справа № 179/1843/14-ц
провадження № 2/179/636/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р. Магдалинівський районний
суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук
Т.А.

при секретарі Солодовій І.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Магдалинівка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовомОСОБА_1 до
Олександрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - Магдалинівська
державна нотаріальна контора про
визнання права спільної сумісної
власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2014 року до Магдалинівського
районного суду Дніпропетровської
області надійшла позовна заяваОСОБА_1
до Олександрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, третя особа
- Магдалинівська державна нотаріальна
контора про визнання права спільної
сумісної власності на житловий
будинок.

Ухвалою Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 27
листопада 2014 року долучено до участі у
розгляді вказаної справи
співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позивач в позові посилається на те, що 10
червня 2014 року вона звернулася із
заявою до Магдалинівської державної
нотаріальної контори з проханням
видати свідоцтво про право власності
на частку будинку АДРЕСА_1.

12.08.2014 року нотаріальною конторою
відмовлено позивачеві у видачі
свідоцтво про право власності на
частку будинку, оскільки відсутні
правовстановлюючі документи та
запропоновано звернутися до суду.

Між ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб
05.09.1980 року, який розірвано 24.12.2001 року.

У 1983 році позивач з її чоловіком ОСОБА_4
придбали будинок для спільного
проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно домовленості з колишнім
чоловіком - ОСОБА_4 переїхав проживати
до своїх батьків, де і помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а позивач із 1983 року
по теперішній час проживає у будинку
придбаному за час шлюбу.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 був
придбаний під час шлюбу за спільні
кошти та знаходився у спільній
сумісній власності без виділу часток, а
тому має право на ? частину цього
будинку, як дружина. Тому позивач
вимушена звертатися до суду та просить
визнати будинок спільним сумісним
майном подружжя та визнати за нею право
власності на ? частину домоволодіння.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві. Крім того, позивач зазначила, що
має право на ? частину домоволодіння,
яке придбане за час шлюбу з ОСОБА_4,
вважає вказане майно спільною сумісною
власністю.

Відповідачі в судовому засіданні
зазначили, що необхідно вирішити
справу відповідно до вимог
законодавства, оскільки вони є
спадкоємцями першої черги після смерті
їхнього батька ОСОБА_4 та мають право на
спадкування.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, надавши до суду
заяву, в якій прохали розглянути справу
без їхньої участі.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд вважає, що у
задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити за наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 , 36 СК
України, шлюбом є сімейний союз жінки
та чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Шлюб є підставою для виникнення
прав та обов'язків подружжя.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_4
зареєстрували шлюб 05.09.1980 року (а. с. 7).

Статтею 68 СК України визначено, що
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Розпоряджання
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, після розірвання
шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою,
відповідно до Цивільного кодексу
України.

24.12.2001 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
розірвано, згідно свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, 70 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. У разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до записів у
погосподарській книзі № 2
Олександрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області - житловий
будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 (а. с.
12). Позивач із 1983 року проживає у
вказаному домоволодінні.

У відповідності до ст. 1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи. Часом відкриття спадщини
є день смерті особи.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, актовий запис № 08 (а. с. 61).

Згідно ст. 70 Закону України «Про
нотаріат» , у разі смерті одного з
подружжя свідоцтво про право власності
на частку в їх спільному майні
видається нотаріусом на підставі
письмової заяви другого з подружжя з
наступним повідомленням спадкоємців
померлого, які прийняли спадщину. Таке
свідоцтво може бути видано на половину
спільного майна.

На підставі письмової заяви
спадкоємців, які прийняли спадщину, за
згодою другого з подружжя, що є живим, у
свідоцтві про право власності може
бути визначена і частка померлого у
спільній власності.

Свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з них видається
нотаріусом за місцем відкриття
спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 позивач звернулася
до нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право власності
на частку будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 72),
але листом нотаріуса було відмовлено у
видачі свідоцтва про право власності
на частку домоволодіння, у зв'язку з
тим, що відсутні правовстановлюючі
документи на житловий будинок (а. с. 13).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1226 ЦК України
передбачено, що частка у праві спільної
сумісної власності спадкується на
загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі

Оскільки позивачем заявлено вимоги
щодо визнання за будинку спільним
сумісним майном подружжя та визнати за
нею право власності на ? частину
домоволодіння, суд розглядає заяву в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін, у відповідності до ч. 1
ст. 11 ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що за
життя ОСОБА_4 позивач не зверталася до
суду із вимогами щодо поділу майна, яке
є спільною сумісною власністю. Позивач
після смерті ОСОБА_4 звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право власності
на частку спільного житлового будинку,
однак на час відкриття спадщини шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний, у
зв'язку із чим позивач не може
вважатися одним із подружжя. Крім того,
ОСОБА_1 із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 до
нотаріальної контори не зверталася,
вимоги щодо визнання за нею права
власності на частку спільної сумісної
власності в порядку спадкування не
заявлено.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

У зв'язку із тим, що відсутні підстави
для визнання за позивачем будинку
спільним сумісним майном подружжя та
визнання за нею права власності на ?
частину домоволодіння, суд вважає, що
необхідно відмовити у задоволенні
вимог.

Керуючись ст. ст. 15, 60, 156, 209, 213-215, 218
ЦПК України, 1218, 1225, 1268-1270, 1273 ЦК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимогОСОБА_1 до
Олександрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - Магдалинівська
державна нотаріальна контора про
визнання права спільної сумісної
власності на житловий будинок -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Магдалинівський районний суд
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Т.А.Ковальчук