Справа № 127/35/13- ц Провадження №
22-ц/772/3208/2014Головуючий в суді першої
інстанції Клапоущак С. Ю.Категорія 27
Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів: Луценко В.В., Матківської
М.В.,

при секретарі Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
прокурора Вінницького району в
інтересах Вінницького регіонального
управління Державної спеціалізованої
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву» до
ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору товариство з обмеженою
відповідальністю «Вінницький
регіональний молодіжний житловий
комплекс», про стягнення кредитної
заборгованості, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 09.10.2014 року,
ухвалене по даній справі, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року прокурор Вінницького
району в інтересах Вінницького
регіонального управління Державної
спеціалізованої установи «Державний
фонд сприяння молодіжному житловому
будівництву» звернувся в суд з
вказаним позовом до ОСОБА_2

Мотивуючи позовні вимоги зазначив, що
20.08.2008 року між Вінницьким регіональним
управлінням Фонду та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 06/08 предметом
якого було надання пільгового
довготермінового кредиту на
будівництво житла для її сім'ї.

За умовами Договору позикодавець від
імені держави (за рахунок коштів
Державного бюджету) надав позичальнику
кредит в сумі 321903,00 грн. на будівництво
(реконструкцію) житла за адресою:
АДРЕСА_1, а позичальник протягом 92
кварталів з дня укладення кредитного
договору, зобов'язаний вносити суму
коштів, що визначається у розрахунку
погашення кредиту (додаток 2), до
повного погашення зобов'язань.

Позивач належним чином виконав
зобов'язання за Договором, в той час, як
ОСОБА_2 порушила умови кредитного
договору і станом на 19.11.2012 року за нею
рахувалась прострочена заборгованість
по кредиту в сумі 39196,56 грн. та по
нарахованій пені в сумі 8375,68 грн., а
загалом 47 572, 24 грн.

Управління Фонду неодноразово
зверталося до відповідача з вимогами
про погашення заборгованості та
дотримання договірних зобов'язань в
подальшому, але вони залишені
відповідачкою поза увагою.

В ході розгляду справи прокурором
позовні вимоги збільшувались двічі.

20.02.2013 року подана заява про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості станом на 19.02.2013
року по кредиту в сумі 42695,56 грн. та по
пені в сумі 9828,82 грн.

16.09.2014 року позовні вимоги були
збільшені знову і поставлено питання
про стягнення з відповідачки
заборгованості по кредиту в сумі 63689,56
грн. та 23615,41 грн. - пені.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 09.10.2014 року
позов задоволено частково. Позовні
вимоги в частині стягнення тіла
кредиту задоволені повністю, а щодо
стягнення пені то її стягнуто в сумі
19772,60 грн.

З таким рішенням суду не погодилась
ОСОБА_2 і оскаржила його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі вона просить
рішення скасувати, як таке що є
незаконним та необґрунтованим через
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що нею
отримані кошти були інвестовані в
будівництво житла, однак ТОВ
«Вінницький регіональний молодіжний
житловий комплекс», куди були
спрямовані кошти, використало їх не за
призначенням. З цього приводу порушена
кримінальна справа, в якій її ОСОБА_2
визнано потерпілою.

Відповідно до п.7.1 кредитного договору
злочинні дії віднесені до непереборної
сили і тому, на її переконання, за таких
обставин вона не може нести
відповідальності за невиконання умов
кредитного договору.

Окрім цього, як порушення
процесуального законодавства
розцінено те, що суд першої інстанції
приймав зміни до заявлених позовних
вимог. ОСОБА_2 вважає, що ці зміни мали б
подаватись у вигляді окремих позовів,
оскільки на її переконання, збільшення
суми заборгованості за кредитним
договором є зміною предмету позову, а
обчислення заборгованості за кредитом
є зміною підстав заявлених позовних
вимог.

Оспорюючи рішення в частині стягнення
пені, відповідачка посилається на те,
що її стягнуто з порушенням строків
позовної давності, про застосування
яких вона ставила питання в ході
розгляду справи судом першої
інстанції.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представника ОСОБА_2,
прокурора, представника Державної
спеціалізованої установи «Державний
фонд сприяння молодіжному житловому
будівництву» перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги, та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції дійшла на ступного висновку.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення норм матеріального права при
вирішення питання про стягнення пені
знайшли своє часткове підтвердження і
тягнуть за собою скасування рішення в
цій частині з послідуючим ухваленням
нового рішення.

Доводи про незастосування судом
положень п.7.1 кредитного договору про
непереборну силу та про невірне
застосування положень процесуального
законодавства, які стосуються зміни
позовних вимог в ході розгляду справи
ґрунтуються на суб'єктивному
тлумаченні положень договору та
законодавства і не тягнуть за собою
скасування оскаржуваного рішення.

Існування договірних відносин між
регіональним управлінням Державною
спеціалізованою установою «Державний
фонд сприяння молодіжному житловому
будівництву» та ОСОБА_2 які виникли на
підставі кредитного договору за №06/08
від 20.08.2008 року є встановленим і не
оспорюється сторонами по справі.

ОСОБА_2 визнавався факт невиконання нею
зобов'язань щодо повернення кредитних
коштів. Проте вважала, що вона не
виконувала їх в наслідок непереборної
сили, а від так в силу п. 7.1. кредитного
договору не може нести
відповідальності за невиконання умов
цього договору.

При цьому, такою непереборною силою
вона вважала, злочинні дії третіх осіб,
які потягли за собою неналежне
виконання умов договору. На
підтвердження цих доводів нею наведені
обставини про те, що отримані нею
кредитні кошти були інвестовані, на
підставі інвестиційного договору,
укладеного між нею та ТОВ «Вінницький
регіональний молодіжний житловий
комплекс» в будівництво житла, але
замовником надані кошти використані не
за призначенням. В зв'язку з цим,
відносно керівників ТОВ «Вінницький
регіональний молодіжний житловий
комплекс» порушена кримінальна справа,
в якій її визнано потерпілою.

Однак, такі заперечення позовних вимог,
заявлених позивачем до ОСОБА_2 судом
першої інстанції цілком обґрунтовано
залишені поза увагою, як такі, що не
впливають на виконання нею кредитних
зобов'язань. Нецільове використання
замовником у інвестиційному договорі
отриманих від інвестора, в даному
випадку від відповідачки, коштів не
знаходиться в причинно - наслідковому
зв'язку з невиконанням умов кредитного
договору щодо повернення кредитних
коштів.

Суд першої інстанції, частково
погодився з доводами відповідачки про
застосування строків позовної
давності при вирішенні вимог про
стягнення пені за невиконання
кредитних зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується річний строк
позовної давності.

П.5.2.1. кредитного договору передбачає,
що у кожному випадку несплати або
часткової несплати визначеного згідно
з додатком 2 договору щоквартального
платежу до останнього дня звітного
кварталу у період будівництва до
укладення договору про іпотеку житла
Позичальника сплачує на рахунок Фонду
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України за
кожний день прострочення, яка
нараховується від суми несвоєчасно
здійсненого платежу.

В первинних позовних вимогах, поданих
до суду 12.12.2012 року ставилось питання
про стягнення пені з ОСОБА_2 за період з
17.04.2010 року по 19.11.2012 року в сумі 8375,68 грн.
Суд першої інстанції дійшовши
правильного висновку про стягнення
пені в межах річного строку з моменту
звернення до суду. Разом з цим, при
визначенні розміру пені, стягнутої за
цей період суд припустився помилки, яка
становила 1233,24 грн. Дані обставини
підтверджені допитаною в якості свідка
ОСОБА_3 - бухгалтера Вінницького
регіонального управління Державної
спеціалізованої установи «Державний
фонд сприяння молодіжному житловому
будівництву».

Окрім цього, судом залишена поза увагою
та обставини, що при подачі прокурором
доповнень до первинного позову 16.09.2014
року були заявлені вимоги про
стягнення пені, за період з 20.02.2013 року
по 16.09.2014 року, тобто частково поза
межами річної позовної давності. Ці
вимоги буди задоволені повністю не
зважаючи на те, що пеня підлягала
стягненню лише з 19.09.2013 року.

Надлишок пені стягнутої згідно
показань того ж свідка ОСОБА_3
становить 629,29 грн.

За наведених обставин загальна сума
пені, що підлягала до стягнення
становить 15843, 68 грн. = (23615,41 грн. - (8375,68
грн. -1233,24 грн.) - 629,29 грн.)

Отже, доводи апеляційної скарги
тягнуть за собою часткове скасування
оскаржуваного рішення.

На підставі ч. 2 ст. 258 ст. 526, 1050, 1054 ЦК
України, керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Вінницької області,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 09 жовтня 2014
року, ухвалене по справі за позовом
прокурора Вінницького району в
інтересах Вінницького регіонального
управління Державної спеціалізованої
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву» до
ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору товариство з обмеженою
відповідальністю «Вінницький
регіональний молодіжний житловий
комплекс», про стягнення кредитної
заборгованості скасувати в частині
стягнення пені.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_2 на користь
Вінницького регіонального управління
Державної спеціалізованої установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» пеню в розмірі
15843,68 грн., в зв'язку з цим вказану в
рішенні загальну суму « 83412 (вісімдесят
три тисячі чотириста дванадцять)
гривень 16 копійок» змінити вказавши «
79532 (сімдесят дев'ять тисяч п'ятсот
тридцять дві) гривні 73 копійки ».

Судовий збір з ОСОБА_2 стягнути в сумі 795
грн. 32 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя:(підпис) В. П.
НікушинСудді:(підпис) В. В. Луценко
(підпис)М. В. Матківська Згідно з
оригіналом Суддя Апеляційного суду
Вінницької області ________
В.П. Нікушин