Справа № 591/7413/14-ц
Провадження № 2/591/2658/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року
м. Суми

Зарічний районний суд міста Суми
в складі головуючого судді - Міліціанов
Р.В., за участю секретаря - Бузова Т.І.,
позивачки - ОСОБА_1, представника
позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3,
представника відповідача - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5, що діє від свого імені та імені
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, треті особи - КП
«Сумижитло», Вільмівська селищна рада,
Зарічний РВ у м. Суми Управління в
Сумській області ДМС України про
усунення перешкод у користуванні
власністю та визнання таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням, та позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні житлом та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду і свої
вимоги мотивує тим, що після смерті
чоловіка ОСОБА_7 вона з малолітнім
сином успадкували нерухоме майно:
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Оскільки, в даній квартирі також
зареєстрований ОСОБА_3, то з метою
усунення перешкод в користуванні
власністю просить суд визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням.

Відповідач звернувся до суду з позовом,
в якому зазначає, що з 1994 року проживав
в квартирі з цивільною дружиною та її
сином ОСОБА_7 Після смерті останнього
він проживав в квартирі разом з
позивачкою та її малолітнім сином,
виховував останнього, допомагав по
господарству, передавав кошти на
утримання. Однак, в кінці вересня 2014
року позивачка змінила замок та
повернула йому особисті речі. ОСОБА_3,
вважає первісні позовні вимоги
безпідставними і просить вселити його
у спірну квартиру.

Зазначені цивільні справи Ухвалою
Зарічного районного суду м. Суми від
21.11.2014 року об'єднано в одне
провадження.

Позивачка та її представник в судовому
засіданні первісний позов підтримали,
проти задоволення позову відповідача
заперечували.

Відповідач та його представник вимоги
власного позову підтримали, проти
задоволення первісного позову
заперечували.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

З 1991 року ОСОБА_3 проживав у цивільному
шлюбі з ОСОБА_8 в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідач з 08.02.1994 року станом
на час розгляду справи зареєстрований
в квартирі, що підтверджується
довідкою КП «Сумижитло» Сумської
міської ради від 06.10.2014 року (а.с.56).

Разом з ними проживав ОСОБА_7 (син
ОСОБА_8), якого виховував ОСОБА_3 як
власного сина.

В період з 13 жовтня 2010 року по 4 березня
2012 року позивачка проживала у шлюбі
шлюбі з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстровано відділом РАІДС
Сумського міського управління юстиції
в Сумській області, актовий запис за №
1584 (а.с.5). У них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився
син - ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.6).

Позивачка с сином також зареєстровані
в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою КП
«Сумижитло» Сумської міської ради від
23.09.2014 року (а.с.10).

05.12.2012 року ОСОБА_5 та її малолітній син
ОСОБА_6 набули права власності на
вказану квартиру на підставі свідоцтв
про право на спадщину (а.с.8, 9), що
підтверджується копіями витягів з
реєстру прав власності на нерухоме
майно (а.с.42, 43).

Розглядаючи позовні вимоги про
виселення ОСОБА_3 з квартири суд
враховує, що з пояснень позивачки метою
подачі позову є зняття відповідача з
реєстрації, однак відповідно до вимог
ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, остаточного
рішення суду.

У постанові Верховного Суду України
від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення
питання про зняття особи з реєстрації
обліку залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування якої
особи житловим приміщенням відповідно
до норм житлового та цивільного
законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК
УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши водночас одну із таких
вимог: про позбавлення права власності
на житлове приміщення; про позбавлення
права користування житловим
приміщення; про визнання особи
безвісно відсутньою; про оголошення
фізичної особи померлою.

Згідно з ч.4 ст.41 Конституції України,
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Право власності позивачки та її сина не
скасовано, правочин з набуття права
власності недійсним не визнавався.

Тобто, факт реєстрації місця
проживання відповідача в належній
позивачці та її сину квартирі порушує
право власності, тому позовні вимоги в
частині визнання ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування квартирою
підлягають задоволенню.

Суд критично оцінює посилання
відповідача та його представника на
положення Житлового Кодексу України та
ст.405 ЦК України, а також доводи з
приводу того, що ОСОБА_3 є членом сім'ї
ОСОБА_5, оскільки кровне споріднення
між ними відсутнє, факт проживання
однією сім'єю в судовому порядку не
встановлювався.

Виходячи з розуміння сім'ї за житловим
законодавством, відповідно до ч.2 ст.64
ЖК України "до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки.

Однак, ОСОБА_3 до даних осіб не
відноситься, не є ані батьком
позивачки, ані дідом її сина.

Не дають підстав для задоволення
позову відповідача покази допитаних в
судовому засіданні свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, які дійсно підтвердили
факт проживання відповідача однією
сім'єю з померлими ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
однак також визнали, що ОСОБА_3 не є
батьком ОСОБА_5 або дідом ОСОБА_6

В зв'язку з цим, позовні вимоги ОСОБА_3
не підлягають задоволенню.

Таким чином, вимоги первісного позову
слід задовольнити, визнавши ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
квартирою, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
відповідача на користь позивачки слід
стягнути судові витрати пропорційно
задоволеним вимогам в сумі 243,60грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування квартирою, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про зобов'язання не чинити
перешкод в користуванні квартирою, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, надати
ключі від вхідних дверей та вселення -
відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
судові витрати зі сплати судового
збору в сумі 243,60грн.

Рішення суду може бути оскаржено
сторонами до Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми, шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення суду (для осіб, що не були
присутні при проголошення рішення, в
той же строк з часу вручення копії
рішення) апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя
Р.В. Міліціанов