Справа № 152/1589/14-ц
Шаргородський районний суд Вінницької
головуючого судді - Строгого
секретаря - Палій М.Д.,
позивача - ОСОБА_1,
прокурора - Дворжецької
відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача -
Орган опіки та піклування Броварської
районної державної адміністрації
у вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав.
У позові, зокрема, зазначено, що позивач
перебувала у шлюбі з відповідачем, від
якого ІНФОРМАЦІЯ_3 року у них народився
син ОСОБА_3 З часу розірвання шлюбу з
відповідачем, позивач проживає у с.
Зазим'є Броварського району Київській
області, разом з нею проживає їх
Відповідач з сином не бачиться, жодної
участі у його вихованні та утриманні не
приймає, не цікавиться його навчанням,
аліменти платить не регулярно та не у
повному обсязі, у зв'язку із чим виникла
заборгованість у розмірі 9638,67 грн.
Згідно висновку Органу опіки та
піклування Броварської
райдержадміністрації Київської
області вважає за доцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_2 відносно його
неповнолітнього сина ОСОБА_3
З огляду на викладене, позивач просить
позбавити відповідача батьківських
прав відносно його неповнолітнього
У судовому засіданні представник
позивач позов підтримала, посилаючись
на обставини, зазначені у позовній
заяві. Пояснила суду, що оскільки
відповідач ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню сина, то
згідно Сімейного кодексу України є
підстави позбавити його батьківських
У судовому засіданні прокурор
прокуратури Шаргородського району
Дворжецька О.В. не заперечувала проти
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю, не
заперечував проти задоволення позову
та позбавлення його батьківських прав
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3
Зазначив, що з сином він не проживає,
його вихованням та утриманням не
Представник третьої особи Органу опіки
та піклування Броварської районної
державної адміністрації Київської
області у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не повідомив. Неявка
третьої особи не перешкоджає розгляду
справи.
Розглянувши подані документи та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивачів, думку
прокурора, пояснення відповідача,
показання свідків, всебічно і повно
з'ясувавши усі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються вимоги позивача,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини.
Відповідач є батьком неповнолітнього
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтва
про народження НОМЕР_2 (а.с.10).
Згідно висновку від 18.03.2014 року №
318/07-12, орган опіки та піклування
Броварської районної державної
адміністрації Київської області
вважає за доцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_2 відносно його
неповнолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.21).
Допитані у судовому засіданні як
свідки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зокрема,
показали суду, що їм відомо, що
відповідач не виконує своїх обов'язків
по відношенню до сина ОСОБА_3, оскільки
він жодним чином не піклується про
нього, не займається його вихованням.
У судовому засіданні відповідач
позовні вимоги визнав безумовно та
повністю. Пояснив, зокрема, що
вихованням сина він не займається, не
піклується про нього.
Установленим судом обставинам
відповідають сімейні правовідносини,
що регулюються, зокрема, Конвенцією про
права дитини та Сімейним кодексом
України (надалі - СК України).
Так, згідно ст. 19 Конвенції про права
дитини, держави - учасниці зобов'язані
вживати усіх необхідних законодавчих
та інших заходів з метою захисту дитини
від усіх форм фізичного та
психологічного насильства, образи чи
зловживань, відсутності піклування чи
недбалого і брутального поводження або
експлуатації з боку батьків чи
будь-якої іншої особи.
Згідно ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.
Статтею 152 СК України встановлено, що
право дитини на належне батьківське
виховання забезпечується системою
державного контролю, що встановлена
законом. Дитина має право противитися
неналежному виконанню батьками своїх
обов'язків щодо неї.
Відповідно до ст. 155 СК України,
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини. Відмова батьків від
дитини є неправозгідною, суперечить
моральним засадам суспільства.
Ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу
України, той із батьків, хто проживає
окремо від дитини зобов'язаний брати
участь у її вихованні.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу
України передбачено, що мати, батько,
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України у
пункті 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз'яснив, що ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.
Частиною 4 ст. 174 ЦПК України
встановлено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009
року «Про судове рішення в цивільній
справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174
ЦПК у разі визнання відповідачем
позову, яке не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд у мотивувальній частині
рішення може вказати лише про визнання
позову та прийняття його судом.

Оскільки визнання відповідачем
позовних вимог не суперечить закону та
не порушує прав, свобод та інтересів
інших осіб, суд приймає визнання позову
відповідачем.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач свідомо ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню свого неповнолітнього сина
ОСОБА_3.

Отже, оскільки судом установлено, що
відповідач не займається належним
утриманням та вихованням сина, не
проявляє турботи про його фізичний та
духовний розвиток, то відповідача слід
позбавити батьківських прав відносно
його неповнолітнього сина ОСОБА_3, а
тому позовні вимоги слід задовольнити
у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача слід стягнути судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

На підставі вище викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавити
батьківських прав відносно його
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючого в АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три гривні) 60 коп.

Згідно ст.ст. 223, 294, 296 ЦПК України,
рішення суду може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд Вінницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

І.Л.Строгий