Справа № 360/1816/13-ц Головуючий у І
інстанції Міланіч А.М.Провадження №
22-ц/780/6026/14 Доповідач у 2 інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 жовтня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Білоконь О.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 15 вересня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, Клавдієво-Тарасівської
селищної ради Бородянського району
Київської області, третя особа
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про усунення
перешкод у здійсненні права власності,
зобов'язання демонтувати самочинну
добудову та відновлення первинного
стану пошкодженого майна, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із вказаним вище позовом, який
мотивував тим, що він є власником 1/2
частини будинку по АДРЕСА_1. Відповідно
до ухвали Бородянського районного суду
Київської області від 11 січня 2010 року,
якою затверджено мирову угоду щодо
розподілу будинку, йому виділено у
власність приміщення будинку 1-5, 1-8, І,
ІІ, ІІІ, гараж «У», сарай «Ж», навіс»И»,
убиральню «Г», ворота з хвірткою № 2, 1/2
частину огорожі № 3, 1/2 частину огорожі
№ 5, огорожу № 7, що становить 1/2 частину
будинку. Решту приміщень і
господарських споруд, що становлять 1/2
частину будинку виділено у власність
ОСОБА_3

Вказував, що в даний час
відповідачі без проекту та відповідних
дозволів розпочали роботи по добудові
другого поверху, демонтувавши половину
даху над його частиною будинку та
пробивши у стелі дірки, в результаті
чого в його частині будинку
перекосилися двері і вікна.
Посилаючись на порушення своїх прав як
співвласника будинку, просив усунути
перешкоди у користуванні належною йому
частиною будинку шляхом зобов'язання
відповідачів демонтувати самовільні
побудови на даху та відновити
первинний стан даху за власний рахунок.

Рішенням Бородянського районного
суду Київської області від 15 вересня 2014
року позов задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у
користуванні ОСОБА_2 належною йому 1/2
частиною будинку по АДРЕСА_1, а саме
демонтувати самовільні побудови на
даху будинку та відновити первинний
стан даху будинку за власний рахунок.

Відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи та порушення
судом норм матеріального права. Скаргу
мотивує тим, що виконувана нею добудова
будинку не потребує будівельного
паспорта і вона у встановленому
порядку подала повідомлення до
Інспекції держархбудконтролю у
Київській області щодо початку
будівництва. Крім того, вказує на те, що
позивач не довів порушення його прав, а
також на те, що вирішуючи питаня про
знесення, суд не вирішив питання про
технічну можливість здійснення нею
перебудови відповідно до положень ч.7
ст.376 ЦК України.

Учасники справи належним чином
повідомлені про час розгляду справи, що
стверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення судових
повісток, апелянт ОСОБА_1 та її
представник до суду не з'явилися,
поважності причин неявки не надали, їх
неявка відповідно до ст.305 ЦПК України
не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення
має відповідати в тому числі на такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове
рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 10 липня 2009
року позивач є власником 1/2 частини
будинку по АДРЕСА_1, яку успадкував
після смерті батька.

Власником іншої половини будинку є
відповідачка ОСОБА_1 на підставі
договору дарування від 12 березня 2010
року.

Ухвалою Бородянського районного суду
Київської області від 11 січня 2010 року
затверджено мирову угоду щодо
розподілу в натурі будинку між його
співвласниками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Дана
угода є обов'язковою для наступних
власників.

Також судом встановлено, що
відповідачка ОСОБА_1 самовільно, без
належної дозвільної документації та
згоди іншого співвласника позивача
ОСОБА_2 розпочала роботи по
реконтрукції будинку і добудові
другого поверху, внаслідок чого у
приміщеннях другого поверху, які
належать позивачу, у стелі пробиті
дірки, на першому поверсі перекосилися
двері, на стінах з'явилися тріщини.

Вказані обставини
підтверджуються наявними у справі
доказами.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції обгрунтовував свої висновки
тим, що реконструкція будинку
проводиться відповідачкою ОСОБА_1
самочинно, зокрема без проектної
документації та відповідних дозволів,
з порушенням нормативно-правових актів
у галузі будівництва, а також без
дозволу та погодження із співвласником
будинку ОСОБА_2, що порушує права
останнього як власника майна, які
згідно ст.391 ЦК України підлягають до
захисту.

Такі висновки суду є правильними
і такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

За положеннями статей 317, 319, 321 ЦК
України право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження майном. Власник майна
володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення будь-яких
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядженням
майном.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Проте колегія суддів не може
погодитися із висновками суду в
частині обгрунтованості способу
захисту прав, обраного позивачем.

Суд не звернув уваги на приписи ч.7 ст.376
ЦК України, згідно якої у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил,
суд за позовом відповідного органу
влади чи місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є
неможливим, або особа відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила
будівництво.

За змістом даної норми самочинна
добудова підлягає знесенню лише у
випадку неможливості її перебудови і
приведення у відповідність до
будівельних норм і правил, а також у
випадку відмови від перебудови особи,
що здійнила самочинне будівництво.

Відповідно до пунктів 22, 23, 24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)» знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.
Вимоги відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування про зобов'язання особи,
яка, маючи дозвіл на будівництво
нерухомого майна, допустила при цьому
істотне відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, чи істотне
порушення будівельних норм і правил,
провести відповідну перебудову можуть
бути заявлені як у разі, коли ці
відхилення були допущені при
будівництві нерухомості, так і
внаслідок перебудови під час її
експлуатації (частина сьома статті 376
ЦК). Під істотним порушенням
будівельних норм і правил слід
розуміти, зокрема, недодержання
архітектурних, санітарних,
екологічних, протипожежних та інших
вимог і правил, а також зміну окремих
конструктивних елементів житлового
будинку, будівлі, споруди, що впливає на
їх міцність і безпечність. (п.22).

При вирішенні питання про те, чи є
відхилення від проекту істотним і
таким, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
суди повинні в кожному випадку
з'ясовувати, зокрема, наскільки
збудована будівля за розміром
відповідає площі, поверховості,
розміщенню та іншим умовам,
передбаченим проектом; як впливає
допущене порушення з урахуванням
місцевих правил забудови, громадських
і приватних інтересів на планування,
забудову, благоустрій вулиці, на
зручність утримання суміжних ділянок
тощо. У необхідних випадках для
з'ясування питань, що виникають при
розгляді таких справ і потребують
спеціальних знань, суд за заявою осіб,
які беруть участь у справі, може
призначити відповідну експертизу
згідно з вимогами статті 143 ЦПК.
Відсутність відповідної експертизи у
разі необхідності її проведення може
бути підставою для відмови в позові,
при цьому факт відхилення від проекту
та порушення будівельних норм і правил
має довести особа, яка пред'явила позов
про знесення самочинного будівництва
(частина сьома статті 376 ЦК, частина
перша статті 60 ЦПК) (п.23).

Знесення нерухомості, збудованої з
істотним відхиленням від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотним
порушенням будівельних норм і правил (у
тому числі за відсутності проекту),
можливе лише за умови, що неможлива
перебудова нерухомості відповідно до
проекту або відповідно до норм і
правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови. В інших випадках суд за
позовом відповідного державного
органу чи органу місцевого
самоврядування може на підставі
частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати
забудовника здійснити перебудову
житлового будинку, будівлі, споруди або
іншого об'єкта нерухомості, який
побудовано чи будується з істотними
відхиленнями від проекту або з
істотним порушенням основних
будівельних норм і правил, у тому разі,
коли таке будівництво суперечить
суспільним інтересам, порушує права
інших осіб, коли порушення будівельних
норм і правил є істотним, а також є
технічна можливість виконати
перебудову. Якщо технічна можливість
перебудови об'єкта нерухомості
відсутня або забудовник відмовляється
від такої перебудови, суд, незалежно
від поважності причин відмови, за
позовом зазначених органів або особи,
права чи інтереси якої порушено таким
будівництвом, ухвалює рішення про
знесення житлового будинку або іншого
нерухомого майна. Відмовою забудовника
від перебудови слід вважати як його
заяву про це, так і його дії чи
бездіяльність щодо цього, вчинені до
або після ухвалення рішення суду про
зобов'язання здійснити перебудову (п.24).

З матеріалів справи вбачається, що
судом не вирішувалося питання про
можливість перебудови, від чого
відповідачка не відмовляється і на що
звертала увагу суду під час розгляду
справи. З'ясування наведених обставин є
важливим з огляду на приписи закону.

Зазначені вище порушення, які допустив
суд першої інстанції, призвели до
неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального права і підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову в позові з викладених вище
підстав, а саме у зв'язку з тим, що
позивач не надав доказів про
неможливість перебудови відповідно до
норм і правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, а
також з урахуванням того, що як в суді
першої інстанції, так і в апеляційній
інстанції відповідачка не
відмовляється від перебудови.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 15 вересня 2014 року
скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
Клавдієво-Тарасівської селищної ради
Бородянського району Київської
області, третя особа Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області про
усунення перешкод у здійсненні права
власності, зобов'язання демонтувати
самочинну добудову та відновлення
первинного стану пошкодженого майна.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 57 гривень 35 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: