Провадження № 2/521/74/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 жовтня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого судді - Гуревського В.К.

За секретаря - Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справа за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
удаваним, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
просив суд визнати договір ВТВ № 142442
від 12 квітня 2013 року купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, який було посвідчено
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
удаваним правочином вчиненим з метою
приховати шлюбний договір. Застосувати
наслідки недійсності нікчемного
правочину, а саме шлюбного договору від
12 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та
стягнути з відповідачів судові витрати
на розгляд справи. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що 30 квітня 1992 року
ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3. 12 квітня 2013
року між подружжям був укладений
шлюбний договір, у якому вони
домовились про такий порядок поділу
спільного сумісного майна, придбаного
у шлюбі: 1) Залишити за ОСОБА_1: - садовий
будинок з господарськими спорудами під
АДРЕСА_3 та частину земельної ділянки
АДРЕСА_3 площею 0,067 га; - автомобіль
«MЕRCEDES-BENZ C200», 2006 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1. 2) Залишити
за ОСОБА_3: - 2-х кімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 68,5 кв. м.,
житловою площею 40,0 кв. м. При цьому
право власності на квартиру мало бути
зареєстровано за ОСОБА_5, яка є матір'ю
ОСОБА_3 на підставі удаваного договору
купівлі-продажу квартири. Тобто, 12
квітня 2013 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_5,
удаваний договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, який було посвідчено
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
оскільки за цим договором позивач не
отримав кошти в якості оплати. Договір
купівлі-продажу квартири було вчинено
з метою приховати шлюбний договір. В
подальшому ОСОБА_3 відмовилась від
виконання умов шлюбного договору, та
поставила вимогу про поділ спільного
сумісного майна за виключенням спірної
квартири яка була передана її матері.
Шлюбний договір від 12 квітня 2013 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений в
усній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 220
Цивільного кодексу України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Таким чином
недійсність шлюбного договору від 12
квітня 2013 року встановлена законом
(нікчемний правочин).

В подальшому позивач, представник
позивача судове засідання не з'явився.
Про дату, час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідачів надав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутністю та просив у задоволенні
позову відмовити у повному обсязі.

Враховуючи, що цивільна справа
перебуває в провадженні суду тривалий
час (провадження відкрито 30 жовтня 2013
року), по справі сторони надавали
пояснення, досліджувалися докази,
допитувалися свідки, в судовому
засіданні за клопотанням представника
позивача суд оголошував перерву для
підготовки до судових дебатів, суд
вирішив розглянути справу за наявними
в матеріалах справи доказами з метою
вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, свідків,
суд вважає позов таким, у якому
необхідно відмовити з таких причин.
Судом встановлені такі фактичні
обставини на підставі представлених
письмових доказів.

Судом встановлено, що 30 квітня 1992 року
ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3, про що
свідчить свідоцтво про укладення шлюбу
серії НОМЕР_2 від 30 квітня 1992 року, запис
№473.

04 липня 2005 року ОСОБА_1 придбав, а ОСОБА_7
продав садовий будинок з
господарськими спорудами під АДРЕСА_3
та частину земельної ділянки АДРЕСА_3
площею 0,067 га, що підтверджується
договором купівлі-продажу від 14 липня
2005 року, зареєстрованого за № 931.

На підставі заяви від 12 квітня 2013 року,
вбачається, що ОСОБА_3 надає згоду
ОСОБА_1 на продаж садового будинку з
господарськими спорудами під АДРЕСА_3
та частину земельної ділянки АДРЕСА_3
площею 0,067 га, в межах згідно плану, які
придбані в період шлюбу на загальні
кошти, за ціною та на умовах на його
розсуд.

Згідно довіреності від 12 квітня 2013
року, вбачається, що ОСОБА_3
уповноважила ОСОБА_1 представляти його
інтереси в будь яких установах,
організаціях, підприємствах, що
стосується експлуатації та
розпорядження від її імені та в її
інтересах належний їй на підставі
свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3,
виданого ВРЕР ДАІ по обслуговуванні м.
Хмельницька, Хмельницького та
Волочинського районів 03 квітня 2013 року,
автомобіль «MЕRCEDES-BENZ C200», 2006 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

12 квітня 2013 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_5
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, який посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, за
реєстровим №78.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Сімейного
кодексу України шлюбний договір може
бути укладено особами, які подали заяву
про реєстрацію шлюбу, а також
подружжям.

Згідно ч. 3 ст. 97 Сімейного кодексу
України у шлюбному договорі сторони
можуть домовитися про можливий порядок
поділу майна, у тому числі і в разі
розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 94 Сімейного кодексу
України шлюбний договір укладається у
письмовій формі і нотаріально
посвідчується.

Допитані в судовому засіданні свідки з
достовірністю не підтвердили факту
укладення між подружжям саме шлюбного
договору. Крім того, договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, за реєстровим №78, не
подружжям, а ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Оскільки судом не встановлено
укладення шлюбного договору між ОСОБА_1
та ОСОБА_3 у письмовій формі і
нотаріально посвідченого, тому у
позові необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися в суд за
захистом свого цивільного права у
випадку його порушення з вимогою про
примусове виконання зобов'язання в
натурі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Керуючись ст. ст. 16, 216, 220 ЦК України, ст.
ст. 92, 93, 94, 97 СК України, ст. ст. 11, 88, 213, 215,
217 ЦПК України, СУД -

В И Р І Ш И
В

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
удаваним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.К.Гуревський