Номер провадження: 22-ц/785/8673/14
Головуючий у першій інстанції Маломуж
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів
- Ступакова О.А.

-- Варикаші О.Д.

при
секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, який діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7, Одеська
міська рада «Про виділ в натурі частки
з домоволодіння і земельної ділянки,
які знаходяться у спільній власності»
та за уточненим зустрічним позовом
ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, третя особа -
Одеська міська рада «Про виділ в натурі
частки домоволодіння»,, за
апеляційними скаргами ОСОБА_3,
представника ОСОБА_10 (діючої в
інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9), на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 02 вересня 2014 року, -

встановила:

11.06.2012 року позивач звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 «Про виділ в натурі частки з
домоволодіння і земельної ділянки, які
знаходяться у спільній власності».

07.08.2012 року відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_9. надали до суду
зустрічний позов до ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_6 «Про виділ в натурі частки
домоволодіння».

31.08.2012 року ухвалою суду зустрічний
позов об'єднано з первісним позовом.

В ході розгляду справи судом сторонами
були надані уточнення до первісного та
зустрічного позову.

Свої уточнені позовні вимоги первісний
позивач обґрунтовував тим, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 24 березня 1997
року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в рівних частках
належить 44/100 частин домоволодіння, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Решта
домоволодіння належить відповідачам
по справі. Враховуючи те, що спільної
згоди щодо виділу частки із
домоволодіння та визначення порядку
володіння та користування спільною
земельною ділянкою між сторонами не
досягнуто, позивач звернувся з
вказаним позовом до суду.

Позивачі за уточненим зустрічним же
позовом просили виділити їм в натурі
17/50 частин домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, знести самочинно збудовані
будівлі, визначити частки у праві
спільної часткової власності та
встановити порядок користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 02 вересня 2014 року у
задоволенні уточненого первісного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, який діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7, Одеська
міська рада «Про виділ в натурі частки
з домоволодіння і земельної ділянки,
які знаходяться у спільній власності»
відмовлено в повному обсязі.

У задоволенні уточненого зустрічного
позову ОСОБА_4, який діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, третя особа - Одеська міська
рада «Про виділ в натурі частки
домоволодіння» відмовлено у повному
обсязі.

В апеляційній скарзі поданій ОСОБА_3
ставиться питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_3, а за зустрічним позовом
провадження закрити.

В апеляційній скарзі поданій
представником ОСОБА_10 (діючою в
інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9.)
ставиться питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга подана
ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга подана
представником ОСОБА_10 (діючою в
інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9.)
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
технічного паспорту домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1 складається з двох
житлових будинків, зазначених в
схематичному плані під літерами «А»,
«Б» та надвірних господарчих споруд.

Рішенням виконкому Одеської міської
ради депутатів трудящих ся від 23.09.1953
року № 1037 за ОСОБА_11 та ОСОБА_12 була
кріплена земельна ділянка площею 910
кв.м. за адресою АДРЕСА_1, на якій був
розташований житловий будинок під літ.
«А».

У 1965 році 1/2 частину цього будинку
придбала ОСОБА_13 та заселилась у
частині будинку з доньками ОСОБА_13 та
ОСОБА_6.

У 1977 році ОСОБА_14 (донька ОСОБА_13.) з
чоловіком ОСОБА_15 побудували за
вказаною адресою житловий будинок під
літерою «Б», на який у подальшому було
отримано свідоцтво про право власності
на житло.

В ході розгляду справи судом, сторонами
було заявлено клопотання про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи, на
вирішення якої було поставлено питання
щодо можливого виділу частки з
домоволодіння та можливі варіанти
встановлення порядку користування
земельною ділянкою.

З наданого висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 9991
від 7.10.2013 року видно, що вчинити поділ
домоволодіння на три самостійні
частини і визначити порядок
використання земельної ділянки
відповідно до ідеальних часток без
порушення діючих будівельних норм не
вбачається можливим. Варіант поділу
домоволодіння і порядку користування
земельною ділянкою наданий на розгляд
суду як технічно можливий при введені в
експлуатацію самовільно збудованих
будівель.

Враховуючи вищевикладене та висновок
експертизи, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
неможливість виділення часток у
домоволодінні в натурі позивачам за
первісним та зустрічним позовом, а
також не представляється можливим
встановити порядок користування
земельною ділянкою.

Також суд першої інстанції правильно
зазначив, що відповідно до Наказу від
18.06.2007 року № 55 затверджено Інструкцію
щодо проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна, згідно якої передбачено
відповідну процедуру через органи
районної адміністрації, з отриманням
висновку щодо технічної можливості
поділу об'єкту нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що
спору щодо часток у домоволодінні у
сторін по справі немає, а висновком
експертизи підтверджується, що
встановити порядок користування
земельною ділянкою неможливо.
Будь-якого рішення відповідних органів
місцевого самоврядування про відмову
провести поділ, або про виділ частини
домоволодіння не приймалося.

При таких даних суд першої інстанції
обґрунтовано вважав, що позовні вимоги
за первісним та зустрічним позовом про
виділення частини домоволодіння є
необґрунтованими.

Між тим суд першої інстанції також
відмовив у задоволенні уточненого
зустрічного позову ОСОБА_4, який діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, третя особа - Одеська міська
рада «Про виділ в натурі частки
домоволодіння» в частині позовних
вимог про знесення самочинно
збудованих будівель.

Відмовляючи в задоволенні цих позовних
вимог суд першої інстанції послався на
те, що позивачами за зустрічним позовом
не надано жодних доказів того, що
самочинно побудовані будівлі будь-яким
чином порушують права інших осіб та
чинять перешкоди у користуванні
власністю, клопотання щодо проведення
експертизи з цього приводу сторонами
заявлялося та не надано доказів
неможливості перебудови об'єкту та
відмови від такої перебудови.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Згідно ч. І ст. 356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України,
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила, (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до вимог п. 5 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6
про правила застосування судами ст. 376
ЦК України право на звернення до суду з
позовом про знесення або перебудову
самочинно зведеного об'єкту
нерухомості мають органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення
належить і таким особам, за умови, що
вони наведуть наявність порушеного
права (стаття 391 ЦК), а також власнику
(користувачу) земельної ділянки, якщо
він заперечує проти визнання за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на
його земельній ділянці, права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 та ст. 391 ЦК).

З матеріалів справи вбачається і
встановлено судом, що сторони
користуються земельною ділянкою
спільно, тобто домоволодіння і
земельна ділянка знаходиться у
спільній власності порядок
користування якою не поділений.

Будь-яких дозволів на будівництво
самочинних об'єктів нерухомості
позивачі за зустрічним позовом не
надавали, вони заперечують проти
визнання за особою права власності на
нерухоме майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
земельній ділянці, якою вони
користуються на законних підставах.

При таких даних у суду першої інстанції
не було законних підстав вважати, що
відповідач не порушив прав позивачів
за зустрічним позовом.

Оскільки відповідач самочинно
здійснив будівництво об'єктів
нерухомості, не отримавши необхідні
дозвільні документи та не отримавши
дозвіл на їх зведення від інших
користувачів земельної ділянки чим
порушив їх права, а саме обмежив їх
право користування та розпорядження
своїм майном, то він повинен нести
передбачену діючим законодавством
відповідальність, а саме це майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила, (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

На підставі наведеного колегія вважає,
що рішення Київського районного суду м.
Одеси від 02 вересня 2014 року в частині
відмови в задоволенні зустрічної
позовної заяви ОСОБА_4, який діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, третя особа - Одеська міська
рада про зобов'язання знесення
самочинно збудованих будівель
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
зазначених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_10
(діючої в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_8,
ОСОБА_9) - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 02 вересня 2014 року в частині
відмови в задоволенні зустрічної
позовної заяви ОСОБА_4, який діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, третя особа - Одеська міська
рада про зобов'язання знесення
самочинно збудованих будівель -
скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким зустрічну позовну заяву ОСОБА_4,
який діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, третя особа -
Одеська міська рада про зобов'язання -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6
усунути перешкоди в користуванні
власністю шляхом знесення самочинних
будівель і споруд, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: вбиральну -
літ. «Г»; навіс - літ. «І»; гараж -літ.
«Ж»; літня кухня - літ. «ЗЗ1»; сарай - літ.
«Л1»; сарай - літ. «П»; навіс = літ. «Р»;
сарай - літ. «Т»; гараж - літ. «О»; навіс -
літ. «У»; сарай - літ. «Ф»; сарай - літ.
«Х».

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.А. Станкевич

Судді:
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков