Справа № 500/7207/13-ц
Провадження № 2/500/483/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю представників позивача:
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника
відповідача:Прибиткової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до
Ізмаїльської міської ради про
встановлення факту, що має юридичне
значення, та визнання права власності
на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 остаточно уточнивши
позовні вимоги звернувся до суду із
позовом до Ізмаїльської міської ради
про встановлення факту родинних
відносин та визнання права власності
на спадкове майно. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_6 Після смерті останньої
залишилося спадкове майно у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_6
заповіт не залишала. Спадкоємцями за
законом першої черги після її смерті
були діти: дочка ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_8
Дочка ОСОБА_7 у встановлений законом
строк звернулася до нотаріальної
контори із заявою про відмову у
прийнятті спадщини після смерті матері
на користь сестри ОСОБА_8 Остання на
день смерті спадкодавця проживала та
була зареєстрована спільно з
спадкодавцем та фактично прийняла
спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла.
Після її смерті залишилося спадкове
майно, яке складається з житлового
будинку АДРЕСА_1, яке вона фактично
прийняла, але не встигла юридично
оформити. Ізмаїльською державною
нотаріальною конторою Одеської
області йому відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оскільки відсутній
правовстановлюючий документ на
житловий будинок з надвірними
спорудами.

Позивач, будучи своєчасно та належним
чином повідомленим про дату, час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився, направивши
представників з належним чином
посвідченими повноваженнями.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та наполягали на їх
задоволенні.

Представник відповідача позовні
вимоги визнала в частині встановлення
факту родинних відносин, в частині
визнання права власності на спадкове
майно позовні вимоги не визнала. В
обґрунтування заперечень пояснила, що
рішення виконкому за №61 від 06.02.1964 року,
в якому зазначено власниками спірного
житлового будинку ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, не скасовано та є чинним.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд, на підставі фактів, встановлених у
судовому засіданні, дійшов наступного
висновку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами.

Вивченням свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1, виданого Ізмаїльським
бюро ЗАГС 19.12.1951 року, судом
встановлено, що батьком ОСОБА_8
зазначений «ОСОБА_13», матір'ю - «ОСОБА_6»
(а.с.60).

Допитана у судовому засіданні
свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_6
приходиться ОСОБА_8 матір'ю, а ОСОБА_13-
батьком.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка свідчать про
наявність підстав для встановлення
факту родинних відносин, зокрема, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
приходиться померлій ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_8 матір'ю, а померлий ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_13 - батьком.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
визнання права власності на спадкове
майно, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні встановлено,
що житловий будинок АДРЕСА_1, належав на
праві особистої власності ОСОБА_6, на
підставі рішення народного суду
Суворівського району Одеської області
від 22.11.1958 року (а.с.12-13 т.2).

Викладене узгоджується з
поясненнями КП «Ізмаїльське міжміське
бюро технічної інвентаризації» за
вих.№1416 від 03.12.2014 року, згідно яких
відповідно до матеріалів інвентарних
справ рішенням народного суду 3-ої
дільниці м.Ізмаїла Ізмаїльської
області від 02.12.1952 року за ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 визнано право власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1 /АДРЕСА_2.
Також, даним рішенням встановлено, що
ОСОБА_9 та ОСОБА_13 є рідними братом та
сестрою.

В свідоцтві про право на спадщину
від 07.07.1958 року зазначено, що ОСОБА_9
отримала у спадщину 1/3 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1 /АДРЕСА_2.

Рішенням народного суду Суворовського
р-ну Одеської області від 22.11.1958 року
встановлено, що об'єкт нерухомості,
розташований по АДРЕСА_1/АДРЕСА_2,
складається з житлового будинку літ.
«А» і флігеля літ. «Б», та належав на
праві особистої власності ОСОБА_9 та
ОСОБА_6 Також вищезазначеним рішенням
суду було проведено поділ житлового
будинку: літ.«Б», що складає 4/5 частини, -
за ОСОБА_9, літ.«Б», що складає 1/5 частина
- за ОСОБА_6, а літ. «А» - за ОСОБА_6

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6
належало на праві особистої власності
всі будівлі та споруди, розташовані на
земельній ділянці по АДРЕСА_1, а ОСОБА_9-
по АДРЕСА_2.

Згідно заяви ОСОБА_9 від 27.12.1963 року про
розділ земельної ділянки,
простежується, що вона мешкала за
адресою: м. Ізмаїл, АДРЕСА_2.

02.03.1959 року ОСОБА_9 та ОСОБА_6 звернулися
до КП «Ізмаїльське міжміське бюро
технічної інвентаризації» із заявою
про розділ земельної ділянки по
АДРЕСА_1 / АДРЕСА_2 згідно рішення
народного суду Суворовського р-ну
Одеської області від 22.11.1958 року.

КП «Ізмаїльським міжміське бюро
технічної інвентаризації» було
виконано схему розділу домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1 / АДРЕСА_2 між
співвласниками за рішенням народного
суду Суворовського р-ну Одеської
області від 22.11.1958 року.

Рішення виконавчого комітету
Ізмаїльської міської Ради депутатів
трудящих за №61 від 06.02.1964 року
виносилось на підставі схеми розділу
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1 / АДРЕСА_2, та заяв
співвласників ОСОБА_9 та ОСОБА_6,
які фактично прийняли право власності
на об'єкт нерухомості, але юридично не
оформили.

Тому, у вищевказаному рішенні
виконкому було зазначено власників,
право власності за якими зареєстровано
в КП «Ізмаїльське міжміське бюро
технічної інвентаризації» ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, вказані в рішенні народного
суду 3-ої дільниці м. Ізмаїла
Ізмаїльської області від 02.12.1952 року.

Опираючись на всі матеріали
інвентарних справ КП «Ізмаїльське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» об'єктів нерухомості,
розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
Одеської області, слід звернути увагу
на рішення народного суду
Суворовського р-ну Одеської області
від 22.11.1958 року, в якому було
встановлено належних власників
житлових будинків по АДРЕСА_1/ АДРЕСА_2,
а саме ОСОБА_9, яка оформила своє право
власності, та ОСОБА_6, яка прийняла
право власності на об'єкт нерухомості,
але юридично його не оформила.

Тому, при поділі об'єкта нерухомості по
АДРЕСА_1 / АДРЕСА_2 на два самостійних,
право власності на об'єкт нерухомості
по АДРЕСА_1 набула ОСОБА_6, а по
АДРЕСА_2 - ОСОБА_9 (а.с.63-66 т.2).

Відповідно до актового запису про
смерть за №372, виданого відділом ЗАГС
Ізмаїльської міської ради 20.04.1993 року,
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.192 т.1).

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст.58 Конституції України) ЦК України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності,
тобто з 01.01.2004 року.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.525 ЦК УРСР
відкрилася спадщина на вищезазначене
спадкове майно.

За життя спадкодавець заповіту не
залишала, що підтверджено копією
спадкової справи за №525 від 30.08.1993 року
(а.с.23).

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст.529 ЦК УРСР після смерті
ОСОБА_6 була її дочка ОСОБА_7, що
підтверджено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, виданим
Ізмаїльським міським бюро ЗАГС 09.06.1949
року, та дочка ОСОБА_8, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, виданим Ізмаїльським міським
бюро ЗАГС 19.12.1951 року (а.с.60 т.1).

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. Зазначені
в цій статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Пунктом 124 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженої наказом Міністерства
юстиції Української РСР від 31.10.1975 року
N45/5, визначалось, що доказом вступу в
управління чи володіння майном можуть
бути: довідка управління будинками,
правління житлово-будівельного
кооперативу, виконавчого комітету
місцевої Ради депутатів трудящих про
те, що спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним тощо.

На час відкриття спадщини ОСОБА_8
проживала разом із спадкодавцем
ОСОБА_6, що підтверджується довідкою,
виданою сектором громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб
Ізмаїльського МВ ГУМВС України в
Одеській області 07.02.2011 року за
вих.№Н-105, тобто вважається такою, яка
фактично прийняла спадщину (а.с.6).

ОСОБА_7 у встановлений законом строк
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про відмову у прийнятті
спадщини після смерті матері на
користь сестри ОСОБА_8 (а.с.24 т.2).

Відповідно до повторного свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану по
місту Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області 14.01.2010 року, ОСОБА_8
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5 т.1).

Після смерті ОСОБА_8 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, яке вона фактично
прийняла після смерті матері ОСОБА_6,
але не встигла юридично оформити, а
саме: житловий будинок АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не
залишала, що підтверджено копією
спадкової справи за №116/2010, заведеної
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 (а.с.40-61
т.1).

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст.1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_8 є її чоловік ОСОБА_5, що
підтверджено свідоцтвом про шлюб серії
НОМЕР_4, виданим відділом реєстрації
актів цивільного стану по м.Ізмаїл
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
01.03.2008 року (а.с.11 т.1).

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що у встановлений
законом ОСОБА_5 звернувся до
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за законом (а.с.42 т.1).

Окрім цього, 20.02.2010 року заяву про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_8 подала її сестра - ОСОБА_7, яка є
спадкоємцем другої черги (а.с.41 т.1).

Згідно з ст.1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Таким чином, спадкоємцем після смерті
ОСОБА_8 є спадкоємець першої черги -
ОСОБА_5

Інших спадкоємців, які заявили свої
права на спадкове майно, а також, які
мають право на обов'язкову частку у
спадщині після смерті ОСОБА_8
відповідно до ст.1241 ЦК України, не
встановлено.

Письмовою відповіддю Ізмаїльської
державної нотаріальної контори за
№157/02-14 від 26.01.2011 року позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку з тим, що
відсутній правовстановлюючий документ
на житловий будинок з надвірними
спорудами (а.с.15 т.1).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
воно належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч.3
ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на
спадщину, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтво
про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК
України) та здійснив його державної
реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Аналогічна позиція викладена Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в листі «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» за №324-753/0/4-13 від 15.05.2013
року.

Приймаючи до уваги, що іншої форми
захисту права на спадкове майно, окрім
визнання права власності на нього,
позивач не має, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 88, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до Ізмаїльської міської
ради про встановлення факту, що має
юридичне значення, та визнання права
власності на спадкове майно, -
задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а
саме встановити факт того, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 приходиться
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 матір'ю, а
померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13, - батьком.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, та
складається із житлового будинку
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: