КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 6/520/842/14
УХВАЛА

17.12.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого –
судді Петренка В.С.

за участю
секретаря –
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі подання заступника
начальника Першого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції звернувся до суду
із поданням, в якому просить суд
встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду за кордон України ОСОБА_3,
06.11.1968року народження, ІПН НОМЕР_1,
посвідка на постійне проживання в
Україні, видана ВСПРФО ОМУ ГУ МВСУ в
Одеській області від 07.11.2011року,
паспорт громадянина ОСОБА_4 ТR-J № 627488
від 06.06.1997 року до виконання ним
зобов’язань за рішенням Київського
районного суду м. Одеси по справі №
520/10188/14/ц.

Вимоги подання заступник начальника
Першого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції обґрунтовує тим, що
на виконанні у Першому Київському
відділі державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 520/10188/14/ц, виданого Київським
районним судом м. Одеси, про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у розмірі
492839,22 грн.

Боржником у добровільному порядку
рішення суду не виконане.

Оскільки боржником ОСОБА_3 рішення суду
не виконується заступник начальника
першого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції був вимушений
звернутися до суду з вказаним поданням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника –
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

У судове засідання 17.12.2014року
представник Першого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
не з’явився, однак надав до суду заяву,
в якій підтримав подання, просив його
задовольнити, та розглянути у його
відсутність.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що подання задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, на
виконанні у Першому Київському відділі
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №
520/10188/14/ц, виданого Київським районним
судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_5 у розмірі 492839,22 грн.

Як вбачається з документів наданих до
суду, АТ «ОСОБА_6 Аваль» прийняв на
виконання постанову державного
виконавця від 18.10.2013року, та наклав
арешт на кошти в межах суми 190503,50 грн., а
саме на рахунок клієнта ОСОБА_3.

Згідно відповідей отриманих на запити
за боржником ОСОБА_3 ні нерухоме, ні
рухоме майно не зареєстровано, та на
обліку, як платник податків він не
перебуває.

В документах, які надані державним
виконавцем до суду не надано доказів,
що державним виконавцем здійснювалися
виклики боржника, оскільки боржник
ОСОБА_3 має зареєстроване місце
проживання в м. Одесі, що
підтверджується довідкою відділу
Адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області від
22.05.2013року.

Так, суд зазначає, що аналогічне
звернення державного виконавця було
розглянуто апеляційним судом Одеської
області ухвала від 30.05.2013року номер
провадження № 22-ц/785/4889/13, а саме згідно
п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: а у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням (п. 18 ч. 3).

Отже, Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Втім визначення поняття «ухилення»
Закон України «Про виконавче
провадження» прямо не розкриває. Також
відсутня практика Конституційного
суду України щодо офіційного
тлумачення такого поняття, як
«ухилення».

Відповідно до Нового словника
української мови у 4-х томах 1998 року
видавництва, вбачається, що в сучасній
українській мові слово ухилення
тлумачиться наступним чином:
відступати, відхилятися, вивертатися;
намагатися не робити чого-небудь, не
брати участі у чомусь, уникати;
навмисно не давати відповіді на
запитання, говорити щось інше

Тобто, з погляду етимології
словосполучення ухилення від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи) вжите у ч. 5 ст. 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
означає з об'єктивної сторони такі
діяння (дії чи бездіяльність) особи
боржника, які полягають у навмисному чи
іншому свідомому невиконанні нею
зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання.
Одночасно це і є підставою для
звернення з поданням до суду щодо
вирішення питання застосування до
такої особи тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України.

Проте особа, що має невиконанні
зобов'язання не може вважатися винною в
ухиленні, поки не доведено
протилежного.

В розумінні ст. 10 ЦПК України наявність
умислу та обставини, які є предметом
посилання суб'єкта подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, як на підставу його вимог,
підлягають доведенню, зокрема факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язань.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги висновки та практику
апеляційного суду Одеської області,
суд вважає, що подання заступника
начальника Першого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника
начальника Першого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_3, 06.11.1968року народження –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Київський районний суд м. Одеси
протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

Пе
тренко В. С.