Справа № 180/3491/14-ц
У Х В А Л А

19 грудня 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Янжули О.С.

при секретарі Гащук І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Марганець скаргу
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»,
заінтересована особа: Спеціалізована
державна податкова інспекція з
обслуговування великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
Головного управління міндоходів на дії
державного виконавця Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство
“Придніпровська залізниця”
звернулося до суду із скаргою на дії
старшого державного виконавця
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_1,
скасування постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору,
зобов’язання вчинити дії. Свої вимоги
мотивує тим, що 16.07.2014року старшим
державним виконавцем було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2/180/455/2014, виданого
Марганецьким міським судом
Дніпропетровської області про
стягнення з Державного підприємства
“Придніпровська залізниця” на
користь ОСОБА_2 моральної шкоди у
розмірі 100 000грн. та надано строк в
добровільному порядку виконати
постанову до 22.07.2014 року. ВП № 44005376.

18 липня 2014року ДП “Придніпровська
залізниця” на виконання виконавчого
листа платіжним дорученням
перерахувало на користь ОСОБА_2 83243грн.
60 коп. та на користь держави, у вигляді
обов’язкового платежу у відповідності
до ст. 168 Податкового кодексу України,
16756грн. 40коп.

Не виконуючи ніяких примусових заходів
по виконанню рішення суду 06 листопада
2014року старший державний виконавець
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_1
виніс постанову про стягнення
виконавчого збору у розмірі 10 000грн.

Вважає, що державним виконавцем при
винесенні постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору були
допущені порушення вимог Закону
України “Про виконавче провадження”,
а тому така постанова підлягає
скасуванню так як державним виконавцем
ВП 44005376повинно було закінчено з
фактичним виконанням виконавчого
листа. Просить суд визнати
протиправним дії старшого державного
виконавця Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_1 та скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору у виконавчому
провадженні 44005376; визнати
неправомірною бездіяльність старшого
державного виконавця Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_1 щодо не
вчинення належних дій по закінченню ВП
44005376; зобов’язати старшого державного
виконавця Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_1 вчинити дії
щодо закінчення виконавчого
провадження № 44005376.

В судове засідання представник
скаржника не з’явився, надав заяву про
розгляд скарги за його відсутності.
Просив скаргу задовольнити.

В судове засідання державний
виконавець не зявився, надав заяву про
розгляд скарги за його відсутності,
просив у задоволенні скарги відмовити,
надав письмові заперечення, з яких
вбачається, що на виконанні перебував
виконавчий лист про стягнення в
рахунок моральної шкоди в сумі 100 000
гривень, в період добровільного
виконання боржником було перераховано
тільки частину стягнутих коштів, а саме
83243 гривень 60 коп., залишок 16756 грн. 40 коп.
не було перераховано стягувачу. Після
чого державним виконавцем було
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження. 05 листопада
2014 року винесена постанова про
поновлення виконавчого провадження,
яка вносилась до реєстру виконавчих 06
листопада 2014 року, в зв’язку з
навантаженням. 06 листопада 2014 року
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору, в зв’язку з
невиконанням рішення в повному обсязі.
Начальником ВДВС постанови про
зупинення виконавчого провадження та
зупинення виконавчого провадження
скасовані. Боржник 06 листопада 2014 року
передав платіжне доручення до банку, а
кошти зараховано пізніше. Крім того,
перераховані кошти були розподіленні
пропорційно – на виконавчий збір та
суму заборгованості. Залишок
заборгованості був списаний з
арештованого рахунку та 10 грудня 2014
року провадження закінчено в зв’язку з
фактичним виконанням.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оскаржуваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу. В межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що на виконання рішення
суду Марганецьким міським судом
Дніпропетровської області 12.05.2014року
було видано виконавчий лист №
2/180/455/2014про стягнення, солідарно, з
Державного підприємства
“Придніпровська залізниця”, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 100 000грн.

Виконавчий лист було пред’явлено до
виконання через Кіровський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції.

16.07.2014року було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження
44005376та надано боржнику строк до
22.07.2014року виконати у добровільному
порядку виконавчий лист.

18 липня 2014року ДП “Придніпровська
залізниця” на виконання виконавчого
листа платіжним дорученням
перерахувало на користь ОСОБА_2 83243грн.
60 коп. та на користь держави у вигляді
обов’язкового платежу у відповідності
до ст. 168 Податкового кодексу України
16756 грн. 40 коп.

У зв’язку з невиконанням виконавчого
листа в повному обсязі, у добровільному
порядку, 06 листопада 2014року старший
державний виконавець Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_1 виніс
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України “Про
виконавче провадження” державний
виконавець:здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України “Про виконавче провадження”
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
у повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Відповідно до ст. 127 Податкового
кодексу України відповідальність за
погашення суми податкового
зобов’язання або податкового боргу, що
виникає внаслідок вчинення таких дій,
та обов’язок щодо погашення такого
податкового боргу покладається на
особу, визначену цим Кодексом, у тому
числі на податкового агента. При цьому
платник податку – отримувач таких
доходів звільняється від обов’язків
погашення такої суми податкових
зобов’язань або податкового боргу,
крім випадків, встановлених розділом IV
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 162 Податкового
кодексу України 162.1 Платниками податку
є: 162.1.1 фізична особа – резидент, яка
отримує доходи як з джерела їх
походження в Україні, так і іноземні
доходи; 162.1.3 податковий агент.

Відповідно до пп. 164.2.14 ст. 164
Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включається дохід у вигляді
неустойки (штрафів, пені),
відшкодування матеріальної або
немайнової (моральної) шкоди крім:

а) сум, що за рішенням суду
спрямовуються на відшкодування
збитків, завданих платнику податку
внаслідок заподіяння йому
матеріальної шкоди, а також шкоди життю
та здоров’ю;

б) відсотків, отриманих від боржника
внаслідок прострочення виконання ним
договірного зобов’язання;

в) пені, що сплачується на користь
платника податку за рахунок бюджету
(цільового страхового фонду) внаслідок
несвоєчасного повернення надміру
сплачених грошових зобов’язань або
інших сум бюджетного відшкодування;

г) суми витрат, заподіяних платнику
податку актами, визнаними
неконституційними, або незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, що
відшкодовуються державою у порядку,
встановленому законом.

Дія цього підпункту не поширюється на
оподаткування сум страхових виплат,
страхових відшкодувань та викупних сум
за договорами страхування. Також не
включаються до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
кошти, отримані платником податку в
рахунок компенсації (відшкодування)
вартості майна (нематеріальних
активів), примусового відчуження
державою у випадках, передбачених
законом, або вартість такої
компенсації, отриманої у не грошовій
формі (пп. 165.1.16 ст. 165 Податкового
кодексу України).

Таким чином, суми, отримані за рішенням
суду внаслідок відшкодування платнику
податку, завданої моральної шкоди,
відповідно до пп. 164.2.14 ст. 164
Податкового кодексу України не
включаються до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу та не
підлягають оподаткуванню.

Згідно матеріалів справи, рішенням
Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від
27.02.2014року з Державного підприємства
“Придніпровська залізниця” та ОСОБА_3,
солідарно, стягнуто на користь ОСОБА_2в
рахунок відшкодування моральної шкоди
100 000грн.

18 липня 2014року ДП “Придніпровська
залізниця” на виконання виконавчого
листа платіжним дорученням
перерахувало на користь ОСОБА_2 83243грн.
60 коп. та на користь держави у вигляді
обов’язкового платежу у відповідності
до ст. 168 Податкового кодексу України
16756 грн. 40 коп.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до
висновку, що фактично, в період
добровільного виконання, виконавчий
лист боржником не виконаний, оскільки
розмір суми, яка зазначена в рішенні
суду боржником не перераховано на
користь стягувача. Дії державного
виконавця, щодо винесення постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору, відповідали вимогам ст. 28 Закону
України “Про виконавче провадження”,
оскільки в наданий державним
виконавцем строк виконавчий лист
боржником самостійно не виконаний в
повному обсязі.

Згідно постанови державного виконавця
від 22.07.2014року виконавче провадження
зупинено.

На думку суду, підстав для зупинення
виконавчого провадження, визначених
ст. 38 Закону України “ Про виконавче
провадження”, у державного виконавця
не було, оскільки державний виконавець
не звертався до суду із заявою про
роз’яснення рішення.

05 листопада 2014року виконавче
провадження було поновлено. 06
листопада 2014року державним виконавцем
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору в сумі 10 000 грн.

В судовому засіданні було встановлено
що 14 листопада 2014року державний
виконавець виніс постанову про
виправлення описки та розмір
виконавчого збору, який складає 1675 грн.
64 коп.

Боржник 06 листопада 2014 року передав
платіжне доручення до банку.

Згідно пояснень державного виконавця
перераховані кошти були розподіленні
пропорційно – на виконавчий збір та
суму заборгованості. Залишок
заборгованості був списаний з
арештованого рахунку.

10 грудня 2014 року провадження закінчено
в зв’язку з фактичним виконанням.

На підставі вищенаведеного, оцінюючи
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
висновку, що дії державного виконавця
по ВП 44005376 відповідають вимогам
чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦПК України
судові витрати, пов’язані з розглядом
скарги, покладаються судом на заявника,
якщо було постановлено рішення про
відмову в задоволенні його скарги, або
на відділ державної виконавчої служби,
якщо було постановлено ухвалу про
задоволення скарги заявника.

Керуючись ст.386, 387,388ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», заінтересована особа:
Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
міндоходів на дії державного виконавця
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_1 -
відмовити.

Стягнути з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» судовий
збір на користь держави в розмірі 243
гривні 60 копійок.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку на її
оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Марганецький міський суд протягом
п’яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу буде постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів, з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:

ОСОБА_4