Справа № 130/2100/14-ц Провадження №
22-ц/772/2881/2014Головуючий в суді першої
інстанції Камінський В. П.Категорія 27
Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі головуючого Сала Т.Б., суддів
Зайцева А.Ю., Луценко В.В., при секретарі
Торбасюк О.І., за участю представника
ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» на заочне рішення
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 13.08.2014 року
ухвалене у цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

встановила:

В липні 2014 р. ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулось в суд з вказаним
позовом. В обґрунтування своїх вимог,
зазначило, що 28.03.2013 року між ПАТ «ОТП
Банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладений
договір про надання споживчого кредиту
№. За даним договором відповідачу
було надано кредит у сумі 16 820 грн. 15%
річних на строк 36 місяців на споживчі
цілі та придбання послуг продавців.
Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, надавши відповідачу кредит. В
свою чергу відповідач зобов'язання за
Договором не виконувала належним
чином, в результаті чого, станом на
27.06.2014 року, виникла прострочена
заборгованість, на загальну суму 20 826,02
грн., яка складається з: заборгованості
по тілу кредиту - 16820 грн.;
заборгованості по відсоткам - 1 830,02 грн.;
комісії за розрахункові операції - 2 176.

18.12.2013 року між позивачем та ПАТ «ОТП
Банк» було укладено договір факторингу
№ 18/12/2013, відповідно до якого банк
передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
прийняв право вимоги до позичальника, а
саме ОСОБА_2, що випливає із умов
кредитного договору.

Позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість по
кредитному договору в сумі 20 826,02 грн. та
судовий збір.

Заочним рішенням Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 13.08.2014 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало
апеляційну скаргу в якій просить
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги. При цьому скаржник вважає
оскаржуване рішення необґрунтованим
та таким, що не ґрунтується на законі.
Судом першої інстанції безпідставно не
взято до уваги договір факторингу від
18.12.2014 року; витяг з додатку до договору,
а отже неповно з'ясовані усі обставини
справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що між ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_2 був укладений 28.03.2013
року договір про надання споживчого
кредиту №, відповідно до якого
відповідачу було надано кредит у сумі 16
820,00 грн. зі сплатою 15 % річних на строк 36
місяців на споживчі цілі, що
підтверджується копією вказаного
Договору (а. с. 6-8).

ПАТ "ОТП Банк" свої зобов'язання за
договором виконав в повному обсязі,
надав ОСОБА_2 кредит у визначеному
договором розмірі. Однак, ОСОБА_2 умови
кредитного договору, щодо своєчасної
сплати коштів по кредиту, не виконує. У
зв'язку з цим станом на 27.06.2014 року
утворилася заборгованість в розмірі 20
826,02 грн., яка складається з:
заборгованості по тілу кредиту - 16 820
грн.; заборгованості по відсоткам - 1 830,02
грн.; комісії за розрахункові операції -
2 176 грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості (а. с.18).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

18.12.2013 року в силу п.3.6 Кредитного
договору, ПАТ «ОТП Банк» уклало договір
факторингу №18/12/2013 з ТОВ «ОТП Факторинг
Україна». Відповідно до умов якого, ПАТ
«ОТП Банк» (первісний кредитор)
передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
(новий кредитор) прийняв право грошової
вимоги та став кредитором за кредитним
договором, укладеним із ОСОБА_2, в
розмірі портфеля заборгованості в
розмірі 20 826, 02 грн. (а. с. 10-14).

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України
передбачено, що предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Отже до ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо
права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним
договором № від 28.03.2013 р.
укладеного між останньою та ПАТ «ОТП
Банк».

Відповідно до ст. 1082 ЦК України
боржник зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач повідомляв позичальника
ОСОБА_2 про те, що на підставі,
зазначеного вище, договору факторингу
від 18.12.2013 року право вимоги її
заборгованості відступлене ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» (а. с. 16).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог банку, суд першої інстанції, в
противагу встановленим обставинам по
справі, а саме укладеного 18.12.2013 року
між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ
«ОТП Банк» договору факторингу №
18/12/2013, виходив з того, що позивачем не
додано до вказаного договору копії
всіх документів, що підтверджують факт
набуття позивачем прав вимоги за даним
кредитним договором.

З висновками суду першої інстанції не
можливо погодитись.

Відповідно до витягу до договору
факторингу №18/12/2013 від 18.12.2013 року
доданого, в судовому засіданні
представником позивача, ПАТ «ОТП Банк»
передало право грошової вимоги
позивачу за кредитним договором
укладеним із ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як
позивача, в силу ст. 60 ЦПК України,
покладається обов'язок довести ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог. Тоді як на ОСОБА_2,
як відповідача, в силу цієї статті
покладається обов'язок довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх заперечень.

Однак, відповідачем доводи позовних
вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не
заперечувались та взагалі не
спростовуються жодними доказами, в
тому числі і розрахунок
заборгованості.

Таким чином ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» має право ставити вимоги про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № укладеним із ОСОБА_2
28.03.2013 року, а відповідач, в силу статей
1054, 1050, 526, 514 ЦК України, зобов'язаний
повернути цей борг позивачу.

Судом першої інстанції неповно
досліджені і оцінені обставини по
справі, а тому заочне рішення
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 13.08.2014 року
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

У відповідності до правил частини 5
статті 88 ЦПК України вирішуючи
питання про розподіл судових витрат
після ухвалення нового судового
рішення, ОСОБА_2 має сплатити судовий
збір в дохід держави виходячи із 1% від
розміру задоволених позовних вимог та
судовий збір за подання апеляційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" задовольнити.

Заочне рішення Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 13.08.2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, паспорт серія
НОМЕР_1, ідентифікаційний НОМЕР_2, на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" заборгованість за кредитним
договором № від 28.03.2013 року, яка
станом на 27.06.2014 року складає 20 826,02 грн.,
з яких: заборгованість по тілу кредиту -
16 820 грн.; заборгованість по відсоткам - 1
830,02 грн.; комісія за розрахункові
операції - 2 176 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" витрати по сплаті судового
збору у розмірі 243 грн. 60 коп. за подання
позовної заяви та 121 грн. 80 коп. судовий
збір за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
/підпис/

Судді:
/підписи/

Згідно з оригіналом: