Номер провадження: 22-ц/785/8172/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 23 липня 2014
року у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3 - «Про стягнення
заборгованості за кредитним
договором» та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» - «Про
встановлення нікчемності правочину,
визнання іпотечного договору
недійсним», -

ВСТАНОВИЛА:

19.08.2009 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
звернулось до суду із зазначеним
позовом, по якому просило стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитом у розмірі 260410,30 грн., а також
судовий збір у розмірі 1700 грн. та
витрати по ІТЗ у розмірі 120 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що 26.10.2007 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
014/3611/74/84951, відповідно до умов якого
банк надає позичальникові кредит у
розмірі 199955 грн. строком до 26.10.2027 року
виходячи з процентної ставки 12,95%
річних, а ОСОБА_3 зобов'язується
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановлені
кредитним договором. На забезпечення
виконання основного зобов'язання між
сторонами було укладено договір
забезпечення, однак не зважаючи на
взяті на себе зобов'язання, боржник в
порушення умов укладеного договору
суму кредиту не повертає та проценти не
сплачує, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яка станом на 17.09.2009
року становить 260410,30 грн.

20.04.2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з
зустрічним позовом, який у подальшому
був неодноразово уточнений, до ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» про
встановлення неукладеності,
нікчемності кредитного договору та
визнання іпотечного договору
недійсним, обґрунтувавши тим, що вона
кредитний договір не підписувала та
грошей від банку не отримувала.

Представник банку до суду не з'явився,
але від нього надійшла заява про
підтримання заявлених вимог та
заперечення проти вимог ОСОБА_3 із
клопотанням про розгляд справи за
відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК
України.

ОСОБА_3, на час ухвалення рішення, до
суду не з'явилась, повідомлялась
належним чином, причини неявки суду не
відомі, але раніше сторона брала участь
в розгляді справи, заявлені вимоги
підтримувала, в задоволенні вимог
банку просила відмовити.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 23.07.2014 року позов ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» задоволений,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача
суму заборгованості згідно іпотечного
договору від 29.10.2007 року, з урахуванням
процентів та штрафних санкцій - в
загальному в розмірі 260410,30 грн., суму
сплаченого судового збору у розмірі 1700
грн., суму оплачених витрат на ІТЗ у
розмірі 120 грн., в задоволенні вимог
ОСОБА_3 - відмовлено.

11.08.2014 року ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про відмову у задоволені
первісного позову та про задоволення
зустрічного позову, посилаючись на
порушення районним судом норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини у справі.

26 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
та ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір № 014/3611/74/84951, відповідно до
умов якого банк надає позичальнику
кредит у розмірі 199955,00 грн. строком до 26
жовтня 2027 року зі сплатою процентної
ставки 12,95 % річних.

На забезпечення виконання кредитного
зобов'язання, 29 жовтня 2007 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» уклав з ОСОБА_3
іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського округу ОСОБА_2 під реєстровим
№ 4760, відповідно до умов якого
позичальник ОСОБА_3 передала в іпотеку
банку квартиру АДРЕСА_1 вартістю 551205,00
грн.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду
заперечення на позов банку, в яких
зазначила, що вона з банком договору
кредиту не укладала, кредитні кошти не
утримувала.

У зв'язку з такими запереченнями ОСОБА_3
районним судом була призначена
почеркознавча експертиза, згідно
висновків якої за № 16998/02 від 5 травня
2010 року підписи від імені ОСОБА_3 у
кредитному договорі, заяві про надання
кредиту та заяві-анкеті на отримання
кредиту виконані не самою ОСОБА_3, а
іншою особою з намаганням
наслідування підпису ОСОБА_3,
ймовірніше за все «по пам'яті».

За клопотанням представника банку
районним судом була призначена
додаткова почеркознавча експертиза, за
висновками якої за № 5436/02 від 3 лютого
2014 року, рукописні записи та підписи в
кредитному договорі, заяві про надання
кредиту, графіку надання кредиту,
переліку комісій (тарифів) - виконані не
ОСОБА_3; рукописні записи та підписи в
іпотечному договорі - виконані самою
ОСОБА_3

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Однак банком
не доведено, що ОСОБА_3 підписала
кредитний договір.

З матеріалів справи також убачається,
що районний суд, призначаючи повторну
почеркознавчу експертизу, за
клопотанням ОСОБА_3, зобов'язав банк
надати у розпорядження судового
експерта документ, який підтверджує
отримання ОСОБА_3 у банку кредитних
коштів ( касовий ордер, квитанцію,
меморіальний ордер і та інше).

Не зважаючи на вимогу суду, такий
документ банком не був наданий для
експертного дослідження,без пояснення
причин такої бездіяльності.

Отже, до позовної вимоги банк не надав
належний та допустимий доказ
отримання ОСОБА_3 кредитних коштів.

Стосовно підписання іпотечного
договору, ОСОБА_3 пояснила районному
суду та суду апеляційної інстанції, що
29.10.2007 року вона здійснювала у
нотаріуса оформлення вітчимом ОСОБА_5
на її ім'я квартири за адресою: АДРЕСА_2,
шляхом укладання договору
купівлі-продажу, по якому вона кошти не
передавала. Одночасно з підписанням
договору купівлі-продажу, вона
підписала і договір іпотеки,
юридичного призначення якого вона не
розуміла, однак її було роз'яснено, що
такий договір необхідно також
оформити.

Тому колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції неправильно
застосовані норми матеріального права,
а саме посилання суду на ч.1 ст 1046 ЦК
України, згідно якої, договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей передбачених
договором.

Однак, для застосування цієї норми
закону, в обгрунтування факту
укладення кредитного договору,
необхідною передумовою є факт передачі
грошей, який повинен бути
підтверджений відповідними належними
доказами.

Колегія суддів зазначає, що районним
судом не застосовано приписи ч. 2 ст. 1047
ЦК України, згідно яких на
підтвердження укладення договору
позики і його умов може бути надана
розписка позичальника або інший
документ, який посвідчує передання
йому займодавцем встановленої
грошової суми чи встановленої
кількості речей.

Також, районним судом безпідставно не
були враховані нормативні документи
Нацонального банку України, які
визначають порядок оформлення касових
операцій по видачі готівкових коштів.

Відповідно до п.3.1. ст. 3 Положення «Про
ведення касових операцій в
національній валюті України»
затвердженого Постановою Правління
НБУ від 15.12.04 р., касові операції
оформляються касовими ордерами,
видатковими відомостями,
розрахунковими документами,
документами за операціями із
застосуванням платіжних карток, іншими
касовими документами, які згідно із
законодавством України підтверджували
б факт продажу (повернення) товарів,
надання послуг, отримання готівкових
коштів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Матеріалами справи же встановлено, що
підписи і рукописні тексти від імені
ОСОБА_3 у кредитному договорі, в заяві
про отримання кредиту, в заяві-анкеті
на отримання кредиту виконані не
ОСОБА_3, а іншими особами.

Таким чином, не можливо вважати, що
сторони уклали кредитний договір,
оскільки вони не досягли згоди з усіх
істотних умов договору про надання
кредиту, ОСОБА_3 не здійснила дії, яка б
свідчила про прийняття пропозиції
банку з надання кредиту, кредитний
договір, наданий банком, не є
документом, що підтверджує вільне
волевиявлення ОСОБА_3 на отримання
кредиту з настанням відповідних
правових наслідків. Відсутній належний
касовий документ про отримання ОСОБА_3
готівки від банка.

Отже, саме з ОСОБА_3 оспорений кредитний
договір банком не укладався.

Тому, кредитний договір від 26 жовтня 2007
року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 є
неукладеним, тобто такий, що не
відбувся.

Одночасно колегія суддів зазначає, що у
разі доведеності факту отримання не
встановленою особою кредитних коштів у
банку, такий правочин може бути
оспорений з підстав зазначених ч.3 ст.215
та ст. 228 ЦК України.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
вважає, що належним способом захисту
свого порушеного права для ОСОБА_3 є
визнання кредитного договору
неукладеним, про що є посилання в її
зустрічній позовній вимозі.

Одночасно в позові ОСОБА_3 посилається,
у зв'язку з неукладеністю кредитного
договору, і на його нікчемність, що є
помилковим, оскільки це є різні правові
наслідки порушень при укладанні
договору.

Районний суд, задовольняючи позовні
вимоги позивача, виходив з того, що
кредитний договір ОСОБА_3 виконувався,
вона здійснювала поточні платежі.
Також, на виконання кредитного
договору ОСОБА_3 в іпотеку банку була
передана, придбана нею 26.10.2007 року,
квартира.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками районного суду.

Наявність в матеріалах справи
електронної роздруківки руху по
особистим рахункам, відкритих на ім'я
ОСОБА_3, з яких вбачається сплата
процентів від її імені та укладання
договору іпотеки не є безумовними
доказами укладання кредитного
договору.

Отже, з урахуванням наведеного, рішення
суду першої інстанції слід скасувати у
зв'язку з порушенням судом норм
матеріального і процесуального права,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволені позову ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та задоволені
зустрічного позову ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 23 липня 2014 року - скасувати.

Визнати неукладеним кредитний договір
№ 0143611/17/849/51 від 26 жовтня 2007 року між
ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль».

Визнати недійсним іпотечний договір
від 29 жовтня 2007 року, укладений між
ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» відносно
квартири АДРЕСА_3.

В задоволенні позову ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
- відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І. Сватаненко

В.О.Суворов

П.М. Черевко

29.10.2014 року
м. Одеса