Номер справи 623/2422/14-ц
Номер провадження 2/623/842/2014
РІШЕННЯ

іменем України

20 жовтня 2014 року м.
Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області

у складі: головуючого судді - Бутенка
В.М.

при секретарі судового засідання -
Костенко В.В.

судового розпорядника - Максименка Р.С.

за участю: представника позивачки -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Червонооскільської
сільської ради Ізюмського району
Харківської області про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування, -

в с т а н о в и в:

В серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Червонооскільської
сільської ради Ізюмського району
Харківської області про визнання права
власності на спадкове майно та просить
визнати за нею право власності на
житловий будинок під літ. «А-1» з
підвалом, загальною площею - 86,7 кв.м.,
житловою площею - 44,8 кв.м.; господарські
будівлі та споруди: літня кухня під літ.
«Б», сарай під літ. «В», сарай під літ.
«Д», сарай під літ. «Е», сарай під літ.
«Ж», сарай під літ. «И», сарай під літ.
«К», погріб під літ. «Г», убиральня під
літ. «З», паркан №1, ворота під №3 з
хвірткою під №2, колодязь під №4, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті бабусі ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4, та в порядку спадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, яка прийняла
спадщину, але не оформила спадкових
прав після смерті її матері ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 2-5).

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, її інтереси у судовому
засіданні представляла її представник
ОСОБА_2, яка підтримала позовні вимоги і
просить |||суд позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача
Червонооскільської сільської ради
Ізюмського району Харківської області
в судове засідання не з'явився, про час
і місце судового засідання
повідомлялася належним чином, надав
суду заяву про розгляд справи без їх
участі, заперечень на позов не мають|||
(а.с. 37).

Вислухавши пояснення представника
позивачки ОСОБА_2, перевіривши і
дослідивши матеріали справи|речі|, суд
прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлені факти і відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України
особа має конституційне право на
судовий захист своїх цивільних прав і
може звернутися із позовом про захист
порушеного, оспореного або невизнаного
права у спосіб, передбачений ЦК
України.

Позивачка на підставу своїх вимог
посилається на статті 15, 16, 210, 328, 392, 1218,
1220, 1222, 1261 та 1223 ЦК України, а згідно зі
ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду,
позивач за власним розсудом обирає
спосіб захисту. Обравши способом
захисту права на вчинення певних дій
(на підставі вказаних статей ЦК),
позивач в силу ст. 10 ЦПК України
зобов'язана довести правову та
фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підстави своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Книгою 6 ЦК України, а також спеціальним
законодавством, зокрема Законом
України «Про нотаріат», підзаконними
нормативними актами, визначено
нотаріальний порядок оформлення права
на спадщину, що відповідає
встановленій законодавством
сукупності функцій, притаманній
юрисдикційній діяльності судів та
нотаріусів.

Відповідно ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст.
1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи,
часом відкриття спадщини в такому
випадку є день смерті особи.
Спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270
ЦК України передбачено, що спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття
особою спадщини обумовлюється або
постійним проживанням спадкоємця із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, або, в разі відсутності
наведених вище обставин - поданням до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст.
1270 ЦК України строк.

Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народженні після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до змісту ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Як установлено судом і підтверджується
матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_4
померла бабуся позивачки ОСОБА_5, про що
в Книзі реєстрації смертей 02.04.2009 р.
зроблено актовий запис № 31
Червонооскільською сільською радою
Ізюмського району Харківської області,
яка за життя склала заповіт від 18
грудня 1996 року, відповідно до якого все
своє майно заповідала дочці ОСОБА_6 та
онуці ОСОБА_3 в рівних долях кожному
(а.с. 11, 10).

Після смерті ОСОБА_5 залишилося
спадкове майно у вигляді житлового
будинку з господарсько-побутовими
будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1.
Так, відповідно до довідки
Червонооскільської сільської ради від
17.07.2014 р. № 02-24/754, ОСОБА_5 належить
житловий будинку АДРЕСА_1, про що
свідчать записи в погосподарській
книзі № 13, номер об'єкту
погосподарського обліку № 1162 (а.с. 15).
Згідно довідки Червонооскільської
сільської ради від 21.07.2014 р. № 02-24/760, за
домоволодінням ОСОБА_5 на день смерті
згідно погосподарської книги за 2006-2010
роки № 15 обліковувалась земельна
ділянка площею 0,34 га, у тому числі 0,25 га
для будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16, 48-50).

Проте за життя ОСОБА_5 не встигла
провести відповідну державну
реєстрацію будинку та права власності
на нього відповідно до Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженої заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995р. № 56,
Правил державної реєстрації об'єктів
нерухомого майна, що знаходяться у
власності юридичних та фізичних осіб,
затверджених цим же наказом
Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995р. № 56, чи
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженим Наказом
Міністерства юстиції України від
07.02.2002р. № 7/5.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, та її
мати, ОСОБА_6, спадкоємці за заповітом,
вчиненим 18.12.1996р., прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_5 у порядку ч.3 ст. 1268
ЦК України, так як постійно з нею
проживали, у тому числі й на час
відкриття спадщини. Інших спадкоємців
за заповітом або за законом не має.
Вказані обставини підтверджуються
копіями свідоцтва про народження, про
шлюб, довідкою виконкому
Червонооскільської сільської ради від
17.07.2014р. № 02-24/755, витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про
укладення шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
виконавчому комітеті Млачівської
сільської ради Поліського району
Київської області 21 вересня 1985 року,
актовий запис №6, та зміни нею прізвища
на ОСОБА_6 (а.с. 6-7, 8, 9, 44-45, 51).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивачки,
ОСОБА_6, про що в Книзі реєстрації
смертей 22.06.2009 року зроблено актовий
запис № 53 Червонооскільською
сільською радою Ізюмського району
Харківської області, яка прийняла
спадщину, але не оформила спадкових
прав після смерті її матері ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4. Позивачка ОСОБА_3
прийняла спадщину після смерті матері
ОСОБА_6 у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України,
так як постійно з нею проживала на час
відкриття спадщини. Інших спадкоємців
першої черги спадкування за законом не
має. Вказані обставини підтверджуються
копіями свідоцтва про смерть, про
народження та довідкою виконкому
Червонооскільської сільської ради від
28.07.2014 року №02-24/771 (а.с. 8, 13, 14).

На момент створення житлового будинку
з господарсько-побутовими будівлями,
що знаходяться по АДРЕСА_1, державна
реєстрація права власності на житлові
будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР.
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56. Зазначений нормативний акт
передбачав державну реєстрацію
будівель, споруд, державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
проте виникнення права власності на
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації до часу набрання
чинності ЦК та Законом України від 1
липня 2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

На момент закінчення спадкодавцем
будівництва у 1983 році діяло наступне
законодавство, яке регулювало
виникнення права власності, зокрема
положеннями ЦК УРСР 1963 року. Законом
України «Про власність», Інструкцією
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від 31
січня 1966 року. Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, та іншими нормативними актами. За
змістом зазначених нормативних актів
виникнення права власності на житлові
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації цього права.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих було затверджено зразки
довідок про право власності
колгоспного (селянського) двору на
жилий будинок та про право власності
робітника чи службовця на жилий
будинок.

До компетенції виконкомів місцевих Рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року № 56. передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Проте, незважаючи на внесення записів у
погосподарські книги про належність
домоволодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5,
вона за життя так і не зареєструвала (не
оформила) своє право власності в БТІ.

Інших спадкоємців за заповітом або
черги спадкування за законом не має.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Отже, право на оформлення спадщини у
судовому порядку пов'язане з відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину.

У відповідності до п.1 Глави 13 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок),
нотаріус відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо не подано
відомості (інформацію) та документи,
необхідні для вчинення нотаріальної
дії.

Згідно п. 3 Глави 13 Порядку нотаріус на
вимогу особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії,
зобов'язаний викласти причини відмови
в письмовій формі і роз'яснити порядок
її оскарження. У цих випадках нотаріус
протягом трьох робочих днів виносить
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії.

Відповідно до Листа Верховного Суду
України від 29 жовтня 2008 року № 19-3767/0/8-08
(пункт 11) при розгляді справ про
визнання права власності на спадкове
майно необхідно враховувати, що за
наявності правовстановлюючих
документів на нього, документального
підтвердження місця, часу відкриття
спадщини, підстав закликання до
спадкування та за відсутності спору
між спадкоємцями свідоцтво про право
на спадщину на підставі статей 1296, 1297
Цивільного кодексу України, ст. 34
Закону України від 2 вересня 1993 р. №
3425-ХІІ «Про нотаріат» видається
нотаріусом.

Судом встановлено, що у липні 2014 року
позивачка звернулась до нотаріуса за
видачею свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно - житловий
будинок з господарськими будівлями,
які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті бабусі ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4, та в порядку спадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, яка прийняла
спадщину, але не оформила спадкових
прав після смерті її матері ОСОБА_5.
Позивачка також після звернення до
нотаріальної контори з питань
отримання свідоцтва про право спадщину
за заповітом та за законом, почала
збирати необхідні документи за
запитами нотаріуса. Проте стало відомо,
що за життя її бабуся ОСОБА_5 не провела
державної реєстрації свого права
власності на об'єкт нерухомості й вона
не може отримати витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином нотаріус не має можливості
оформити їй свідоцтво про право на
спадщину на вказане майно й Листом
Ізюмської державної нотаріальної
контори від 25.07.2014р. № 1935/02-14
рекомендовано звернутися до суду з
питання визнання права власності на
вказаний будинок у порядку спадкування
(а.с. 23, 24).

Отже, ОСОБА_5 належав житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1, 1960-1983 років
побудови, де вона постійно мешкала, що
підтверджується:

- технічним паспортом, виготовленим
03.07.2014 р. КП «Архітектурне бюро та бюро
технічної інвентаризації Ізюмського
району», де в характеристиці будинку,
господарьких будівель та споруд
вказано рік побудови - 1960-1983 р. (а.с. 17-21),

- довідками виконкому
Червонооскільської сільської ради від
17.07.2014 р. № 02-24/754, від р. № 02-24/755 та від
21.07.2014 р. № 02-24/760, де зазначено, що ОСОБА_5
постійно проживала у будинку АДРЕСА_1,
про те, що згідно погосподарської книги
№ 13 Червонооскільської сільської ради
вказаний будинок належить ОСОБА_5
(особовий рахунок НОМЕР_1), а також те, що
за домоволодінням ОСОБА_5
обліковувалась земельна ділянка 0,25 га
для будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд за адресою: АДРЕСА_1
(погосподарська книга № 15
Червонооскільської сільської ради;
особовий рахунок НОМЕР_2) (а.с. 15-16, 48-50).

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця
права, на спадщину.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.
1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на
спадщину, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтва
про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК)
та не здійснив його державної
реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Отже, позивачка прийняла спадщину від
померлої бабусі ОСОБА_5 та матері
ОСОБА_6 у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
так як на час відкриття спадщини вона
постійно проживала разом із померлими,
та зверталася із відповідною заявою до
Ізюмської державної нотаріальної
контори Харківської області у липні 2014
року.

У відповідності до відповіді Ізюмської
державної нотаріальної контори
Харківської області від 06.10.2014 року №
2514/01-16 вбачається, що після смерті гр.
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, та гр.
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, спадкова
справа відсутня та не заводилась (а.с.
42).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Таким чином незважаючи на те, що у
спадкодавця відсутні
правовстановлюючі документи на
житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями, що
знаходяться по АДРЕСА_1, який збудовано
до 05.08.1992 р. (моменту прийняття
нормативних актів щодо введення в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів) та до 01.01.2004 р. (моменту
набрання чинності норм, які пов'язували
набуття права власності з моментом
державної реєстрації), враховуючи
наявність записів у погосподарській
книзі про належність домоволодіння
ОСОБА_5, відповідних довідок
Червонооскільської сільської ради
Ізюмського району Харківської області,
а також технічного паспорту від 03.07.2014
р., складеного за результатами
інвентаризації, суд вважає, що вказане
майно входить до складу спадщини та
позивачка має право на визнання за нею
права власності у порядку спадкування
на спадщину за заповітом після смерті
бабусі та на спадщину за законом після
смерті матері.

У задоволенні позовних вимог
відповідач не заперечував.

Порушень чиїх або законних прав, свобод
чи інтересів не виявлено.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судові витрати, які позивачка сплатила
за судовий збір, не компенсуються їй у
зв'язку із вимогами про це позивачки
(а.с. 1-2).

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Червонооскільської
сільської ради Ізюмського району
Харківської області про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на: житловий будинок під літ.
«А-1» з підвалом, загальною площею - 86,7
кв.м., житловою площею - 44,8 кв.м.;
господарські будівлі та споруди: літня
кухня під літ. «Б», сарай під літ. «В»,
сарай під літ. «Д», сарай під літ. «Е»,
сарай під літ. «Ж», сарай під літ. «И»,
сарай під літ. «К», погріб під літ. «Г»,
убиральня під літ. «З», паркан №1,
ворота під №3 з хвірткою під №2,
колодязь під №4, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за заповітом після смерті бабусі
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, та в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5, яка прийняла спадщину, але
не оформила спадкових прав після
смерті її матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Правовстановлюючі документи на право
приватної власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_5 - визнати
втративши силу.

Судові витрати по справі залишити за
позивачкою ОСОБА_3.

Рішення|розв'язання,вирішення,розв'язу
вання| може| бути| оскаржене| в
апеляційному| порядку|ладу|| в 10-денний|
строк з дня проголошення| рішення, а
неприсутніми сторонами у той же строк з
дня отримання копії
рішення,|розв'язання,вирішення,розв'язу
ван шляхом| подачі апеляційної скарги|
до Апеляційного суду Харківської
області через Ізюмський міськрайонний
суд.

Головуючий: суддя -

Повний текст рішення складено 24 жовтня
2014 року.