У х в а л а

іменем україни

8 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,
Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до товариства
з обмеженою відповідальністю «Лейс»,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
договорами будівельного підряду та
поруки за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лейс» (далі - ТОВ
«Лейс») на ухвалу апеляційного суду
Київської області від 25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Лейс», ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за
договорами будівельного підряду та
поруки.

Ухвалою Макарівського районного суду
Київської області від 28 лютого 2014 року
відкрито провадження у вищевказаній
справі.

29 квітня 2014 року представником ТОВ
«Лейс» подано до суду першої інстанції
клопотання про закриття провадження у
справі.

Ухвалою Макарівського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
провадження у справі закрито, на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 25 червня 2014 року ухвалу
суду першої інстанції скасовано та
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ТОВ «Лейс» просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та
залишити в силі ухвалу суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Частиною 3 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року "Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ" судам роз'яснено, що вирішуючи
питання про відкриття провадження у
справі, суди повинні виходити з того, що
відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства України
(стаття 17; далі - КАС), Господарським
процесуальним кодексом України (статті
1, 12; далі - ГПК), Кримінальним
процесуальним кодексом України (далі -
КПК) або Кодексом України про
адміністративні правопорушення (далі -
КУпАП) віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження чи до
провадження в справах про
адміністративні правопорушення.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства.

Оскільки згідно зі ст. 16 ЦПК не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого виду судочинства.
Разом із тим суд також має врахувати, що
в порядку цивільного судочинства
підлягають розгляду справи у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов'язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий.

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції про закриття провадження у
справі та постановляючи нову ухвалу
про направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги до фізичної
та юридичної особи взаємопов'язані між
собою та їх окремий розгляд неможливий.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувана
судова ухвала постановлена з
додержанням норм процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження суду
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні апеляційним судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків апеляційного
суду, обґрунтовано викладеного в
мотивувальній частині оскаржуваної
ухвали.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Лейс»
відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Київської
області від 25 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко