Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4252/14
Головуючий у 1 інстанції: Афанасьєва
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Дашковська А.В.

Подліянова Г.С.

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі
відокремленого підрозділу
«Миронівська теплова електрична
станція» публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на
рішення Дебальцевського міського суду
Донецької області від 14 листопада 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі
відокремленого підрозділу
«Миронівська теплова електрична
станція» публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2012 року публічне
акціонерне товариство «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі
відокремленого підрозділу
«Миронівська теплова електрична
станція» публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго»
(далі - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в
особі ВП «Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго») звернулося до суду
із вказаним позовом, який
обґрунтовувало тим, що відповідачі
мешкають в квартирі АДРЕСА_1 та є
споживачами житлово-комунальних
послуг.

Однак в порушення п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» відповідачі оплату за надані
послуги не вносять та станом на 01.05.2012
року сума заборгованості складає 828
грн. 91 коп..

Просили суд стягнути з відповідачів
солідарно вказану суму заборгованості
в розмірі 828,91 грн., з урахуванням
індексу інфляції в сумі 123,51 грн., 3%
річних в сумі 59,68 грн., судові витрати.

Рішенням Дебальцевського міського
суду Донецької області від 14 листопада
2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» суму заборгованості
за житлово-комунальні послуги в
розмірі 265 грн. 44 коп., суму інфляційного
збільшення 41 грн. 86 коп., 3% річних в сумі
17 грн. 22 коп., а всього 324 грн. 52 коп..

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
судовий збір в сумі 35 грн. 66 коп. з
кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в
особі ВП «Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
змінити, стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» заборгованість за
житлово-комунальні послуги в сумі 828,91
грн., приріст інфляції в сумі 123,51 грн., 3%
річних в сумі 59,68 грн. та 329,30 грн.
судового збору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції» та розпорядження голови
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02.09.2014 року №2710/38-14 про
визначення територіальної підсудності
справ, підсудність даної справи
визначено апеляційному суду
Запорізької області.

У зв'язку з активною фазою
антитерористичних операцій у
населених пунктах Донецької та
Луганської областей, відповідно до
листів ДППЗ «Укрпошта» №04-16-1041 від
25.07.2014 року; № 04-19-1263 від 05.09.2014 року; №
04-16-1412 від 08.10.2014 року та № 04-16-1490 від
20.10.2014 року «Щодо часткового
призупинення приймання до пересилання
поштових відправлень» призупинено
приймання для пересилання поштових
відправлень до м. Дебальцеве Донецької
області.

Сторони повідомлені про місце та час
розгляду справи телефонограмою, яка
зареєстрована в журналі телефонограм
та за змістом відповідає вимогам ст.75
ЦПК України ( зазначені дані про особу,
яка надіслала телефонограму, і
детальні дані про особу, яка її
прийняла та номер телефону).

Позивач подав до апеляційного суду
Запорізької області клопотання про
участь у розгляд справи у режимі
відеоконференції та заявку про
отримання процесуальних документів в
електронному вигляді ( а.с.143)

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 14 жовтня 2014 року клопотання
представника позивача ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі ВП
«Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» Гуревича М.Г. про
його участь у судовому засіданні в
режимі відеоконференції задоволено.
Доручено Артемівському міськрайонному
суду Донецької області забезпечити
проведення відеоконференції за участю
представника позивача ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі ВП
«Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» Гуревича М. Г. на 04
листопада 2014 року на 15год. 10 хвл.

Копію ухвали направлено Артемівському
міськрайонному суду Донецької області
та позивачу ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі ВП
«Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» ( а.с.156,157).

Проте, представник позивача прибув в
судове засідання суду апеляційної
інстанції Запорізької області, а тому
справа розглядається в загальному
порядку.

Відповідач ОСОБА_5 надіслала
електронною поштою заяву про розгляд
справи без її участі ( а.с.159)

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове
засідання суду апеляційної інстанції
Запорізької області не з'явились,
повідомлені про місце та час розгляду
справи у відповідності до ст.ст.. 74, 76
ЦПК України, що підтверджується
телефонограмою .

Причини неявки в судове засідання не
повідомили, будь - яких письмових
клопотань, заперечень або пояснень по
справі від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у
відповідності до ст. ст. 303-1, 305 ЦПК
України, судова колегія ухвалила
розглядати справу за відсутності
відповідачів.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
зареєстровані та проживають у квартирі
АДРЕСА_1 та є споживачами послуг, які
надаються позивачем (а.с.10-12).

Особовий рахунок по оплаті за
квартирну плату та комунальні послуги
відкритий на відповідача ОСОБА_3 № 1192 (
а.с.7)

Згідно довідки ВП №1 «Миронівська ТЕС»
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»,
підприємством у вересні 2010 року
відповідачам була здійснено
донарахування за споживання холодної
води та каналізації за період з 31січня
2007 року по вересень 2010 року за
четвертого члена сім'ї - ОСОБА_7, 2007 року
народження, який з січня 2007 року був
зареєстрований за вказаною адресою, а
тому сума заборгованості складає: за
постачання холодної води - 436 грн. 93 коп.
та каналізації - 454 грн. 80 коп., а разом 891
грн. 73 коп. (а.с.7, 60).

Відповідно до ст.. 625 ЦК України
позивачем нараховано на суму
заборгованості приріст інфляції в сумі
123,51 грн. та 3% річних в сумі 59,68 грн.

20 липня 2012 року за заявою ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», ухвалою
Дебальцевського міського суду
Донецької області винесено судовий
наказ про стягнення заборгованості за
вказаний період з відповідачів.

Ухвалою Дебальцевського міського суду
Донецької області від 13 серпня 2012 року
винесений судовий наказ від 20.07.2012 року
скасовано за заявою ОСОБА_3 (а.с.4).

Із вказаними позовними вимогами
позивач звернувся до суду 05 листопада
2012 року (а.с.2).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки, а
згідно із частиною 1 статті 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила ( ст.. 257 ЦК України)

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з ст. 264 ЦК України позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується. Перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_5
про застосування строку позовної
давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК
України (а.с.89).

Задовольняючи частково позовні вимоги
та стягуючи заборгованість по
житлово-комунальним послугам за період
з липня 2009 року по листопад 2012 року,
тобто в межах строку загальної
позовної давності, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
в липні 2012 року позивач звертався до
суду і видано судовий наказ, проте
судовий наказ 13 серпня 2012 року
скасовано, отже, у силу ч. 2 ст. 264 ЦК
України було переривання позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги, що місцевий
суд безпідставно застосував строк
позовної давності, так як
відповідачами з січня 2010 року по
серпень 2010 року здійснювалась
щомісячна часткова оплата вартості
наданих житлово-комунальних послуг в
сумі 60 грн., а не нараховані 56,88 грн., а
тому такі дії відповідачів свідчать
про визнання боргу, є неприйнятними.

Із довідки про нарахування та оплату по
особовому рахунку вбачається, що у
вересні 2010 року до сплати включено
перераховану суму минулих періодів
(починаючи з січня 2007 року по вересень
2010 року) у розмірі 891 грн. 73 коп., а тому
твердження апелянта про те, що
відповідачі сплачували у більшому
розмірі за спожиті комунальні послуги
при відсутності на час здійснення
платежів таких щомісячних нарахувань
(відсутність боргу) суперечить
обставинам справи, а самостійне
зарахування позивачем вказаних сум в
рахунок погашення заборгованості не
підтверджує обставин визнання боргу
відповідачами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції неправильно
визначив індекс інфляції не
заслуговують на увагу.

Згідно із Методикою розрахунку
базового індексу споживчих цін,
затвердженою наказом Держкомстату № 265
від 27 липня 2007 року індекс інфляції
(індекс споживчих цін) - це показник, що
характеризує зміни у часі загального
рівня цін на товари та послуги, які
купує населення для невиробничого
споживання. Він є показником зміни
вартості фіксованого набору споживчих
товарів та послуг у поточному періоді
порівняно з базисним.

Відповідно до рекомендацій Верховного
Суду України відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ, викладених у
листі № 62-97р від 3 квітня 1997 року, для
визначення індексу інфляції за
будь-який період необхідно помісячні
індекси, що складають відповідний
період, перемножити між собою. У
випадках, коли відшкодуванню підлягає
сума, яка складається із платежів, які
необхідно зробити в різні періоди,
кожен платіж збільшується на величину
індексу інфляції за відповідний
період, а результати додаються.

При розрахунку інфляційних втрат суд
першої інстанції правильно виходив із
вказаних рекомендацій, а також
врахував, що сума заборгованості
відповідачів за надані комунальні
послуги складається із щомісячних
платежів.

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позову, правильно встановив характер
спірних правовідносин сторін у справі
та обґрунтовано виходив із того, що
відповідно до положень ст. ст. . 256, 267, 525,
526 ЦК України порушені права позивача
підлягають захисту шляхом стягнення з
відповідачів заборгованості лише у
межах строку позовної давності, а також
підлягають на підставі ч.2 ст. 625 ЦК
України стягненню приріст інфляції та 3
% річних від простроченої суми.

Виходячи з вимог змагальності сторін,
обов'язків доказування і подання
доказів, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
його законність, підстав для його
скасування не вбачається.

Твердження апелянта про те, що судовий
збір підлягає стягненню з відповідачів
у солідарному порядку, суперечить
вимогам ст.. 541 ЦК України, згідно якої
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України не
підлягає стягненню з відповідачів
судовий збір за подання апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі
відокремленого підрозділу
«Миронівська теплова електрична
станція» публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» -
відхилити.

Рішення Дебальцевського міського суду
Донецької області від 14 листопада 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: