Справа № 362/2682/14-ц Головуючий у І
інстанції Корнієнко С.В.Провадження №
22-ц/780/6762/14 Доповідач у 2
інстанції Верланов С.М.Категорія 58
УХВАЛА

Іменем України

15 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду в місті Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 20 червня 2014 року
у справі за поданням старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
про встановлення тимчасового
обмеження боржнику у праві виїзду за
межі України з вилученням паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон до виконання ним своїх
обов'язків,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року старший державний
виконавець відділу Державної
виконавчої служби Васильківського
міськрайонного управління юстиції
(далі - ВДВС Васильківського МРУЮ)
Єщенко Ю.І. звернувся до суду із
вказаним поданням, посилаючись на те,
що в провадженні ВДВС Васильківського
МРУЮ знаходиться виконавчий напис №
1779, виданий 30 жовтня 2013 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»)
боргу у розмірі 537 354 грн. 19 коп. Оскільки
ОСОБА_2 з моменту відкриття провадження
не вчинив жодних дій щодо виконання
виконавчого документу, старший
державний виконавець просив суд
тимчасово обмежити його у праві виїзду
за межі України до виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором, з
вилученням у нього паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон.

Ухвалою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 червня 2014 року встановлено
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржнику ОСОБА_2 до
виконання покладених на нього
зобов'язань за виконавчим написом
нотаріуса № 1779 від 30 жовтня 2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду першої
інстанції, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з`явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи подання старшого
державного виконавця ВДВС
Васильківського МРУЮ та обмежуючи
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,
суд першої інстанції виходив із того,
що боржник ухиляється від виконання
покладених на нього виконавчим написом
зобов'язань.

Проте до таких висновків суд дійшов
передчасно, без належного з`ясування
фактичних обставин, що підлягають
перевірці.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючисвою власну, і
повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Також п. 2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Пунктом 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що 17
січня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Васильківського МРУЮ Ліщенко Н.І.
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого напису № 1779,
виданого 30 жовтня 2013 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
боргу у розмірі 537 354 грн. 19
коп. (а.с.3)

Задовольняючи подання про обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2,
суд першої інстанції в порушення вимог
ст.ст.212-214 ЦПК України не з`ясував усі
обставини необхідні для правильного
вирішення справи, а саме, не з`ясував чи
мало місце ухилення ОСОБА_2 від
виконання зобов`язань з моменту
відкриття виконавчого провадження до
звернення до суду з вказаним поданням,
а також не перевірив чи вживались
державним виконавцем заходи щодо
виконання виконавчого напису, оскільки
таких даних матеріали справи не
містять.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на те, що постанову про
відкриття виконавчого провадження від
17 січня 2014 року він не отримував та
жодного разу не викликався до ВДВС
Васильківського МРУЮ. Крім того
зазначає, що в поданні про обмеження
його у праві виїзду за кордон не
міститься жодних доказів про те, що він
ухиляється від виконання покладених на
нього зобов'язань.

За таких обставин, обмеження у праві
виїзду за кордон судом першої
інстанції було застосовано передчасно,
без належного з`ясування фактичних
обставин, що підлягають перевірці.

Відповідно до вимог ч.3 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а ухвала суду
першої інстанції - скасуванню на
підставі ст.312 ЦПК України з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, оскільки постановлена з
порушенням порядку, встановленого для
його вирішення.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно з`ясувати фактичні обставини
справи, які мають значення для
правильного вирішення справи, та
ухвалити у справі законне і
обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного
суду Київської області від 20 червня 2014
року скасувати, передати питання на
новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку згідно зі ст.324 ЦПК
України не підлягає, оскільки не
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Головуючий

Судді