Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції Бортницька
Доповідач Волошина В.М.
30 вересня 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва
Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.
Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
Великородного Андрія Олексійовича -
представника Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант - Авто» на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
01 серпня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант - Авто» про
стягнення страхового відшкодування.
Заслухавши доповідь судді
Волошиної В.М., перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
У червні 2014 року позивач
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом та
просила стягнути з відповідача ПАТ
«УСК «Гарант-Авто» суму страхового
відшкодування у розмірі 380 212, 65 грн. з
урахуванням зменшення та судові
Позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що 12.11.2013 за участю належного
позивачу автомобіля марки Ауді А8 Лонг,
державний номерний знак НОМЕР_1
відбулась дорожньо - транспортна
пригода. Відповідно до договору
добровільного страхування від 08.05.2013
року, автомобіль Ауді А8 Лонг, державний
номерний знак НОМЕР_1 застрахований ПАТ
«УСК «Гарант-Авто». Проте, всупереч
умов договору позивачу не виплачено
суму страхового відшкодування, що
стало підставою для звернення до суду.
Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 01 серпня 2014 року позов
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Гарант - Авто" про стягнення
страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Гарант - Авто" на
користь ОСОБА_2 380 212 грн. 65 коп.
страхового відшкодування та 3654 грн.
сплаченого судового збору.

Не погодившись із рішенням суду
Великородний А. О. - представник
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Гарант
- Авто» подав на нього апеляційну
скаргу, просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог. Зокрема
зазначав, що позивач не надала суду
доказів, які б підтверджували факт
настання ДТП, відсутня постанова про
притягнення винної особи до
адміністративної відповідальності.
Згідно довідки ДАІ автомобілем
позивача керувала ОСОБА_3, яка не була
залучена судом до участі у справі, а
відтак рішення суду може вплинути на її
обов'язки щодо відшкодування шкоди.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрутованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги в
зазначеному розмірі та стягуючи з
Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Гарант -
Авто" на користь ОСОБА_2 380 212 грн. 65 коп.
страхового відшкодування та 3654 грн.
сплаченого судового збору, суд першої
інстанції виходив з їх доведеності.

З такими висновками суду слід
погодитись, оскільки суд дійшов їх з
дотриманням вимог процесуального
законодавства щодо всебічності й
повноти з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін в
даних правовідносинах належної
правової оцінки наданих сторонами у
справі доказів та норм матеріального
права.

Чинним законодавством України
(ст. 979 ЦК України) передбачено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

У п. 19 постанови №4 Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 р. «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснив, що з
урахуванням змісту статті 979 ЦК та
статті 16 Закону України «Про
страхування» у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.

За приписом ст. 6 Закону України
«Про страхування» добровільне
страхування - це страхування, яке
здійснюється на основі договору між
страхувальником і страховиком.

Положенням ст. 20 Закону України
"Про страхування " визначено, що
страховик зобов'язаний:

1) ознайомити страхувальника з
умовами та правилами страхування;

2) протягом двох робочих днів, як
тільки стане відомо про настання
страхового випадку, вжити заходів щодо
оформлення всіх необхідних документів
для своєчасного здійснення страхової
виплати або страхового відшкодування
страхувальнику;

3) при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої визначається
умовами договору страхування або
законом.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції транспортний засіб марки
Ауді А8 Лонг, державний номерний знак
НОМЕР_1 на праві власності належить
позивачу ОСОБА_2 Згідно договору УБ
№0108814 добровільного страхування
транспортного засобу та супутніх
ризиків («КАСКО-ПРЕСТИЖ) від 08.05.2013 року,
що укладений між ПАТ «УСК «гарант-Авто»
та ОСОБА_2, автомобіль позивача
застрахований в ПАТ УСК «Гарант-Авто».

12 листопада 2013 року по вул.
Рижській - вул. Берлінського в м. Києві
за участю автомобіля марки Ауді А8 Лонг,
державний номерний знак НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_4 відбулась
дорожньо - транспортна пригода,
внаслідок якої транспортному засобу
були спричинені механічні пошкодження.

13.11.13 ОСОБА_2 письмою заявою
повідомила відповідача ( страховика)
про настання страхової події.

Згідно страхового акту № 000014862
від 05.02.2014 року, сума страхового
відшкодування, що підлягає до сплати
ОСОБА_2 становить 480 212, 65 грн., яка і
була визначена відповідачем і з нею
погодилась позивач.

ОСОБА_2 звернулась до ПАТ «УСК
«Гарант-Авто» із заявою, щодо виплати
страхового відшкодування, відповідно
до умов договору УБ № 0108814
добровільного страхування
транспортного засобу та супутніх
ризиків від 08.05.2013 року, у зв'язку із
шкодою, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що мала
місце 12.11.2013 року, належному позивачу
автомобілю марки Ауді А8 Лонг,
державний номерний знак АА8181 ІН.

Відповідно до припису ст. 990 ЦК
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката). Вказане
положення також відображене в ст. 25
Закону України «Про страхування».

ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на
виконання умов договору від 08.05.2013 року
сплачено ОСОБА_2 100 000,00 грн. суми
страхового відшкодування.

Виконавши частково взяті на себе
зобов'язання по виплаті страхового
відшкодування, відповідач залишок
суми у 380 212,65 грн. не виплатив, а тому
позивач і звернулась до суду за
захистом свого порушеного права та
стягнення невиплаченої суми.

Розглядаючи спір суд першої
інстанції в межах доводів позову повно
і всебічно дослідив обставини спору,
дав належну оцінку зібраним по справі
доказам, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює і у відповідності з
вимогами закону прийшов до
правильного висновку про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню, про що
ухвалив відповідне рішення.

Таким чином, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, висновків суду не
спростовують. Посилання відповідача на
ту обставину, що позивач не надала
суду доказів, які б підтверджували факт
настання ДТП, відсутня постанова про
притягнення винної особи до
адміністративної відповідальності,
суперечать матеріалам справи та самим
діям відповідача виходячи з
наступного.

Відповідально до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Проте вказана процесуальна норма
не дає підстав за будь-яких обставин
вважати не винною у ДПТ особу, відносно
якої не порушувалось кримінальної
справи і не складався протокол про
адміністративне правопорушення.

У цьому випадку вину такої особи
може бути підтверджено чи спростовано
іншими належними і допустимими
доказами, передбаченими ЦПК України
(ст. 57), зокрема письмовими доказами
тощо.

До ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяг із них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Отже, позивач на підтвердження
своїх позовних вимог та підтвердження
ДТП надала суду довідку №9300240 від
12.11.2013 ДАІ про вчинення ДТП між 3-а
автомобілями. Ксерокопія цієї довідки
(а.с.13-14) завірена штампом відповідача
ПАТ «УСК «ГАРАН-АВТО». Із вказаної
довідки слідує, що ДТП сталася
внаслідок порушення водієм ОСОБА_3
правил переїзду перехрестя.

Лише за умови перевірки настання
ДТП страхова компанія починає
виконувати умови договору та
виплачувати страхове відшкодування. І
це було зроблено після подання
власником автомобіля відповідних
документів. Розмір страхового
відшкодування у 480 212, 65 грн визначила
сама страхова компанія, почала
проводити виплату ( 100 000 грн.), а в
подальшому припинила без будь-яких на
то підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Не залучення до участі у справі
водія ОСОБА_3, на чому наголошував
відповідач у своїй апеляційній скарзі,
не впливає на права і обов'язки
відповідача і не є підставою для
скасування законного та
обгрунтованого рішення.

За таких обставин., судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги є
не суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення цього спору.

Оскільки рішення ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що підстав до його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу
Великородного Андрія Олексійовича -
представника Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант - Авто» відхилити.

Рішення Печерського
районного суду м. Києва від 01 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: