АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2974/2014
Головуючий в І інстанції: Крисанова В.І.
Доповідач: Вейтас І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 03 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас І.В.
Суддів:Цуканової І.В. Склярської І.В.
при секретарі:Благовещенській
О.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою виконуючого
обов'язки начальника відділу державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
Херсонської області на ухвалу
Іванівського районного суду
Херсонської області від 09 вересня 2014
року у справі за поданням відділу
державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Херсонської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В
И Л А:

В липні 2014 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у
виконавчому провадженні - фізичної
особи ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України.

Ухвалою Іванівського районного суду
Херсонської області від 09 вересня 2014
року подання старшого державного
виконавця залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відділ державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції вказує,
що суд безпідставно не взяв до уваги
такі докази ухилення боржником від
сплати аліментів, як факт виникнення
заборгованості зі сплати аліментів в
сумі 19282,49 грн., несплату аліментів,
ухилення від виконання рішення суду та
ігнорування боржником викликів
державного виконавця.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ВДВС, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем не надано доказів
на підтвердження факту ухилення особи
від виконання судового рішення та
зазначив, що наявність у боржника
заборгованості не є доказом ухилення
його від сплати аліментів.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду і вважає його таким, що
відповідає вимогам ЦПК України та
нормам матеріального права.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні ВДВС знаходиться виконавчий
лист № 2111/2281/2012 виданий 28 грудня 2012 року
Новотроїцьким районним судом
Херсонської області, про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини
зі всіх видів доходу, щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з
18.10.2012 року до досягнення старшою
дитиною. повноліття.

11 квітня 2013 року постановою державного
виконавця відкрито виконавче
провадження.

Згідно акту державного виконавця від 10
грудня 2013 року у боржника майно, що
підлягає опису та арешту за місцем його
проживання не виявлено.

11 лютого 2014 року управління Пенсійного
фонду України в Херсонській області
повернуло виконавчий лист до
виконавчої служби у зв'язку з
припиненням виплати пенсії через
тривале не проходження МСЕК.

13 лютого 2014 року державним виконавцем
за адресою місця проживання боржника
направлено виклик з вимогою з'явитись
до ВДВС 20 лютого 2014 року для вирішення
питання щодо подальшої сплати
аліментів. За даними державного
виконавця ОСОБА_5 на виклик не з'явився.

Станом на 16 червня 2014 року
заборгованість ОСОБА_5 по аліментам
склала 19282,49 грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які
відомості щодо працевлаштування
ОСОБА_5 та отримання ним доходів, докази
проведення перевірки майнового стану
шляхом запиту у компетентних органів
наявного у боржника майна.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено,
що питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну» громадянин України може
бути обмежений у праві виїзду за кордон
якщо відносно нього діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору у передбачених законом випадках.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
ненадання у строк, встановлений
державним виконавцем, достовірних
відомостей про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасна явка за викликом державного
виконавця; письмове повідомлення
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно, належні
боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням є будь-які свідомі діяння (дії
або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець ВДВС звернувся до
суду із поданням про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України, посилаючись на
наявність у особи невиконаних
зобов'язань, покладених на неї судовим
рішенням.

Матеріали справи не містять
достовірних відомостей, які б давали
підстави вважати, що ОСОБА_5 ухиляється
від виконання свого зобов'язання за
рішенням суду. Наявні в матеріалах
справи дані щодо відсутності у
боржника належного йому майна та
розмір заборгованості не можуть
свідчити про факт ухилення ОСОБА_5 від
виконання рішення суду. Наявність
статусу боржника у виконавчому
провадженні та непогашення боргу в
добровільному порядку не може
безумовно свідчити про ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням суду обов'язків, а сам
факт неможливості виконання боржником
таких обов'язків не може слугувати
підставою для задоволення подання
державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги ВДВС
колегією суддів до уваги не
приймаються як такі, що не ґрунтуються
на вимогах цивільного процесуального
закону та не підтверджені належними
доказами.

Враховуючи, що державним виконавцем не
доведено, а матеріали справи не містять
будь-яких доказів на підтвердження
ухилення ОСОБА_5 від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
відповідає вимогам цивільного
процесуального закону і підстави для
її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.315
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу виконуючого
обов'язки начальника відділу державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
Херсонської області відхилити.

Ухвалу Іванівського районного суду
Херсонської області від 09 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних прав шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: