Дата документу 05.11.2014
Справа № 334/4281/14-ц
Провадження № 2-п/334/62/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Ленінський
районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Єфремовій Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ПАТ „Всеукраїнський
ОСОБА_1” про перегляд заочного рішення
від 02.07.2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ПАТ „Всеукраїнський
ОСОБА_1” про стягнення суми за
договором банківського вкладу

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2014
року позов ОСОБА_2 до ПАТ
„Всеукраїнський ОСОБА_1” про
стягнення суми за договором
банківського вкладу задоволено та
вирішено стягнути із Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський ОСОБА_1» на користь
позивача залишок суми за договором
банківського вкладу
«ШвейцарськийПостійний Щомісячний»
№564671/2013 в розмірі 72 029,74 доларів СІЛА в
тому числі проценти на вклад 875,74
доларів СІЛА, судові витрати на користь
держави в сумі 3654,00 грн.

Дане рішення суду відповідач отримав
поштовим зв'язком 09.07. 2014 року.

Публічне акціонерне товариство
«Всеукраїнський ОСОБА_1» (надалі по
тексту «відповідач», «ПАТ «ВіЕйБі
Банк», «Банк») не погоджуючись з
рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 02.07.2014 р. у справі №
334/4281/14-ц (надалі по тексту «оскаржуване
рішення»), вважаючи його
необгрунтованим та незаконним в
зв'язку з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального права; порушенням норм
процесуального права звернувся з
апеляційною скаргою до Апеляційного
суду Запорізької області.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області відмовлено у прийнятті
апеляційної скарги

ОСОБА_3 відмовлено, оскільки рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 02.07.2014 р. у

справі № 334/4281/14-ц суд апеляційної
інстанції вважає заочним і ст.ст. 228,231
ЦПК України не

передбачено оскарження відповідачем
заочного рішення суду без попереднього
розгляду судом

першої інстанції заяви про перегляд
заочного рішення.

13.10.2014 року ПАТ „Всеукраїнський
ОСОБА_1” подало заяву про перегляд
заочного рішення.

В судове засідання, представник
відповідача не з’явився, заяву про
розгляд заяви про перегляд заочного
рішення в його відсутність суду не
надав.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_4,
заперечував проти скасування заочного
рішення та просив суд відмовити
заявнику у задоволенні його заяви про
перегляд заочного рішення, оскільки
він був належним чином повідомлений
про розгляд справи, а його не явки до
суду – це намагання уникнути
виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд
оцінивши у сукупності надані сторонами
докази прийшов до висновку, що у
задоволенні заяви ПАТ „Всеукраїнський
ОСОБА_1” про перегляд заочного рішення
слід відмовити, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 228 ЦПК
України заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його
ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК
України, заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що
відповідач не з»явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення
справи.

З матеріалів справи
вбачається, а також підтверджується
представником відповідача, що про

розгляд справи відповідач
повідомлений належним чином (а.с.17,27).

В своєї заяві про перегляд заочного
рішення, представник відповідача
ОСОБА_5 зазначає, що заочне рішення суду
відповідачем отримано поштовим
зв’язком 09.07.2014 року.

Таким чином, відповідач мав подати
заяву про перегляд заочного рішення до
20.07.2014 року, але за неповажних причин
пропустив цей строк.

Крім того, представник позивача
заперечує проти того, що заочне рішення
не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України, оскільки судом враховані всі
істотні обставини справи, умови
договору та вимоги діючого
законодавства, щодо даних
правовідносин сторін.

Загальна сума, яку ОСОБА_1 повинен
виплатити ОСОБА_2 за Договором
становить 134 029, 74 долара США.

Але, в порушення умов Договору, ОСОБА_3
несвоєчасно і не в повному обсязі
здійснена виплата позивачу суми
вкладу та нараховані відсотки за
Договором, а саме в період з 17.02.2014 року
до 06.05.2014 року виплачено (що
підтверджується випискою від 06.05.2014
року):

-           17.02.2014 року мені була
виплачена сума в розмірі 55 000,00 доларів
США;

12.03.2014 року мені була
виплачена сума в розмірі 1 000,00 доларів
США;

13.03.2014 року мені була
виплачена сума в розмірі 1 000,00 доларів
США;

17.03.2014 року мені була
виплачена сума в розмірі 1 000,00 доларів
США;

18.03.2014 року мені була
виплачена сума в розмірі 1 000,00 доларів
США;

19.03.2014 року мені була
виплачена сума в розмірі 1 000,00 доларів
США;

24.03.2014 року мені була
виплачена сума в розмірі 1 000,00 доларів
США;

25.03.2014 року мені була
виплачена сума в розмірі 1 000,00 доларів
США;

Всього за договором ОСОБА_3 виплачена
частково сума в розмірі 62 000,00 доларів
США.

Сума, яка незаконно невиплачена
позивачу ОСОБА_3 за Договором
становить 72 029, 74 долара США, а саме:

125 154,00 доларів США (сума вкладу) + 8 875,74
долара США (нараховані відсотки) – 62
000,00 долара США (сума, яка повернута
ОСОБА_3) = 72 029,74 долара США.

Дані розрахунки підтверджені випискою
ОСОБА_3 від 06.05.2014 року, яка є в
матеріалах даної справи.

Інших, належним чином завірених
розрахунків заборгованості за
договором, представником відповідача
не надано суду.

В зв’язку із нестабільною ситуацією
на ринку валют в Україні, курс долару
США постійно змінюється.

Відповідно до Узагальнення практики
Верховного Суду України при вирішенні
спорів, пов’язаних з укладанням
договору банківського вкладу та
виконанням договірних зобов’язань в
іноземної валюті , відповідно до ст. 192
ЦК України іноземна валюта може
використовуватися на території
України у випадках і в порядку,
встановлених законом.

З приводу неоднакової практики судів
справ цієї категорії Пленум Верховного
Суду України в абз. 3 п. 14 Постанови від
18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у
цивільній справ» роз’яснив, що суд має
право ухвалити рішення про стягнення
грошової суми в іноземній валюті з
правовідносин, які виникли при
здійсненні валютних операцій, у
випадках і в порядку, встановлених
законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. 3 ст. 533
ЦК України, Декрет № 15-93).

Таким чином, не суперечить чинному
законодавству України стягнення
заборгованості за договором
банківського вкладу в іноземної
валюті, якщо саме вона зазначена у
договорі і позивач просить стягнути
суму у валюті.

З огляду на те, що виконання договірних
зобов’язань в іноземній валюті не
суперечить чинному законодавству, то
разом зі стягненням заборгованості в
іноземній валюті суд має право
стягнути й проценти на банківський
вклад (ст. ст. 1054, 1061 ЦК України) в
іноземній валюті, оскільки проценти не
є фінансовою санкцією, а є лише платою
за користування грошима.

Відповідно до п. 3 ст. 53 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
обчислення суми боргу в іноземної
валюті державний виконавець у
результаті виявлення у боржника коштів
у відповідної валюті стягує ці кошти на
валютний рахунок органу державної
виконавчої служби для їх подальшого
перерахування стягувачу. У разі
виявлення коштів у гривнях чи іншій
валюті державний виконавець за
правилами, встановленими частинами
першою та другою цієї статті, дає
доручення про купівлю відповідної
валюти та перерахування її на валютний
рахунок органу державної виконавчої
служби.

Державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві ОСОБА_6 винесено
Постанову від 10.10.2014 року ВП №45033030 про
відкриття виконавчого провадження,
щодо виконання зазначених вище
виконавчих листів і на даний час триває
виконавче провадження.

Таким чином, є незаконними та
безпідставними доводи представника
відповідача, що викладені у заяві про
перегляд заочного рішення.

З огляду на зазначене вище суд
приходить до висновку, що підстави для
скасування заочного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 228, 231, 232 ЦПК України ,
суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ПАТ „Всеукраїнський ОСОБА_1”
про перегляд заочного рішення від
02.07.2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ПАТ „Всеукраїнський
ОСОБА_1” про стягнення суми за
договором банківського вкладу -
залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
ухвали суду про відмову в перегляді
заочного рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судової ухвали,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

Суддя:

Н.Ю.Козлова