У х в а л а

іменем україни

29 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Мартинюка В.І.,
Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Соверен» до ОСОБА_3, третя
особа - приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група», про відшкодування
шкоди в порядку регресу, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 21
листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Соверен» (далі - ПАТ «СК «Соверен»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди в порядку
регресу.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 18
лютого 2010 року з вини відповідача
сталася дорожньо-транспортна пригода,
унаслідок якої було пошкоджено
автомобіль «MAZDA-6», д.н.з. НОМЕР_1,
власником якого є ОСОБА_4

На підставі страхового акта № 06/10-09 від
3 червня 2010 року товариством було
виплачено власнику пошкодженого
автомобіля страхове відшкодування в
розмірі 17 419 грн. 64 коп., що відповідає
вартості проведеного ремонту
автомобіля.

Публічне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (далі - ПАТ «СК
«Українська страхова група»), якою була
застрахована цивільна
відповідальність відповідача,
сплатило товариству 10 536 грн. 37 коп.

Посилаючись на те, що залишок між
виплаченим розміром страхового
відшкодування та сумою, яка була
відшкодована страховою компанією за
мінусом франшизи становить 6 373 грн. 27
коп., ПАТ «СК «Соверен» просило позов
задовольнити та стягнути вказану суму
з відповідача на користь товариства.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 21
листопада 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 18 березня 2014 року, позов ПАТ
«СК «Соверен» задоволено, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «СК «Соверен» 6 373
грн. 27 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 21 листопада 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 18 березня 2014 року
скасувати, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права, провадження
у справі закрити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Однак, оскаржувані судові рішення
зазначеним вимогам закону не
відповідають.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов ПАТ «СК «Соверен», суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що до позивача, який
виплатив страхове відшкодування
власнику пошкодженого автомобіля за
договором добровільного

страхування, перейшло право вимоги до
винної у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди особи -
відповідача, відшкодування шкоди в
порядку регресу.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду не можна.

Судом установлено, що 18 лютого 2010 року у
м. Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю водія ОСОБА_3, який
керував автомобілем «ВАЗ-21063», д.н.з.
НОМЕР_2, та водія ОСОБА_5, який керував
автомобілем «Mazda-6», д.н.з. НОМЕР_1,
унаслідок якої автомобіль «Mazda-6»,
власником якого є ОСОБА_4, отримав
механічні пошкодження.

Згідно з постановою Оболонського
районного суду м. Києва від

6 квітня 2010 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу.

Відповідно до висновку № 19
автотоварознавчого дослідження від

3 березня 2010 року вартість
відновлюваного ремонту автомобіля
«Mazda-6», д.н.з. НОМЕР_1, складає 17 484 грн 50
коп., з яких 2 914 грн - податок на додану
вартість (далі - ПДВ), тобто вартість
відновлювального ремонту без ПДВ
становить 14 570 грн 42 коп.

Матеріальний збиток вказаним
висновком товарознавчого дослідження
визначено в сумі 13 255 грн 65 коп., з яких
ПДВ - 2 209 грн 28 коп., франшиза - 510 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № Є-0005
від 31 травня 2010 року вартість
проведеного ремонту автомобіля «Mazda-6»,
д.н.з. НОМЕР_1, становить 17 419 грн 64 коп.

На момент дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 була
застрахована за договором
добровільного страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів №
1-216-005/09 від 19 травня 2009 року у ПАТ «СК
«Соверен», яке на підставі страхового
акту № 06/10-09 від 3 червня 2010 року
виплатило ОСОБА_4 страхове
відшкодування в сумі 17 419 грн 64 коп. без
урахування амортизації і зносу, що
передбачено п. 10.2 вказаного вище
договору страхування.

Згідно з полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 13 жовтня 2009
року цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована у ПАТ «СК «Українська
страхова група» строком до 12 жовтня 2010
року.

24 березня 2011 року ПАТ «СК «Українська
страхова група» виплатила на користь
позивача страхове відшкодування в
розмірі 10 536 грн 37 коп.

Залишок між виплаченим розміром
страхового відшкодування та сумою, яка
відшкодована позивачем за мінусом
франшизи складає 6 373 грн 27 коп.

За правилами ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічні вимоги містить ст. 993 ЦК
України.

Таким чином, відповідно до вказаних
норм закону від дня страхового випадку
внаслідок заміни кредитора у
зобов'язанні з відшкодування шкоди до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат й
у межах загального

строку позовної давності, переходить
право вимоги до особи, відповідальної
за завдані страхувальнику збитки.

Зазначена правова позиція висловлена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13, яка в силу
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
усіх судів України.

Суди попередніх інстанцій не звернув
уваги на те, що у даному випадку виникла
суброгація, оскільки на момент
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 була застрахована за договором
добровільного страхування, та
передчасно застосували до спірних
правовідносин ст. 1191 ЦК України, якою
регулюється регрес, тоді як підлягає
застосуванню ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування».

Так, позивач просив стягнути суму
матеріальної шкоди в порядку регресу.
Проте, у даному випадку для страховика
ст. 993 ЦК України та

ст. 27 Закону України «Про страхування»
передбачено спеціальний спосіб
захисту, а саме: до нього переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування має до особи,
відповідальної за завдані збитки
(суброгація), а відтак - суди попередніх
інстанцій не визначились з характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, що підлягає застосуванню до
них.

Також суди не врахували наступне. ПАТ
«СК «Соверен» відшкодувало власнику
застрахованого за договором
добровільного страхування
транспортного засобу збитки, завдані
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, в сумі 17 419 грн 64 коп. на
підставі рахунку-фактури фізичної
особи - підприємця ОСОБА_6 за
відновлювальний ремонт автомобіля (а.с.
6)

Зазначена сума встановлена та
виплачена без ПДВ (а.с. 17, 18) відповідно
до автотоварознавчого дослідження.

Разом з тим, як убачається з ремонтної
калькуляції (а.с. 28) автомобіля «Mazda-6»,
д.н.з. НОМЕР_1, від 3 березня 2010 року,
витрати на ремонт складають 14 570 грн 42
коп., також ПДВ 20 % - 2 914 грн 08 коп., а
всього

17 484 грн 50 коп., однак матеріали справи
не містять даних про те, що фізична
особа - підприємець ОСОБА_6 є платником
податником ПДВ, на що у своїх
запереченнях вказувало ПАТ «СК
«Українська страхова група» (а.с. 31) та
зазначало, що вони мають виплатити суму
матеріального збитку в розмірі 11 046 грн
37 коп. без ПДВ (а.с. 55), виходячи з того, що
матеріальний збиток, завданий
пошкодженням автомобіля «Mazda-6», д.н.з.
НОМЕР_1, визначено автотоварознавчим
дослідженням у розмірі 13 255 грн. 65 коп.

а.с. 20)

Таким чином, суди попередніх інстанцій
не в повній мірі визначилися з дійсним
розміром страхової виплати з
урахуванням заперечень ПАТ «СК
«Українська страхова група» щодо
розміру страхової виплати, а саме -
щодо включення до страхової виплати
податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Крім того, суду необхідно з'ясувати, чи
знаходиться відповідальність ОСОБА_3 в
межах ліміту відповідальності ПАТ «СК
«Українська страхова група», з якою у
відповідача було укладено договір
обов'язкового страхування
автотранспортного засобу.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами попередніх
інстанцій не встановлено, рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 21
листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 18 березня 2014 року скасувати.

Справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Соверен» до ОСОБА_3, третя
особа - приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група», про відшкодування
шкоди в порядку регресу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.
Кузнєцов

Судді:
Т.Л.
Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук