№ 233/5068/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Міросєді А. І.

при секретарі
Ульянцевій С.А.,

з участю:

позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів
ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_4,

представника відповідача
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Костянтинівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 «про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, стягнення
вартості безпідставно набутого майна»,
-

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_4
«про витребування майна з чужого
незаконного володіння, стягнення
вартості безпідставно набутого майна»,
в якому просили: витребувати у ОСОБА_4
належне ОСОБА_1 рухоме майно, а саме:
мотопомпу, зварювальний апарат,
навісне обладнання для мотоблоку,
мотоблок, б/косу, компресор; зобов'язати
ОСОБА_4 передати ОСОБА_1: мотопомпу,
зварювальний апарат, навісне
обладнання для мотоблоку, мотоблок,
б/косу, компресор; витребувати у ОСОБА_4
належне ОСОБА_2 рухоме майно, а саме:
зерно пшениці в кількості 500 кг, зерно
ячменю в кількості 500 кг; зобов'язати
ОСОБА_4 передати ОСОБА_2: зерно пшениці в
кількості 500 кг, зерно ячменю в
кількості 500 кг; стягнути з відповідача
понесені ними витрати по сплаті
судового збору та витрати на правову
допомогу.

Під час розгляду справи позивачкою
ОСОБА_1 був збільшений розмір позовних
вимог, а саме: витребувати у ОСОБА_4
належне ОСОБА_1 рухоме майно, а саме:
мотопомпу, зварювальний апарат,
навісне обладнання для мотоблоку,
мотоблок, б/косу, компресор, мототяпку
«Геркулес», ножі на косу роторну,
хрестовину на автомобіль, фари в
кількості 2-х штук, дві банки тосолу,
кришку клапанну, радіатор водяний,
стартер, акумулятор 90, вихлопну трубу,
редуктор газовий, диски на автомобіль,
шини в кількості 4-х штук, диски,
покришки передні в кількості 2-х шт.,
рульове колесо, покришки задні, верхній
вал навіски в зборі; зобов'язати ОСОБА_4
передати ОСОБА_1: мотопомпу,
зварювальний апарат, навісне
обладнання для мотоблоку, мотоблок,
б/косу, компресор, мототяпку
«Геркулес», ножі на косу роторну,
хрестовину на автомобіль, фари в
кількості 2-х штук, дві банки тосолу,
кришку клапанну, радіатор водяний,
стартер, акумулятор 90, вихлопну трубу,
редуктор газовий, диски на автомобіль,
шини в кількості 4-х штук, диски,
покришки передні в кількості 2-х шт.,
рульове колесо, покришки задні, верхній
вал навіски в зборі.

Позивачкою ОСОБА_1 в ході розгляду
справи були уточнені позовні вимоги, а
саме: витребувати у ОСОБА_4 належне
ОСОБА_1 рухоме майно, а саме:
витребувати у ОСОБА_4 належне ОСОБА_1
рухоме майно, а саме: вихлопну трубу на
трактор, шини в кількості 2-х штук,
покришки передні на трактор в
кількості 2-х штук, рульову колонку,
покришки задні на трактор, верхній вал
навіски в зборі; зобов'язати ОСОБА_4
передати ОСОБА_1: вихлопну трубу на
трактор, шини в кількості 2-х штук,
покришки передні на трактор в
кількості 2-х штук, рульову колонку,
покришки задні на трактор, верхній вал
навіски в зборі; стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 14470,00 грн. у
відшкодування вартості безпідставно
набутого майна, яке неможливо
повернути в натурі.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, посилаючись
на викладені в позові обставини.

Позивачка ОСОБА_2, допитана у судовому
засіданні в порядку ст. 184 ЦПК України,
позовні вимоги підтримала, посилаючись
на викладені в позові обставини, та
повідомила, що все перелічене в
позовній заяві рухоме майно дійсно
зберігалося за адресою місця мешкання
відповідача ОСОБА_4 по АДРЕСА_1.

Представник позивачів ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримав, посилаючись на
викладені в позові обставини.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
ОСОБА_5 у судовому засіданні проти
позову заперечували, наполягаючи на
тому, що все перелічене в заяві
позивачів майно відповідачу ОСОБА_4
особисто не передавалося і останній
цим майном не розпоряджався.

Свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що
позивачі разом із ОСОБА_7 близько 7
років мешкали по АДРЕСА_2. По АДРЕСА_1,
вони обробляли земельну ділянку, там
знаходилася різна техніка, у т.ч.
мотоблок, який купувала ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що
ОСОБА_7 з 2007 року разом із позивачами
мешкав по АДРЕСА_2. По АДРЕСА_1,
знаходився весь транспорт, вони
обробляли земельну ділянку. Всю
техніку купувала ОСОБА_1 Також на
АДРЕСА_1, було привезено зерно.

Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що ОСОБА_7
з 2007 року разом із позивачами мешкав по
АДРЕСА_2. По АДРЕСА_1, знаходилося
господарство, земельна ділянка,
зберігалася техніка та зерно.

Вислухавши пояснення позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2. представника позивачів ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4, представника
відповідача ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши надані
сторонами докази по справі, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка
Донецької області помер ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с. 14).

На момент смерті ОСОБА_7 разом із
дружиною ОСОБА_10 і сином ОСОБА_4 був
зареєстрований по АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою
Іванопільської сільської ради
Костянтинівського району Донецької
області (а.с. 34).

Згідно інформації виконкому
Іванопільської сільської ради
Костянтинівського району Донецької
області ОСОБА_1 мешкала разом із ОСОБА_7
за адресою: АДРЕСА_2, по день смерті
останнього, вели спільне господарство
(а.с. 63).

Згідно наданих позивачкою ОСОБА_1 копій
товарних чеків б/н, останньою було
придбано: 20.05.2013 року мотопомпу
вартістю 1590 грн., 20.03.2013 року
зварювальний апарат вартістю 1800 грн.
(а.с. 10); 12.11.2012 року навісне обладнання
для мотоблоку вартістю 2500 грн., 12.11.2012
року мотоблок вартістю 8000 грн., 15.08.2012
року б/косу вартістю 1150 грн., 07.10.2013 року
компресор вартістю 1320 грн. (а.с. 11); 15.07.2013
року ножі для коси роторної вартістю 350
грн., 20.03.2014 року 2 фари загальною
вартістю 500 грн., 30.04.2014 року мототяпку
«Геркулес» вартістю 1900 грн., 30.09.2013 року
хрестовину вартістю 250 грн. (а.с. 28);
09.09.2013 року кришку клапанну вартістю 650
грн., 10.04.2013 року стартер вартістю 2500
грн., 20.10.2012 року акумулятор вартістю 1100
грн., 14.03.2014 року тосол загальною
вартістю 500 грн., 30.11.2013 року радіатор
водяний вартістю 2700 грн., 10.05.2013 року
вихлопну трубу вартістю 260 грн. (а.с. 29);
30.08.2013 року 2 диски загальною вартістю 720
грн., 17.06.2012 року 2 покришки передні
загальною вартістю 5000 грн., 25.05.2013 року
редуктор газовий вартістю 1500 грн.,
10.03.2014 року 4 шини загальною вартістю 1600
грн. та 4 диски загальною вартістю 1000
грн. (а.с. 30), 21.08.2012 року 2 покришки задні
загальною вартістю 14000 грн., 20.11.2013 року
верхній вал навіски в зборі вартістю 3500
грн., 03.04.2012 року рульову колонку
вартістю 1900 грн. (а.с. 31).

Згідно довідки КФХ «АКС» позивачка
ОСОБА_2 отримала у грудні 2013 року 500 кг
пшениці та 500 кг ячменю (а.с. 12).

Згідно довідки КФХ «АКС» померлий
ОСОБА_7 отримав у грудні 2013 року 1000 кг
пшениці та 1000 кг ячменю (а.с. 35).

Згідно довідки КФХ «АКС» ОСОБА_10
отримала у 2014 році 500 кг пшениці та 500 кг
ячменю (а.с. 52).

Згідно довідки КФХ «АКС» ОСОБА_10
отримала у 2013 році 500 кг пшениці та 500 кг
ячменю (а.с. 69).

Відповідачу ОСОБА_4 належить трактор
«МТЗ-82», номерний знак НОМЕР_1, 1991 року
випуску, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію машини (а.с. 68).

В своїй позовній заяві позивачі, як на
підставу для задоволення їх вимог,
посилаються на норми ст.ст. 387, 1212, 1213 ЦК
України.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

З даної норми вбачається, що зазначений
засіб захисту права власності
(віндикація) застосовується в тому
випадку, коли власник фактично
позбавлений можливості володіти й
користуватися належною йому річчю,
тобто коли річ незаконно вибуває з його
володіння. В цьому випадку позивач має
підтвердити своє право власності на
витребувану річ або інше титульне
право на річ, посилаючись на ті чи інші
докази. Відповідачем за віндикаційним
позовом має бути незаконний володілець
майна власника, який може і не знати про
неправомірність свого володіння та
утримання такого майна. При цьому
незаконними володільцями вважаються
як особи, які безпосередньо
неправомірно заволоділи чужим майном,
так і особи, які придбали майно не у
власника, тобто у особи, яка не мала
права ним розпоряджатися. Предметом
віндикаційного позову є
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, а підставою - посилання на
належне йому право, юридичні факти, що
призвели до порушення цього права, та
правове обґрунтування необхідності
його захисту. Таким чином, предмет
віндикаційного позову становить
вимога неволодіючого майном власника
до незаконно володіючого цим майном
невласника про повернення
індивідуально-визначеного майна з
чужого незаконного володіння. Важливою
умовою звернення з віндикаційним
позовом є відсутність між позивачем і
відповідачем зобов'язально-правових
відносин. Підставою віндикаційного
позову є обставини, які підтверджують
правомірність вимог позивача про
повернення йому майна з чужого
незаконного володіння (це факти, що
підтверджують право власності на
витребуване майно, вибуття його з
володіння позивача, перебування його в
натурі у відповідача та ін.). З позицій
процесуального права ці та інші
обставини становлять предмет
доказування.

Згідно ст. 1212 ЦК України: 1. Особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. 2.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. 3. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Дана стаття визначає загальні умови
існування цивільно-правових
зобов'язань, що виникають у зв'язку із
так званим безпідставним збагаченням,
тобто набуттям або збереженням майна
без достатньої правової підстави.
Норми даної статті застосовуються для
вирішення спорів, пов'язаних із
відновленням майнового стану, оскільки
зобов'язання із безпідставного
збагачення є загальною підставою для
відновлення майнового стану осіб
(відновлення справедливості) в разі
відсутності інших підстав для цього,
якщо захист прав особи не може бути
здійснений на підставі договору,
делікту, закону тощо. Зобов'язання із
набуття або збереження майна без
достатньої правової підстави має місце
за наявності таких умов: по-перше, є
набуття або збереження майна. Це
означає, що особа набуває нові
цінності, збільшує кількість та
вартість належного їй майна або
зберігає майно, яке неминуче мало б
вибути із її володіння; по-друге, мало
місце набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи. Тобто збільшення
або збереження майна у особи є
наслідком втрати або недоотримання
цього майна іншою особою; по-третє,
обов'язково має бути відсутність
правової підстави для набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи. Тобто мала місце помилка, обман,
випадковість або інші підстави набуття
або збереження майна, які не можна
віднести до підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків. До
відсутності правової підстави дана
стаття відносить також і ситуацію, коли
підстава, на якій було набуте або
збережене майно, на момент набуття або
збереження існувала, але згодом
відпала. Друга частина цієї статті
передбачає, що підставою виникнення
зобов'язання із безпідставного
збагачення можуть бути як дії набувача
майна або потерпілого, так і події. При
цьому поведінка набувача майна може
бути як правомірною, так і
неправомірною. Третя частина даної
статті передбачає розповсюдження
положень про безпідставне збагачення
на відносини, що регулюються іншими
положеннями ЦК. Для повернення
набутого за недійсним правочином
достатнім є подання відповідних
позовів на підставі положення ст. 216 ЦК.
У випадку, якщо пред'являється вимога
про відшкодування шкоди, спір
вирішується за правилами Глави 82 ЦК.
Разом з тим у випадках, коли на підставі
положень спеціальних норм ЦК якісь
вимоги задовольнити не можна, є
підстава для застосування даної
статті. Якщо за правилами ст. 387 ЦК
подається віндикаційний позов про
повернення майна із чужого незаконного
володіння, то на підставі положень
даної статті власник може вимагати
стягнення доходів від користування
річчю або відшкодування вартості речі
в разі погіршення її якості під час
незаконного володіння нею.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Частина перша даної статті спрямована
на реалізацію принципу реального
виконання зобов'язання та визначає
обов'язок набувача повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі. Це означає, що поверненню
підлягає саме та індивідуально
визначена річ, яку набув або зберіг
набувач, або така ж кількість родових
речей тієї ж якості. Якщо повернути
безпідставно набуте майно в натурі
неможливо (внаслідок його знищення,
загублення або передачі його набувачем
третій особі тощо), набувач
зобов'язаний відшкодувати потерпілому
вартість такого майна. При цьому такий
обов'язок покладається на набувача
незалежно від того, чи була
неможливість передачі майна в натурі
наслідком об'єктивних обставин (подій)
або наслідком дій набувача або третіх
осіб. Розмір відшкодування вартості
майна визначається на момент розгляду
судом справи про повернення майна.
Тобто береться до уваги ринкова
вартість майна на момент подання
позову, яка далі може бути переглянута
на момент прийняття судом рішення.

Судом встановлено і це підтверджується
наданими позивачами доказами, що
останні дійсно на законних підставах
набули і володіли переліченим в
позовній заяві майном.

Але позивачами у судовому засіданні не
надано об'єктивних доказів того факту,
що саме відповідач ОСОБА_4 без законних
на те підстав набув/заволодів, володіє
на теперішній час та розпорядився
майном (частиною майна) позивачів (коли
саме, яким саме майном, при яких
обставинах тощо).

Крім того, всупереч вимогам ст. 1213 ЦК
України, позивачами не визначена
вартість майна, на їх думку, яке
безпідставно набуте відповідачем
ОСОБА_4 і яке неможливо повернути в
натурі.

За викладених обставин суд вважає, що
позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 «про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, стягнення
вартості безпідставно набутого майна»
задоволенню не підлягає через
недоведеність, безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 «про витребування майна з
чужого незаконного володіння,
стягнення вартості безпідставно
набутого майна» відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошені 23 грудня 2014 року. Повний
текст рішення виготовлений 26 грудня 2014
року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня його проголошення,
а особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя