Справа №618/975/14-ц
Провадження №2/618/402/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року Дворічанський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого - судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря Будної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в cмт.Дворічна
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство
«Приватбанк» (надалі «ПАТ
«Приватбанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 24713,26 гривень, а також судових
витрат пов'язаних зі зверненням до
суду, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що відповідач по справі
добровільно не погашає заборгованість
за кредитом, чим порушує умови
кредитного договору б/н від 22 червня 2009
року укладеного між «ПАТ «Приватбанк»
та ОСОБА_1

Представник позивача Глотов О.М. в
судове засідання не з'явився, надавши
заяву, в якій просив суд справу
розглянути у його відсутність та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, не заперечує проти винесення
заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
повторно не з'явилася, не повідомивши
про причини неявки. Про час і місце
судового засідання вона повідомлялася
належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74
ЦПК України, викликаючись в суд через
оголошення, про що свідчить публікація
оголошення судді про його виклик в
газеті «Слобідський край» від 01
листопада 2014 року за № 131 (22095), причину
своєї неявки до суду відповідач не
повідомила. Відповідно до положень ч. 9
ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням
оголошення про виклик відповідача, він
вважається належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

22 червня 2009 року між ПАТ «Приватбанк»
(надалі - Банк) та ОСОБА_1 (надалі -
Позичальник) був укладений кредитний
договір б/н (надалі - Кредитний договір),
згідно з яким Банк надав Позичальнику
кредит в сумі 15000,00 гривень, видавши
пластикову картку з вказаними коштами
зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом. Позичальник зобов'язався
здійснювати погашення кредиту та
сплату відсотків у повному обсязі на
умовах, передбачених договором,
зобов'язався повністю повернути
кредит, сплатити нараховані відсотки.
(а.с.15-21).

ПАТ «Приватбанк» виконало умови
Кредитного договору, надавши
Позичальнику кредитні кошти.

Позичальник, ухиляється від взятих на
себе зобов'язань по сплаті кредитних
платежів та відсотків за користування
кредитом, а саме: не сплачує відсотки за
користування кредитом, не проводить
часткове погашення кредиту у строки
передбачені Кредитним договором.
Станом на 31 серпня 2014 року
заборгованість по Кредитному договору
становить 24713,26 гривень, де:

- 14621,65 гривень - заборгованість за
тілом кредиту;

- 8338,60 гривень - заборгованість за
відсотками;

- 100,00 гривень - заборгованість по
комісії;

- 1653,01 гривень - заборгованість по
судовим штрафам (а.с.6-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Частиною 3 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Позивачем надано достатньо належних і
допустимих доказів для задоволення
позовних вимог.

Відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 11,
57, 60 ЦПК України, належних та допустимих
доказів наявності підстав для відмови
у задоволенні позовних вимог не надано.

Суд бере до уваги як належний і
допустимий доказ розрахунок
заборгованості по кредиту, наданий
позивачем (а.с.6-14), який обгрунтовується
умовами кредитного договору і нічим не
спростовується.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції
України, основними засадами
судочинства є, зокрема, законність,
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом,
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилався представник позивача, як
на підставу своїх вимог, вивчивши
матеріали справи, суд ухвалює рішення
про задоволення позову.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України суд
стягує з відповідача на користь
позивача 247 гривень 13 копійок судового
збору та витрати, пов'язані з викликом
відповідача через оголошення в пресі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» 24713 (двадцять чотири
тисячі сімсот тринадцять) гривень 26
(двадцять шість) копійок у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» 247 (двісті сорок сім)
гривень 13 (тринадцять) копійок судового
збору та витрати пов'язані з подачею
оголошення в пресі в сумі 424 (чотириста
двадцять чотири) гривні 20 (двадцять)
копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Дворічанський районний суд
Харківської області. Апеляційна скарга
подається протягом 10 (десяти) днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
(десяти) днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
(десяти) днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя
Бунін Є.О.