРЕСА_2, житловою площею 39, 8 кв. м.,
загальною площею 46, 8 кв. м., що належить
на праві власності ОСОБА_3 та
знаходиться в іпотеці в АТ «Ощадбанк»
згідно договору іпотеки від 05 вересня
2008 року №1264, які накладені постановою
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження АА 144014 від
02 лютого 2010 року відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Одеській області; постановою
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження АВ №961274
від 16 листопада 2009 року Першого
Малиновського ВДВС ОМУЮ; постановою
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження №В-17/5/33006418
від 19 листопада 2012 року Другого
Приморського ВДВС ОМУЮ; постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження №41938795 від
06 лютого 2014 року Другого Приморського
ВДВС ОМУЮ.

Рішення суду після набрання законної
сили є підставою для скасування в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно запис щодо накладення
арешту та заборони на відчуження
нерухомого майна, а саме: квартири
АДРЕСА_1, житловою площею 34, 1 кв. м.,
загальною площею 54, 2 кв. м, та квартири
АДРЕСА_2, житловою площею 39, 8 кв. м.,
загальною площею 46, 8 кв. м., що належать
на праві власності ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Приморський
районний суд м. Одеси протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Свячена Ю.Б.