АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8647/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Горкава В.Ю.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Іванченко М.М., Желепа О.В.

при секретарі
Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 03 жовтня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином, стягнення збитків
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «ПриватБанк» про
визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 03 жовтня 2013 року позов
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Приват Банк» до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди, завданої злочином та стягнення
збитків - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приват Банк»
матеріальну шкоду в розмірі 2638 грн. 80
коп. та збитки в розмірі 32 845 грн. 64 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приват Банк»
судовий збір в розмірі 354 грн. 84 коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Приват
Банк» про визнання недійсним
кредитного договору - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 11.10.2013
року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій просила суд скасувати рішення
Печерського районного суду м. Києва від
03.10.2013 року та ухвалити нове рішення,
яким застосувати позовну давність у
три роки, яка є підставою для відмови в
задоволенні первісного позову та
задовольнити зустрічний позов,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
05 грудня 2013 року рішення Печерського
районного суду м. Києва від 03.10.2013 року -
скасовано.

Позов ПАТ «КБ «Приват Банк» -
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приват Банк»
майнову шкоду в розмірі 2638 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приват Банк»
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано кредитний договір від 27 травня
2007 року - недійсним.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Приват Банк» на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
114 грн. 70 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 березня 2014
року касаційну скаргу ПАТ «КБ «Приват
Банк» - задоволено.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
05.12.2013 року в частині позову ПАТ «КБ
«Приват Банк» до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків - скасовано,
справу в цій частині передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
05.12.2013 року в частині позову ОСОБА_1 до
ПАТ «КБ «Приват Банк» про визнання
договору недійсним - залишено без змін.

В судовому засіданні відповідач та
представник відповідача підтримали
апеляційну скаргу.

Представник позивача проти
апеляційної скарги заперечила.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Рішення суду переглядається в частині
позову ПАТ «КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1.

Судом встановлено, що 27 травня 2007 року
між ПАТ «КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3
було укладено договір за програмою
«Розстрочка», відповідно до умов якого
останній надано споживчий кредит в
розмірі 2 638 грн. 80 коп. на купівлю
мобільного телефону «Nokia H80», із сплатою
процентів за користування кредитними
коштами в розмірі 125 річних на суму
залишку та строком користування один
рік. (а.с.5-16).

Як встановлено, вказаний договір
фактично укладений відповідачем
ОСОБА_1, яка згідно свідоцтва про шлюб
змінила прізвище з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1» і яка, діючи від імені ОСОБА_3,
використовуючи при цьому підроблений
паспорт на ім'я останньої, шляхом
обману, з метою реалізації своїх
злочинних дій заволоділа чужим майном
та переклала боргові зобов'язання на
іншу особу, чим вчинила злочин,
передбачений ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК
України.

Вказана обставина встановлена
постановою Печерського районного суду
м. Києва від 20 квітня 2012 року. (а.с.40-41).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989
року «Про практику застосування судами
України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна»,
покладаючи на відповідача обов'язок
відшкодувати матеріальну шкоду, суд
має виходити з установленого законом
правила про те, що шкода, заподіяна
злочином, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
взяті на себе за кредитним договором
зобов'язання зокрема, з погашення суми
кредиту, процентів та комісії
позичальником не були виконані, в
зв'язку з чим станом на 29.01.2013 року у
відповідача утворилась заборгованість
за кредитним договором.

Відповідно до наданого позивачем суду
першої інстанції розрахунку,
заборгованість за кредитним договором
станом на 29.01.2013 року становить 35 484 грн.
44 коп., яка складається із
заборгованості по кредиту в сумі 2638,80
грн.; заборгованість по процентам в
сумі 15 261,85 грн.; заборгованість за
комісіями в сумі 646,50 грн.;
заборгованість по пені - 14 524, 56 грн.;
сума пені за користування чужими
коштами - 246,80 грн.; 500,00 грн. - сума штрафу,
1665,93 грн. - сума штрафу.

Виходячи з того, що судом встановлено
наявність вини відповідача у завданні
шкоди позивачу, заподіяної злочином,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про наявність підстав для
відшкодування матеріальної шкоди,
виходячи з розміру заборгованості за
кредитом в сумі 2638, 80 грн.

Відповідно ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 623 боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки, а
згідно ч. 4 ст. 623 ЦК України при
визначенні неодержаних доходів
(упущеної вигоди) враховуються заходи,
вжиті кредитором щодо їх одержання.

Судом встановлено, що у зв'язку з
протиправною поведінкою відповідачки,
позивачем недоотримані доходи у
вигляді відсотків за користування
кредитом, комісій, пені, штрафів за
звичайних обставин, якби право
позивача не було порушено. Отже, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про обґрунтованість вимог
позивача про стягнення збитків у
вигляді відсотків за користування
кредитом, комісій, пені, штрафів в сумі
32 845, 64 грн. та їх задоволення.

Доводи відповідача та представника
відповідача щодо необґрунтованості
розрахунку збитків, вірно не прийняті
до уваги судом першої інстанції,
оскільки доказів, які б спростували
розрахунок збитків відповідно до
приписів статей 58-59 ЦПК України ні суду
першої інстанції, ні суду апеляційної
інстанції стороною відповідача не
надано.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що посилання відповідача та
представника відповідача на те, що
неустойка (пеня, штраф) не може
вважатися упущеною вигодою відповідно
до ст. 22 ЦК України є безпідставними,
оскільки вони базуються на припущенні
та суб'єктивному тлумаченні положень
ст. 22 ЦК України.

Звертаючись до суду, позивач,
посилаючись на протиправну поведінку
відповідача просив стягнути з
відповідача недоотриманні доходи у
вигляді відсотків за користування
кредитом, комісій, пені, штрафів за
звичайних обставин, якби право
позивача не було порушено.

В апеляційному суді встановлено, що
станом на сьогодні відповідачем не
сплачено жодного платежу, навіть тіла
кредиту, проти розміру якого в сумі 2 638
грн. 80 коп., відповідач не заперечує.

Тобто, зобов'язання за кредитним
договором не виконані, шкода,
спричинена позивачу злочином, який
вчинила відповідач ОСОБА_1 не
відшкодована, а тому підлягає
відшкодуванню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують та не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 03 жовтня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином та стягнення збитків
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: