Справа № 344/6177/13-ц
Провадження № 2/344/2139/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла
О.В.

секретаря Устинської
Н.С.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представників відповідача
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі ТВБВ №10008/055 Філії -
Івано-Франківського обласного
управління, ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору поруки та
відшкодування судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом
до відповідачів, в якому просив визнати
недійсним договір поруки від 16.06.2007
року за №98-1, посилаючись на те, що він
такий договір не підписував, а підпис в
ньому від його імені виконано іншою
особою. Просив позов задовольнити та
визнати недійсним вказаний договір
поруки та стягнути з відповідачів
понесені судові витрати.

В судовому засіданні сторона позивача
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила про їх задоволення,
посилаючись на обставини та підстави,
викладені в позовній заяві а також
просили стягнути з ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ТВБВ
№10008/055 Філії - Івано-Франківського
обласного управління судові витрати, в
подальшому подала суду заяви за
змістом якої просила позовні вимоги
задовольнити, а розгляд справи
продовжувати в їх відсутності.

Представники відповідача ОСОБА_5
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі ТВБВ
№10008/055 Філії - Івано-Франківського
обласного управління заперечили проти
задоволення позову, подали суду
письмове заперечення на позовну заяву,
за змістом якого оспорюваний договір
поруки є частиною невід'ємною частиною
кредитного договору, а оцінку
законності данного договору вже надано
судом при ухваленні заочного рішення
16.02.2011р., яким з поручителя ОСОБА_7
солідарно з боржником ОСОБА_6 стягнуто
заборгованість по кредитному договору
в користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» просили в задоволенні позову
відмовити, а в подальшому подали суду
заяви за змістом якої просили стягнути
з відповідача ОСОБА_6 судові витрати та
витрати понесені на проведення
почеркознавчої експертизи , розгляд
справи продовжувати в їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явився, хоча про час і місце
судового розгляду повідомлявся у
встановленому порядку, а тому,
заслухавши думку учасників процесу,
суд вважав за можливе провести розгляд
справи за відсутності відповідача
ОСОБА_6, про що не заперечували інші
учасники процесу.

Заслухавши пояснення сторони позивача
та сторони відповідача, дослідивши
матеріали справи, судом встановлені
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи
(а.с.158-159) 16.06.2007р. між позивачем ОСОБА_1,
відповідачами ОСОБА_6 та ВАТ «Державний
ощадний банк України», в особі в.о.
керуючого філією Богородчанського ВОБ
№6378 ОСОБА_8, правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» в
особі ТВБВ №10008/055 Філії -
Івано-Франківського обласного
управління, було укладено договір
поруки за №98-1.

На підставі п. 1.1 договору поруки
позивач взяв на себе зобов'язання перед
відповідачем - кредитором ПАТ
«Державний ощадний банк України»
відповідати за невиконання
відповідачем - боржником ОСОБА_6 усіх
його зобов'язань перед відповідачем
ПАТ «Державний ощадний банк України»,
що виникли за кредитним договороми №98
від 16.06.2007р., укладеного між
відповідачем ПАТ «Державний ощадний
банк України» та відповідачем ОСОБА_6, в
повному обсязі, а також додатковими
угодам до нього, що укладені та можуть
бути укладені в майбутньому.

На підтвердження своїх посилань про те,
що позивач особисто не підписувала
оскаржуваний договір поруки і їй про
нього стало відомо лише коли 17.06.2008р.
заступник прокурора
м.Івано-Франківська в інтересах ПАТ
«Державний ощадний банк України»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_9 та ОСОБА_1 про стягнення з
відповідачів в солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором
№98 від 16.06.2007р., сторона позивача,
звернулася до суду із заявою про
проведення судово-почеркознавчої
експертизи, проведення якої просила
доручити експертам НДКЦ при УМВС в
Івано-Франківській області.

Ухвалою суду від 14.08.2014р. клопотання
позивача задоволено та призначено у
справі судову почеркознавчу
експертизу, на вирішення якої
поставлено наступне запитання: чи
виконано підпис у договорі поруки №98-1
від 16.06.2007р. ОСОБА_1 особисто чи іншою
особою?

Згідно із висновком експерта НДЕКЦ при
УМВС України в Івано-Франківській
області №387 від 12.09.2014р., підписи від
імені ОСОБА_1 у договорі №98-1 від 16.06.2007р.
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою
(а.с.182-185).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним
(ч. 1-5 ст. 203 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

З огляду на висновок судової
почеркознавчої експертизи якою
встановлено, що договір поруки №98-1 від
16.06.2007 особисто позивачем не
підписувався, то позивач, відповідно,
не мав вільного волевиявлення щодо
його укладення та не бажав настання
правових наслідків, які договір поруки
собою обумовлював.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що договір поруки № 98-1 від 16.06.2007р. між
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
ОСОБА_6 та ОСОБА_1, за яким поручитель
ОСОБА_1 поручився перед банком за
виконання ОСОБА_6 вимог кредитного
договору №98 від 16.06.2007, слід визнати
недійсним, оскільки достовірно
встановлено, що позивач ОСОБА_1
вказаний договір поруки не підписував,
всі істотні умови оспорюваного
договору поруки не погоджував, а отже
відсутнє його волевиявлення як
учасника правочину на укладання
договору поруки і відповідно він не
може відповідати як поручитель за
зобов'язаннями відповідача ОСОБА_6 за
кредитним договором.

Виходячи з викладеного вище, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги слід задовольнити, визнавши
недійсним з моменту укладення договір
поруки №98-1 від 16.06.2007р., укладений між
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Також із відповідачів відповідно до
ст.ст.79, 88 ЦПК України слід стягнути в
солідарному порядку на користь
позивача понесені та документально
підтверджені судові витрати, що
складаються судового збору та витрат,
пов'язаних із проведенням судової
почеркознавчої експертизи.

На підставі викладеного та ст.ст. 3, 13, 16,
203, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 223
ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладення
договір поруки №98-1 від 16.06.2007р.,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України», ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі ТВБВ №10008/055 Філії -
Івано-Франківського обласного
управління (77701, Івано-Франківська обл.,
смт.Богородчани, вул.Шевченка, 20) та
ОСОБА_10 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий
Івано-Франківським МУВС від 12.02.1997, ІПН
НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1)
солідарно на користь ОСОБА_1 (паспорт
серії НОМЕР_4, виданий
Івано-Франківським МУВС від 26.07.2000, ІПН
НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2) -1129,89
гривень понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя :
О.В.
Шамотайло