Сахновщинський районний суд
Справа № 634/1410/13-ц
Провадження № 2/634/30/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014 Сахновщинський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого(ої)-судді:
Нестеренко О. С.

при секретарі:Дороніній Н.М., Ковбаса
С.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в смт.Сахновщина Харківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
витребування майна у добросовісного
набувача,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися
до суду із позовом про витребування у
ОСОБА_6 автомобіль марки MERSEDES-BENS VITO 111 CDI.
Свої вимоги мотивує тим, що їм на праві
спільної сумісної власності належав
автомобіль MERSEDES-BENS VITO 111 CDI , д.н.НОМЕР_2,
двигун НОМЕР_3, КУЗОВ № НОМЕР_1, який був
придбаний ними у шлюбі. Ухвалою
Московського районного суду м.Харкова
від 21.05.2012 року у цивільній справі
№2027/8423/2012 було затверджено ніби-то
укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 мирову
угоду, відповідно до якої вказаний
автомобіль перейшов у власність
ОСОБА_7, в рахунок заборгованості за
договором позики.

Переданий автомобіль є спільною
власністю позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
однак остання до участі у справі як
співвласниця автомобіля не залучалася,
тому ОСОБА_4 було позбавлено права
власності на майно без її відома.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 05.09.2012 року було скасовано
ухвалу Московського районного суду
м.Харкова від 21.05.2012 року про
затвердження мирової угоди та визнання
за ОСОБА_7 права власності на
вищезазначений автомобіль, оскільки
грошові кошти по борговому
зобов»язанню були позивачем вже
сплачені. Однак, ОСОБА_7, вже встиг
здійснити відчуження належного
позивачам автомобіля іншим особам, а
саме ОСОБА_8, який в подальшому здійснив
його відчуження ОСОБА_9, ОСОБА_6, а в
подальшому ОСОБА_5

У судовому засіданні позивачі та їх
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі, та просили позов
задоволити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечували,
зазначили, що усі документи були
належним чином оформлені, сумнівів у
законності вказаного договору у них не
було.

Вислухавши пояснення сторін, оглянувши
матеріали справи, дослідивши зібрані у
справі докази, вирішуючи спір в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наданих доказів, суд
приходить до висновку, що у позові слід
задоволити з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

У п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено,
що в разі придбання майна за відплатним
договором у особи, яка не мала права
його відчужувати, про що набувач не
знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у випадку,
якщо майно вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Згідно із п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» від
07.02.2014 р. № 5, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, власник має
право витребувати це майно з
незаконного володіння набувача (статті
387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так
обґрунтовано підставу позову)
пред'явлений позов про визнання
недійсними договорів про відчуження
майна, суду під час розгляду справи
слід мати на увазі правила, встановлені
статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди
повинні розмежовувати, що коли майно
придбано за договором в особи, яка не
мала права його відчужувати, то власник
має право на підставі статті 388 ЦК
звернутися до суду з позовом про
витребування майна у добросовісного
набувача, а не з позовом про визнання
договору про відчуження майна
недійсним. Це стосується не лише
випадків, коли укладено один договір із
порушенням закону, а й випадків, коли
спірне майно відчужено на підставі
наступних договорів. Згідно із п. 25
вказаної постанови до вибуття майна з
володіння власника або особи, якій він
передав майно у володіння, не з їхньої
волі іншим шляхом (пункт 3 частини
першої статті 388 ЦК) відносяться,
зокрема, такі випадки, як вчинення
правочину під впливом обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника власника з другою
стороною, тобто у всіх випадках, коли
майно вибуло з володіння поза волею
власника (або законного володільця).
Відповідач може бути визнаний
добросовісним набувачем за умови, що
правочин, за яким він набув у володіння
спірне майно, відповідає усім ознакам
дійсності правочину, за винятком того,
що він вчинений при відсутності у
продавця права на
відчуження.Відповідно до п. 26 вказаної
постанови відповідно до положень
частини першої статті 388 ЦК власник
має право витребувати своє майно із
чужого незаконного володіння
незалежно від заперечення відповідача
про те, що він є добросовісним
набувачем, якщо доведе факт вибуття
майна з його володіння чи володіння
особи, якій він передав майно, не з
їхньої волі. При цьому суди повинні
мати на увазі, що власник має право
витребувати майно у добросовісного
набувача лише у випадках, вичерпний
перелік яких наведено в частині першій
статті 388 ЦК.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 року норма частини першої статті
216 ЦК не може застосовуватись як
підстава позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
ЦК України. Відповідно до частини
п'ятої статті 12 ЦК добросовісність
набувача презюмується. Якщо судом буде
встановлено, що набувач знав чи міг
знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі й те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна.

Судом встановлено, що за відсутності
самого ОСОБА_3 було передано іншій
особі право власності на автомобіль,
який не був предметом спору, та при
цьому грошові кошти по борговому
зобов»язанню були ОСОБА_3 виплачені. Не
було з»ясовано прав інших осіб на
вказаний автомобіль, а саме права
власності на автомобіль ОСОБА_4. її не
було залучено до участі у справі та
вона взагалі нічого не знала.
Зазначений автомобіль знаходився під
обтяженням, а саме на нього було
накладено арешт Державною виконавчою
службою при стягненні грошових коштів
з ОСОБА_3, отже вказаний автомобіль
вибув із володіння його власників -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без їх особистого
волевиявлення, та без їх відома.

При цьому ОСОБА_8 не може
вважатися добросовісним набувачем
цього автомобіля, оскільки він був
представником ОСОБА_7 у Московському
районному суді м.Харкова під час
розгляду судового спору про стягнення
грошових коштів за договорм позики,
йому було відомо про оскарження ухвали
Московського районного суду м.Харкова
до Апеляційного суду Харківської
області та був присутній у судовому
засіданні, в якому зазначену ухвалу
було скасовано. Внаслідок умисної
домовленості ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
повідомлення ними неправдивої
інформації, судом і було помилково
передано автомобіль у власність
ОСОБА_7, яких в подальшому передав його
ОСОБА_8, а останній здійснив відчуження
ОСОБА_9, ОСОБА_6., а в подальшому ОСОБА_5

Згідно довідки УДАІ ГУМВС України
в Харківській області від 14.08.2014 року
власником автомобіля MERSEDES-BENS VITO 111 CDI ,
д.н.НОМЕР_4, двигун НОМЕР_3, КУЗОВ №
НОМЕР_1, що зареєстрований ОСОБА_5 на
підставі технічного паспорта НОМЕР_5.

Ухвалою Сахновщинського
районного суду Харківської області від
16.09.2014 року ОСОБА_5 було залучено в
якості третьої особи.

25.09.2014 року Ухвалою
Сахновщинського районного суду
Харківської області було задоволено
клопотання представника позивача про
заміну відповідача ОСОБА_6 на
відповідача ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_5 в судові засідання
не з»являвся, хоча про день та час
слухання справи був повідомлений
належним чином причини не явки не
повідомив.

Із врахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, про задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212- 215 ЦПК
України, ст. 388 ЦК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
від 07.02.2014 р. № 5-

в и
р і ш и в :

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
витребування майна у добросовісного
набувача - задовольнити.

Витребувати з володіння ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 автомобіль
MERSEDES-BENS VITO 111 CDI , д.н.НОМЕР_4, двигун
НОМЕР_3, КУЗОВ № НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_5 на підставі технічного паспорта
НОМЕР_5.

Скасувати державну реєстрацію
права власності на автомобіль MERSEDES-BENS
VITO 111 CDI, д.н.НОМЕР_4, двигун НОМЕР_3, КУЗОВ
№ НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5 на
підставі технічного паспорта НОМЕР_5.

Стягнути з ОСОБА_5 проживаючого в
с.Охоче Нововодолазького району
Харківської області на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 418 грн.75
коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції протягом 10 днів, а
особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя