Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції Цимбал І.К.
Доповідач Волошина В.М.
21 жовтня 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва
Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.
Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 24 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» про поділ майна подружжя.
Заслухавши доповідь судді
Волошиної В.М., перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про поділ майна
подружжя, посилаючись на те, що за час
шлюбу сторонами було набуто спільне
майно у вигляді земельної ділянки, для
придбання якої відповідачем до
реєстрації шлюбу було отримано кредит,
який в подальшому після реєстрації
шлюбу сторін останні виплачували
разом, переважно за кошти позивача,
оскільки відповідач не працювала. Крім
того, в період шлюбу на вказаній
земельній ділянці було побудовано
будинок, також переважно за кошти
позивача. Враховуючи наведене, позивач
вважає, що має право на половину
нерухомого майна. Підставою для
звернення до суду з позовом стало те, що
через невиконання кредитних
зобов'язань відповідачем, на спірну
земельну ділянку та будинок може бути
звернуто стягнення, що порушуватиме
права позивача як фактичного
Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 24 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду
ОСОБА_1 подав на нього апеляційну
скаргу, посилаючись на його
незаконність та необгрунтованість,
порушення судом норм процесуального та
матеріального права. Просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
його позовні вимоги задовольнити,
виділивши йому Ѕ частину об'єкта
незавершеного будівництва - садового
будинку АДРЕСА_1, загальною площею 33,1м2
та визнавши за ним право власності на
Ѕ частину об'єкта незавершеного
будівництва - садового будинку АДРЕСА_1,
площею 33,1м2 та 1/2 частину земельної
ділянки АДРЕСА_1, кадастровий номер
:90:588:0048, загальною площею 0,0585га.
Судові витрати покласти на
відповідача.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК
України апеляційний суд відкладає
розгляд справи в разі неявки у судове
засідання особи, яка бере участь у
справі, щодо якої немає відомостей про
вручення їй судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Сторони та 3-я особа в судове
засідання апеляційного суду не
з'явились, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що надійшли від них письмові розписки,
причину неявки позивач та відповідач
не повідомили, а 3-я особа просила
розглядати справу у відсутності
представника, тому колегія суддів у
відповідності до вимог ст. 305 ЦПК
України вважає за можливе розглядати
справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Положенням ст. 60 СК України
визначено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловіку на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 69 СК України, дружина
та чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

Відповідно ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п.п. 23, 24 своєї постанови
від 21.12.2007 року N11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

Тоді, як за правилами п.2 ч.1 ст. 57
СК України особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є майно,
набуте нею, ним до шлюбу.

П.п. 2 п.24 постанова від 21.12.2007
р.№11 Верховного Суду України « Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» визначає, що
не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
права власності на Ѕ частину земельної
ділянки та Ѕ частину самочинного
будівництва суд першої інстанції
виходив з того, що відсутні для цього
правова підстава.

З такими висновками суду слід
погодитись, оскільки суд дійшов їх з
дотриманням вимог процесуального
законодавства щодо всебічності й
повноти з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін в
даних правовідносинах належної
правової оцінки наданих сторонами у
справі доказів та норм матеріального
права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції
сторони перебувають у шлюбі з 29 серпня
2008 р.

До реєстрації шлюбу, тобто 11
квітня 2008 р. відповідач ОСОБА_2 уклала
кредитний договір та отримала у ПАТ
«УкрСиббанк» кредит у розмірі 150 000
доларів США для придбання земельної
ділянки. Згідно копії державного акту
від 02.07.2008 року відповідач є власником
земельної ділянки АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі - продажу земельної
ділянки від 11.04.2008 року. Цього ж 11.04.2008
відповідач уклала іпотечний договір
№82484 з ПАТ «УкрСиббанк» та передала в
іпотеку зазначену земельну ділянку. В
договорі іпотеки визначено, що предмет
іпотеки належить іпотекодавцю на
підставі договору купівлі-продажу і
цим договором права та інтереси третіх
осіб не порушені. В подальшому на
зазначеній земельній ділянці було
самочинно зведено будинок.

Рішенням Печерського районного
суду м.Києва (виконавчий лист №2-3554-1/10,
виданий 17.08.2011) із відповідача ОСОБА_2
на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто
борг за кредитним договором у розмірі 1
383 623,75 грн.

Звертаючись до суду з позовом за
захистом порушеного права позивач
зазначав, що він укладав кошти на
погашення кредиту за який було
придбано земельну ділянку та
будівництво будинку, перебуває у
шлюбі, а тому і має право по Ѕ частині
на зазначене майно. До того ж, у нього
виникли непорозуміння з 3-ю особою ПАТ
«УкрСиббанк» відносно боргу дружини і
він позбавляється права власності.

Розглядаючи спір суд першої
інстанції в межах доводів позову повно
і всебічно дослідив обставини спору,
дав належну оцінку зібраним по справі
доказам, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює і у відповідності з
вимогами закону прийшов до
правильного висновку про те, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, про
що ухвалив відповідне рішення.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60
ЦПК України суд слухає цивільні справи
на засадах змагальності сторін, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
наданих сторонами та їх
представниками, докази повинні
подаватись належні, тобто містити
інформацію щодо предмета доказування,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, доказування не можуть
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорюване право чи
цивільний інтерес, саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту. Такі
способи захисту передбачені статтею 16
ЦК України.

Виходячи зі змісту частин першої і
другої статті 331 ЦК України, частини
першої статті 182 ЦК України та пункту 8
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно, право власності на
новостворене нерухоме майно виникає у
особи, яка створила це майно, після
закінчення будівництва об'єкта
нерухомості, введення його в
експлуатацію, отримання свідоцтва про
право власності та реєстрації права
власності.

Таким чином, ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
про визнання права власності на Ѕ
частину самочинного будівництва за
позивачем, суд першої інстанції вірно
зазначив, що позивач має право лише на
будівельні матеріали, а у
відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
А таких позовних вимог не було
заявлено.

Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України (ст.4 ЦПК України), а відтак суд
не може перебрати на себе повноваження
державної реєстраційної служби, на яку
покладені функції реєстрації прав
власності на нерухоме майна.

Натомість з урахуванням положень
статей 15, 16 ЦК України не є належним
способом захисту судом цивільних прав
та інтересів особи пред'явлення позову
про визнання права власності, коли
законодавчо визначено інший порядок
реєстрації права власності і лише
після вчинення відповідних дій та при
наявності спору сторона не позбавлена
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизначених або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Щодо позовних вимог про визнання
права власності на Ѕ частину земельної
ділянки, то вона була придбана стороною
відповідача до шлюбу, а позивач не
надав доказів та не довів, що земельна
ділянка є спільною сумісною власністю
подружжя, а лише сам факт перебування
у шлюбі, без відповідних доказів, не є
підставою для визнання за ним права
власності на неї.

Доводи, викладені в апеляційній
скарзі, були предметом дослідження в
суді першої інстанції, отримали
належну оцінку і висновків суду не
спростовують.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги є не суттєвими і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення цього спору.

Оскільки рішення ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що підстав до його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: