Номер провадження: 22-ц/785/3758/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі: головуючого
судді Сидоренко І.П., суддів
Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при
секретарі Железнові В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 і апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на ухвалу
Великомихайлівського районного суду
Одеської області від 21 серпня 2013року
про затвердження мирової угоди по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

встановила:

25 червня 2012р. ОСОБА_4 звернулася до суду
з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу
за договором позики в сумі 157000грн.,
судові витрати в сумі 1570грн., і за
правову допомогу в сумі 500грн.,
посилаючись на те, що відповідач за
розпискою від 26 липня 2010року отримав
від неї в борг 157000грн., які зобов'язався
повернути до 01 січня 2011р., але не
повернув.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та
стверджував, що гроші у ОСОБА_4 він не
позичав, а написав розписку про
отримання грошей у зв'язку з тиском,
який чинила ОСОБА_4, оскільки він
створив іншу сім'ю та ОСОБА_4. наполягає,
що він повинний повернути їй саме
вказану суму, як компенсацію за майно в
період шлюбу з 03 листопада 2005р. до
червня 2011р. (а.с.21-23).

Рішенням суду від 07 серпня 2012р. позов
ОСОБА_4 був задоволений. Суд стягнув з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за
договором позики в сумі 157000грн.,
судовий збір в сумі 1570грн., правову
допомогу в сумі 500грн. (а.с.49-50).

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10 жовтня 2012р. рішення суду
від 07 серпня 2012р. було залишено без
змін, апеляційна скарга ОСОБА_2 була
відхилена (а.с.73-75).

09 серпня 2013р. до суду було подано мирову
угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
яка була затверджена ухвалою
Великомихайлівського районного суду
Одеської області від 21 серпня 2013р.
(а.с.78, 80-81).

Суд визнав мирову угоду, укладену 09
серпня 2013р. в процесі виконання рішення
від 07 серпня 2012р. у цивільній справі №
1508/1213/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, за
якою ОСОБА_2 передає в рахунок
погашення боргу у власність ОСОБА_4
наступне майно:

- комбайн ДОН-1500 з реєстраційним НОМЕР_1,
1995р.в., заводський НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3
з жаткою для збирання зерна і причепом
для її перевезення, пристроєм для
збирання соняшника і кукурудзи,
належний боржнику згідно свідоцтва про
реєстрацію машини серії НОМЕР_4
виданого 26 листопада 2008року
Великомихайлівським Держтехнаглядом,
який сторони оцінюють у 25000 (двадцять
п'ять тисяч) гривень;

- домоволодіння по АДРЕСА_1, належне
боржнику згідно свідоцтва про право
власності виданого 09 вересня 2003р.
Полєзненською сільською радою та
зареєстрованого 08 жовтня 2003р.
Великомихайлівським бюро технічної
інвентаризації за реєстраційним
номером 2959554, номер запису 277 в книзі 26,
який сторони оцінюють у 25000 (двадцять
п'ять тисяч) гривень.

Залишок боргу становить 59070грн.
(п'ятдесят дев'ять тисяч сімдесят), які
боржник ОСОБА_2 сплачує стягувачу
ОСОБА_4 до 31 грудня 2014р., а комбайн і
домоволодіння передаються боржником
стягувачу за актом приймання передачі
разом із свідоцтвом про реєстрацію
машини, свідоцтвом про право власності
на домоволодіння та технічним
паспортом на нього.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики було закрито.

Не погодившись з ухвалою суду про
затвердження мирової угоди, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу (а.с.83, 109, 124, 132).

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10 квітня 2014р. ОСОБА_2 було
поновлено строк на апеляційне
оскарження ухвали суду від 21 серпня
2013р. (а.с.135-136).

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10 червня 2014р. цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики
було повернуто до суду першої
інстанції для вирішення питання,
пов'язаного з поданням зауважень на
протокол судового засідання від 21
серпня 2013р. (а.с.176).

Ухвалою суду першої інстанції від 12
серпня 2014р. відмовлено у задоволені
заяви ОСОБА_2 про зауваження на
протокол судового засідання від 21
серпня 2013р. (ас.187).

Ухвалою апеляційного суду від 22
вересня 2014р. апелянту ОСОБА_3 було
поновлено строк на апеляційне
оскарження ухвали
Великомихайлівського районного суду
Одеської області від 21 серпня 2013р. про
затвердження мирової угоди (а.с.199).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду від 21 серпня 2013р.,
посилаючись на те, що вказана ухвала
постановлена в порушені вимог
процесуального та матеріального права,
оскільки він не був в судовому
засіданні при вирішенні питання про
затвердження мирової угоди, він не
знав, що він підписав мирову угоду, яку
йому надала ОСОБА_4, та обманним шляхом
подала від його імені вказану мирову
угоду (а.с.83,109).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалу суду від 21 серпня 2013р.,
посилаючись на те, що вказана ухвала
постановлена в порушені вимог
процесуального та матеріального права,
та порушує права її та малолітньої
дитини, оскільки предметом мирової
угоди є будинок, який є єдиним місцем їх
проживання (а.с.189-191).

Заслухавши суддю-доповідача, осіб
які з'явилися до суду, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню, а
ухвала суду про затвердження мирової
угоди скасуванню з направленням справи
до суду першої інстанції для
подальшого розгляду по суті з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 п.4 ст.311
ЦПК України підставами для скасування
ухвали суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

З матеріалів справи вбачається, що 25
червня 2012р. ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за
договором позики в сумі 157000грн., судові
витрати в сумі 1570грн., і за правову
допомогу в сумі 500грн., посилаючись на
те, що відповідач за розпискою від 26
липня 2010року отримав від неї в борг
157000грн., які зобов'язався повернути до 01
січня 2011р., але не повернув.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та
стверджував, що гроші у ОСОБА_4 він не
позичав, а написав розписку про
отримання грошей у зв'язку з тиском,
який чинила ОСОБА_4, оскільки він
створив іншу сім'ю та ОСОБА_4. наполягає,
що він повинний повернути їй саме
вказану суму, як компенсацію за майно в
період шлюбу з 03 листопада 2005р. до
червня 2011р. (а.с.21-23).

Рішенням суду від 07 серпня 2012р. позов
ОСОБА_4 був задоволений. Суд стягнув з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за
договором позики в сумі 157000грн.,
судовій збір в сумі 1570грн., правову
допомогу в сумі 500грн. (а.с.49-50).

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10 жовтня 2012р. рішення суду
від 07 серпня 2012р. було залишено без
змін, апеляційна скарга ОСОБА_2 була
відхилена (а.с.73-75).

На а.с.77 знаходиться заява подана 03
листопада 2012р. ОСОБА_4 про видачу
виконавчого листа.

На а.с.78 знаходиться мирова угода від 09
серпня 2013р., подана до суду першої
інстанції 09 серпня 2013року, як стверджує
ОСОБА_4 нею та ОСОБА_2

Згідно ухвали Великомихайлівського
районного суду Одеської області від
21серпня 2013р. вказана мирова угода була
затверджена судом (а.с.80-81).

Затвердивши вказану мирову угоду, суд
першої вказав, що сторони досягли
взаємної домовленості про добровільне
урегулювання спору та укладення
мирової угоди.

Відповідно до умов мирової угоди
ОСОБА_2 передає в рахунок погашення
боргу у власність ОСОБА_4 наступне
майно:

- комбайн ДОН-1500 з реєстраційним НОМЕР_1,
1995р.в., заводський НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3
з жаткою для збирання зерна і причепом
для її перевезення, пристроєм для
збирання соняшника і кукурудзи,
належний боржнику згідно свідоцтва про
реєстрацію машини серії НОМЕР_4
виданого 26 листопада 2008року
Великомихайлівським Держтехнаглядом,
який сторони оцінюють у 25000 (двадцять
п'ять тисяч) гривень;

- домоволодіння по АДРЕСА_1, належне
боржнику згідно свідоцтва про право
власності виданого 09 вересня 2003р.
Полєзненською сільською радою та
зареєстрованого 08 жовтня 2003р.
Великомихайлівським бюро технічної
інвентаризації за реєстраційним
номером 2959554, номер запису 277 в книзі 26,
який сторони оцінюють у 25000 (двадцять
п'ять тисяч) гривень.

Залишок боргу становить 59070 (п'ятдесят
дев'ять тисяч сімдесят) гривень, які
боржник ОСОБА_2 сплачує стягувачу
ОСОБА_4 до 31 грудня 2014р., а комбайн і
домоволодіння передаються боржником
стягувачу за актом приймання передачі
разом із свідоцтвом про реєстрацію
машини, свідоцтвом про право власності
на домоволодіння та технічним
паспортом на нього.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики було закрито.

Судова колегія не може
погодитися з вказаною ухвалою,
оскільки вона постановлена у порушені
вимог закону.

Частиною 1 ст. 372 ЦПК України
передбачено, що мирова угода, укладена
між сторонами, або відмова стягувача
від примусового виконання в процесі
виконання рішення подається в
письмовий формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.

В ухвалі суду вказано, що через відділ
державної виконавчої служби
Великомихайлівського управлення
юстиції до суду надійшла укладена між
сторонами виконавчого провадження
мирова угода, але в матеріалах справи
відсутні дані про те, що саме відділ
державної виконавчої служби
Великомихайлівського управлення
юстиції направив до суду першої
інстанції укладену між сторонами
виконавчого провадження мирову угоду.

В ухвалі суду вказано, що в
судовому засіданні сторони зробили
спільну заяву і надали суду укладену та
підписану ними мирову угоду з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок, але в матеріалах справи
відсутня така заява сторін, на яку
зробив суд посилання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК
України суд має право перевірити і не
визнати мирову угоду або не прийняти
відмови стягувача від примусового
виконання, якщо це суперечить закону
або порушує права чи свободи інших
осіб.

Судом першої інстанції вказані
вимоги ЦПК України не були враховані,
та не було перевірено порушує чи ні
мирова угода права чи свободи інших
осіб, оскільки в будинку, який нібито
ОСОБА_2 за мировою угодою передав
ОСОБА_4, також мешкає дружина ОСОБА_2 і
неповнолітня дитина та вказаний
будинок є єдиним місцем їх проживання.

Не зважаючи на те, що суд першої
інстанції ухвалою від 12 серпня 2014р.
відмовив у задоволені заяви
відповідача ОСОБА_2 про внесення
зауважень на протокол судового
засідання від 21 серпня 2013р., оскільки
ОСОБА_2 стверджував, що він не був
присутній в судовому засіданні 21
серпня 2013р., судова колегія вважає, що
вказані обставини заслуговують на
увагу, так як судом першої інстанції в
порушені вимог ч.1 ст.197ЦПК України під
час судового розгляду питання про
затвердження мирової угоди не було
здійснено повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що позбавило відповідача
ОСОБА_2 доказувати його відсутність в
судовому засіданні.

Судова колегія з урахуванням
обставин по справі, які свідчать, що
відповідач ніколи не визнавав позовні
вимоги ОСОБА_4, з урахуванням того, що
предметом мирової угоди є передача
будинку, який є єдиним місцем
проживання сім'ї відповідача, дійшла до
переконливого висновку, що відповідач
не міг погодитися на укладення мирової
угоди в тому вигляді, як вона була
затверджена судом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

На підставі наведеного судова
колегія вважає, що ухвала суду про
затвердження мирової угоди прийнята з
порушенням вимог матеріального та
процесуального права та підлягає
скасуванню з направленням питання про
затвердження мирової угоди на новий
розгляд.

Керуючись ст.ст.304, 307, п.3 ч.1 ст.312,
ст.ст.317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Великомихайлівського районного
суду Одеської області від 21 серпня
2013року про затвердження мирової угоди -
скасувати, питання про затвердження
мирової угоди по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
Сидоренко І.П.

Судді
Погорєлова С.О.

Цюра Т.В.