Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2723/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Спори, що виникають із договорів
Доповідач Кодрул М.
УХВАЛА

Іменем України

04.11.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула М.А.

суддів: Чорнобривець О.С.,
Потапенка В.І.

за участю секретаря: Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до приватного
підприємця ОСОБА_3, треті особи:
Територіальна Державна інспекція з
питань праці у Кіровоградській
області, Територіальне управління
Державної служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України у
Кіровоградській області, Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області, про визнання
цивільно-правового договору трудовим,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 17 вересня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з указаним позовом та просив
ухвалити рішення, яким визнати
цивільно-правовий договір, укладений
між ним та приватним підприємцем
ОСОБА_3 - трудовим і зобов'язати
відповідача скласти акт форми Н-1 про
нещасний випадок на виробництві.

На обгрунтування позовних вимог
зазначив, що 01.07.2013 року був прийнятий
на роботу до ПП ОСОБА_3 машиністом
гофрувального агрегату, проте з ним був
укладений не трудовий договір, а
договір підряду. Між ним та
відповідачем склалися трудові
правовідносини, оскільки за трудовим
договором працівник виконує роботу
засобами організації, а підрядник сам
організовує свою роботу і виконує її на
власний ризик. 17.07.2013 року
виконуючи роботу отримав виробничу
травму, проте відповідач не складає
форму Н-1 про нещасний випадок на
виробництві.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 17 вересня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на те, що рішення суду
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального
законодавства, просить його скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Зазначає, що суд не
взяв до уваги, що в укладеному договорі
конкретно зазначена його кваліфікація
- машиніст гофрувального агрегату, в
той час як такі ознаки в договорі
підряду не передбачаються, він
працював на території відповідача,
куди постороннім вхід заборонений,
відповідач для виконання роботи надав
свій агрегат, з підвищеною небезпекою
для життя.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явилися для участі у розгляді справи,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
умови договору, його виконання, час
виконання та оплата свідчать про
укладання договору підряду між
сторонами та відсутності між ними
трудових правовідносин, а відтак
вимоги позивача про визнання
цивільно-правового договору трудовим є
безпідставними та задоволенню не
підлягають. Не підлягає задоволенню
і вимога про зобов"язання
відповідача скласти акт форми Н-1
про нещасний випадок на виробництві,
оскільки за договором підряду ,
підрядник на відміну від
працівника не підпорядковується
правилам внутрішнього трудового
розпорядку, не може вимагати
гарантій, передбачених для суб'єктів
трудових відносин, так як він
не має статусу працівника, сам
організовує свою роботу і
виконує її на власний ризик.

Колегія суддів вважає такі висновки
суду першої інстанції правильними,
виходячи з наступного.

Питання укладення трудового договору
регулюються Главою ІІІ Трудовий
договір Кодексу законів про працю
України, а укладення договору підряду
регулюється Главою 52. Поняття та види
договору та Главою 61.Підряд Цивільного
кодексу України.

Стаття 21 КЗпП передбачає, що трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

За змістом ст. 24 КЗпП України трудовий
договір укладається, як правило, в
письмовій формі. При укладенні
трудового договору громадянин
зобов'язаний подати паспорт або інший
документ, що посвідчує особу, трудову
книжку, а у випадках передбачених
законодавством і інші документи.
Укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи ( ч. 4 ст. 24 КЗпП
України).

За приписами ст. 24-1 КЗпП України (в
редакції, яка була чинною станом на
01.07.2013 року) у разі укладення трудового
договору між працівником і фізичною
особою фізична особа або за
нотаріальним дорученням уповноважена
нею особа повинна у тижневий строк з
моменту фактичного допущення
працівника до роботи зареєструвати
укладений у письмовій формі трудовий
договір у державній службі зайнятості
за місцем свого проживання у порядку,
визначеному центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Із ст. 837 ЦК України вбачається, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Судом першої інстанції встановлено і
матеріалами справи підтверджується, що
01 липня 2013 року між ПП ОСОБА_3
(замовник) та ОСОБА_2 (підрядник) був
укладений Договір підряду № 64
(цивільно-правовий договір), згідно
умов якого за дорученням
замовника, підрядник зобов'язується
на власний ризик виконати певну

роботу за умов цього договору, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити її.

Згідно п.1.4 Договору, замовник
доручив позивачу роботу машиніста
гофруваль-ного агрегату
(виготовлення гофрокартону). Роботи
підрядником виконуються із
матеріалів замовника з моменту
підписання договору ( п.3).

Договором встановлено повний
розрахунок протягом 10 діб з моменту
закінчення виконання робіт (підписання
акта здачі-прийняття роботи);
договір набрав законної сили з
моменту його підписання сторонами та
діє до моменту його остаточного
виконання, але в будь-якому випадку
до 27.09.2013 року.

Відповідно акту виконання
робіт згідно договору підряду № 64
від 01.07.2013 року, 30.07.2013 року позивачу
було сплачено кошти за роботу
по виготовленню гофро картону в
сумі 1239 грн. Зауважень та претензій
у замовника та в у виконавця
по якості робіт, сумі виплат не
було.

В судовому засіданні
апеляційного суду позивач ОСОБА_2
пояснив, що заяву про прийняття на
роботу не писав, трудову книжку не
надавав, так як її не вимагали, кошти за
виконану роботу йому були передані
готівкою під час перебування у лікарні
після травми.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4
пояснили, що між сторонами по справі
був укладений договір підряду, а не
трудовий договір, тому його реєстрація
в службі соціального захисту населення
не проводилася.

Відповідно до ч.3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Позивач не довів у суді належними
доказами тих обставин на які він
посилався в позові та скарзі, як на
підставу своїх вимог, а саме, що він
перебував у трудових відносинах з
відповідачем, тому суд обгрунтовано
відмовив у задоволенні позову про
визнання цивільно-правового договору
трудовим, а відтак і в задоволенні
інших позовних вимог, які є похідними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, тому
відповідно до ст. 308 ЦПК України
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 17 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: