Справа № 504/2228/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області у складі:

Головуючого судді -
Барвенка В.К.,

при секретарі -
Мельниковій В.М.,

за участі позивача -
ОСОБА_1,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, позовну
заяву ОСОБА_1 до Красносільської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області, за участі
третіх осіб - ОСОБА_2, Управління
Держземагенства у Комінтернівському
районі Одеської області про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за законом, після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із
позовом до відповідача, яким просили
суд визнати за нею право власності на
земельну ділянку, цільове призначення
«для ведення садівництва», загальною
площею 0, 072 га, яка розташована на
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала, просила їх
задовольнити в повному обсязі з
підстав, викладених у позові.

Представники Красносільської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області, подав
клопотання про розгляд справи за своєї
відсутності, проти задоволення позову
не заперечував.

Представник Управління
Держземагенства у Комінтернівському
районі Одеської області в судовому
засіданні не заперечував проти
задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши думку позивача,
представника Управління
Держземагенства у Комінтернівському
районі Одеської області, оцінивши
зібрані по справі докази на предмет їх
належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність та взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного:

За життя ОСОБА_3 отримала у
власність земельну ділянку цільове
призначення «для ведення садівництва»,
загальною площею 0, 072 га, яка
розташована на АДРЕСА_1, що встановлено
судом зі змісту договору купівлі-
продажу земельної ділянки,
посвідченого 29.04.2000 року приватним
нотаріусом Комінтернівського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_4, і
зареєстрованого у реєстрі за № 275.

Вказаний договір зареєстрований в
земельно -кадастровій книзі
Красносільської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області від 10.05.2000 року № 27.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина у вигляді вказаної земельної
ділянки.

З матеріалів спадкової справи № 17/2013,
заведеної приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, до майна ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, судом
встановлено, що ОСОБА_1 є єдиною
спадкоємицею, що прийняла спадщину за
законом.

Зі змісту постанови від 30 липня
2014 року Приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 відмовлено спадкоємцю у
видачі свідоцтва про право на спадщину
до майна ОСОБА_3, а саме на земельну
ділянку, яка належала спадкодавцю за
життя на підставі цивільно- правової
угоди, за відсутності
правовстановлюючого документа на ім'я
спадкодавця.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

У відповідності до ст. 6
Земельного Кодексу України 1990 року
громадяни набувають право власності на
земельні ділянки у разі одержання їх у
спадщину.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного Кодексу
України 1990 року право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на
земельну ділянку, визначені ст. 23
Земельного Кодексу України 1990 року.

Проте суд враховує, що дію ст. 23
Земельного Кодексу України 1990 року
зупинено відносно власників земельних
ділянок, визначених Декретом Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
№ 15-92 «Про приватизацію земельних
ділянок» (далі Декрет).

Пунктом 3 Декрету встановлено, що право
приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету,
а саме: ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, посвідчується
відповідною Радою народних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-кадастрових документах, з
наступною видачею державного акта на
право приватної власності на землю.

Отже, суд дійшов висновку, що п. 3
Декрету визначено порядок посвідчення
права приватної власності громадян на
земельні ділянки та документи, що
посвідчують право на земельну ділянку.
Таким документом може бути відповідний
запис у земельно-кадастрових
документах.

Згідно з п. 7 Перехідних положень
Земельного Кодексу України 2001 року
громадяни, що одержали у власність
земельні ділянки у розмірах, що були
передбачені раніше діючим
законодавством, зберігають права на ці
ділянки.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що за життя ОСОБА_3 отримавши на
підставі цивільно- правової угоди у
власність спірну земельну ділянку, та
зареєструвавши в Красносільській
сільській раді Комінтернівського
району Одеської області 10.05.2000 року
своє право, в установленому законом
порядку набула право власності на
земельну ділянку, і ця земельна ділянка
підлягає успадкуванню в установленому
законом порядку.

Оскільки Законом України «Про
нотаріат» не передбачена можливість
видачі спадкоємцям свідоцтва про право
на спадщину за законом чи за заповітом
за відсутності правовстановлюючого
документу, суд вважає, що тільки в
судовому порядку позивачі мають
можливість захисту свого права та
законного інтересу.

При таких обставинах, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивачів
обгрунтовані, в зв'язку із чим
підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6,
ч. 1 ст. 22, 23 Земельного Кодексу України
1990 року, п. 7 Перехідних положень
Земельного Кодексу України 2001 року,
ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України, Декретом
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію
земельних ділянок» ст. ст. 10, 11, 15, 57-61, 64,
88, 208, 212, 215, 218, 223, 293, 294, 296 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на земельну ділянку, цільове
призначення «для ведення садівництва»,
загальною площею 0, 072 га, яка
розташована на АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області протягом десяти днів
з часу його проголошення через
Комінтернівський районний суд
Одеської області.

Суддя
В.К.
Барвенко