АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2596/2014
Головуючий в І інстанції Мусулевський
Доповідач: Лісова Г.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 20 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Лісової
Г.Є.

Суддів : Бугрика
В.В.

Семиженка Г.В.

при секретарі
Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 22 липня 2014 року за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у здійснення права користування майном
шляхом виселення, -

В С Т А
Н О В И Л А:

7 квітня 2014 року ОСОБА_5 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4
про усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження
належним їй майном, житловим будинком з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_3 із зазначеного
будинку.

В обгрунтування позовних вимог
позивачка посилалась на те, що вона є
власником житлового будинку
розташованого в АДРЕСА_1, який має намір
відчужити. Відповідачка ОСОБА_3
проживає в будинку без будь-яких
правових підстав і чинить перешкоди у
здійсненні нею права користування та
розпорядження своїм майном.

Просила усунути перешкоди у
здійсненні права власності належним їй
житловим будинком з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 із
житлового будинку.

Рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 22 липня 2014
року позов задоволено. Виселено ОСОБА_3
з житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1 та належить на праві
власності ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі на рішення
суду представник ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, просить його
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову ,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її
представник апеляційну скаргу
підтримали з підстав викладених у ній,
вважають, що рішення суду підлягає
скасуванню як незаконне та
необгрунтоване.

Позивачка та її представник
апеляційну скаргу не визнали, просять
її відхилити як безпідставну.

Перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_4 є власником житлового будинку
розташованого в АДРЕСА_1 загальною
площею 131 кв.м., житловою 50,1 кв.м., що
підтверджується, свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом виданим
ОСОБА_4 11.08.2008 року державним нотаріусом
Третьої Херсонської державної
нотаріальної контори, витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно Херсонського ДБТІ від 12.11.2008 року
та свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно виданим 25.03.2014 року
органом реєстраційної служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні, витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень від 25.03.2014 року (а.с.6-7, 60-61).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
є власником житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
і закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами статей 16,386,391 ЦК України.

Відповідно до положень ст.383 ЦК
України та ст.156 ЖК України власник
житлового будинку має право
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК з урахуванням
положень ч.1 ст.405 ЦК члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням у обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Отже право члена сім'ї власника
будинку користуватися цим житлом існує
лише за наявності у власника права
приватної власності на будинок.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачка не є членом сім'ї
позивачки, вона вселилася в житловий
будинок, власником якого на той час
була ОСОБА_6, мати її чоловіка ОСОБА_7, з
яким вона зареєструвала шлюб 7.05.1985
року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.
Належний їй на праві власності будинок
по АДРЕСА_1 вона заповіла онуці ОСОБА_4
Чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачка спільного
господарства з новим власником ОСОБА_4
не вела, угоду про користування жилим
приміщенням не укладала. Позивачка
пояснила, що ОСОБА_3 постійно проживає
зі своїм внуком, батьки якого померли, а
в прибудову літ.А-1 по АДРЕСА_1 час від
часу навідується, утримуючи її в
антисанітарному стані, з приводу чого
між ними виникли неприязні стосунки.

Відповідно до ст. 391 ЦК, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Усунення перешкод у користуванні
та розпорядженні майном власник має
право вимагати у будь-який спосіб
захисту права власності встановлений
законом, зокрема і шляхом виселення.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позов ОСОБА_4, правильно
визначив характер правовідносин між
сторонами і застосував норми
матеріального права, що їх регулюють та
дійшов правильного висновку про те, що
закон не передбачає переходу прав і
обов'язків в частині збереження права
користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку. Права членів сім'ї
власника будинку на об'єкт власності є
похідними від прав самого власника.

Позивачка набула право власності
на будинок з господарськими будівлями
і спорудами по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування, відповідачка після зміни
власника будинку не набула
самостійного права на житло з підстав,
передбачених законом.

Отже, рішення судом постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,
який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 22 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді