Головуючий суддя в суді І інстанції
Справа № 374/212/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року Ржищівський
міський суд Київської області в складі:

головуючої судді:
Козіної С.М.,

при секретарі: Коверзі
Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Ржищів цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "КБ "Приват
Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Публічного
акціонерного товариства "КБ "Приват
Банк" звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, посилаючись на те, що
між ПАТ "КБ "Приват Банк" та ОСОБА_2 03.10.2007
року був укладений договір № KIQ0GI
про надання кредитних коштів у розмірі
150000 грн. зі сплатою відсотків за його
користування з кінцевим терміном
повернення 03.10.2023 року.

Позивач виконав свої зобов'язання,
надавши відповідачу кредитні кошти в
повному обсязі, проте відповідач не
належним чином виконує умови договору,
й станом на 26.05.2014 року загальна
заборгованість відповідача перед
банком становить 846889,27 грн, та
складається з наступного: 148124,97 грн. -
заборгованість за кредитом; 252477,04 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 369297,33 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до договору: 76989,93
грн. - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язання
за договором № KIQ0GI між ПАТ "КБ
"Приват Банк" та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки.

Позивачем було направлено на адресу
відповідачів письмову вимогу із
зазначенням невиконаних зобов'язань за
договором № KIQ0GI, однак дана
вимога була залишена без задоволення.

27.11.2014 року представник позивача подав
до суду уточнену позовну заяву про
стягнення заборгованості, в якій
остання просила стягнути солідарно з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ПАТ "КБ "Приват Банк" заборгованість за
кредитним договором № KIQ0GI у
розмірі 774221,05 грн. згідно розрахунку
станом на 20.11.2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача Мазуренко Т.В., позовні вимоги
підтримала з тих же підстав та просила
їх задовольнити, посилаючись на вимоги
закону про належне виконання
зобов'язань за кредитним договором та
його умов.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 позовні вимоги визнала,
погодилась по можливості погашати тіло
кредиту, але заперечувала щодо суми
відсотків та пені.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, подав до суду заяву, згідно
якої просив проводити розгляд справи
без його участі.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності,
всебічно та повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
істотне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню із наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у договірних
зобов'язальних правовідносинах.

Так, між ПАТ "КБ "Приват Банк" та ОСОБА_2
03.10.2007 року був укладений договір №
KIQ0GI про іпотечний кредит у
розмірі 150000,00 грн. зі сплатою відсотків
за його користування у розмірі 15%
річних з кінцевим терміном повернення
03.10.2013 року (а.с. 10-13).

В забезпечення виконання зобов'язання
за договором № KIQ0GI між ПАТ "КБ
"Приват Банк" та ОСОБА_3 03.10.2007 року було
укладено договір поруки (а.с. 17-18).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 625 ч. 1 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним , якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також всі умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За нормами ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлене договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у
разі солідарного обов'язку божників,
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або у повному
обсязі, як від усіх боржників разом так
і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним своїх зобов'язань.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи відповідачі не
виконали взяті на себе зобов'зання,
передбачені кредитним договором, тобто
не сплачують відсотки за користування
кредитними коштами та не повертають
чергові суми отриманого кредиту, не
погашають суму кредиту згідно вимогами
Кредитного договору.

Позивачем на виконання умов кредитного
договору надсилалися боржнику
рекомендовані листи з повідомленням
про вручення щодо існуючої
заборгованості й необхідністю
погасити вказаний борг, проте дані
повідомлення відповідачем залишено
без уваги та виконання, сума боргу
залишилась незмінною (а.с. 15, 16).

Судом також встановлено, що відповідач
належним чином ознайомлений зі змістом
кредитного договору, що засвідчується
його особистим підписом; його умови ним
не спростовуються.

У разі порушення відповідачем своїх
зобов'язань за кредитним договором,
відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК
України, позивач має право достроково
стягнути заборгованість по кредиту,
відсоткам та комісії, вимагати
виконання інших зобов'язань за
кредитним договором.

Станом на 20.11.2014 року загальна
заборгованість відповідача перед
банком становить 774221,05 грн. та
складається з наступного: 148090,51 грн. -
заборгованість за кредитом; 234468,56 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 391661,98 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором (а.с. 83-85, 86-88).

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
період, за який нараховується пеня за
прострочення виконання зобов'язання не
може перевищувати одного року.
Виходячи з правової природи пені, яка
нараховується за кожен день
прострочення, право на позов про
стягнення пені за кожен окремий день
виникає щодня на відповідну суму, а
позовна давність за позовом про
стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК
України обчислюється по кожному дню, за
який нараховується пеня, окремо,
починаючи з дня, коли кредитор дізнався
або повинен був дізнатися про
порушення права.

Згідно з наданого суду розрахунку
заборгованості за договором №
KIQ0GI від 03.10.2007 року,
заборгованість по пені нараховна за
період з 14.11.2007 року по 20.11.2014 року,
позивач звернувся з позовом до суду
24.06.2014 року.

Виходячи з вимог ст. 258 ЦК України, суд
вважає за необхідне задовольнити
частково вимоги щодо стягнення
заборгованості по пені та стягнути
заборгованість по пені за період з
03.07.2013 року по 20.11.2014 року.

Крім того, суд вважає, що до вимог про
стягнення пені має бути застосовано
положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, яке
передбачає, що розмір неустойки (штраф,
пеня) може бути зменшений за рішенням
суду, якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням
положень ст. 3 ЦК України щодо загальних
засад цивільного законодавства та ч. 4
ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду
сприяти сторонам у здійсненні їхніх
прав дає право суду зменшити розмір
неустойки за умови, що її розмір значно
перевищує розмір збитків.

Саме до цього зводяться правові
висновки, що висловлені Судовою
палатою у цивільних справах Верховного
Суду України в постанові від 3 вересня
2014 р. у справі № 6-100 цс14 і що згідно зі
статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковою
для судів, які зобов'язані привести
свою судову практику у відповідність
із рішенням Верховного Суду України.

До таких же висновків зводяться й
роз'яснення, що містяться у п. 27
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин".

Так, згідно даних правовідносин розмір
заборгованості за кредитним договором
з урахуванням основного боргу та
відсотків становить - 148090,51 грн. та 234468,56
грн. відповідно, розмір же пені
становить 391661,98 коп., що значно
перевищує розмір самого боргу.

Крім того, судом було встановлено, що
відповідачі перебувають в скрутному
матеріальному становищі, що
підтверджується письмовими доказами
по справі: довідкою про розмір
заробітної плати ОСОБА_3 № 244 від 10.12.2014
року; довідкою Ржищівського міського
центру зайнятості № 367 від 10.12.2014 року;
копією трудової книжки ОСОБА_2.

За таких підстав суд вважає за можливе
зменшити розмір пені й встановити його
у розмірі 150000,00 грн., відтак стягненню
підлягає 148090,51 грн. - заборгованість за
кредитом, 234468,56 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом та
150000,00 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, а
всього - 532559,07 грн..

Аналізуючи зібрані по справі докази
суд приходить до висновку, що вимоги
позивача є частково обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
частковому задоволенню; обставини, що
спростовують позовні вимоги, судом не
встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного
спору, наслідки його розгляду судом,
суд вважає за необхідне застосувати
положення частини 1 статті 88 ЦПК
України.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з
кожного відповідача необхідно
стягнути на користь позивача по 1827
(одній тисячі вісімсот двадцять сім)
гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 212, 214,
215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 509, 526, 536, 549, 553,
554, 651, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "КБ "Приват
Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, - задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства "КБ "Приват Банк"
заборгованість за кредитним договором
№ KIQ0GI від 03.10.2007 року у сумі 532559
(п'ятсот тридцять дві тисячі п'ятсот
п'ятдесят дев'ять) гривень 07 копійок, що
складається із заборгованості за
кредитним договором у розмірі 148090 (сто
сорок вісім тисяч дев'яносто) гривень 51
копійка, заборгованості по сплаті
відсотків у розмірі 234468 (двісті
тридцять чотири тисячі чотириста
шістсот вісім) гривень 56 копійок, пені
за прострочення сплати кредиту 150000 (сто
п'ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства "КБ
"Приват Банк" витрати по сплаті
судового збору в сумі 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) гривень з
кожного.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15.12.2014
року.

Суддя