Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, треті
особи: житлово-будівельний кооператив
№338, Друга дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
управління юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом за касаційною
скаргою територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради на
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 червня
2014 року,

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради, треті особи:
житлово-будівельний кооператив №338,
Друга дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
управління юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання права власності в порядку
спадкування.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за законом на
квартиру АДРЕСА_1 у

м. Дніпропетровську після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від

1 квітня 2014 року заяву територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради про скасування заочного
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року у
вказаній справі залишено без
задоволення.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 червня
2014 року відмовлено територіальній
громаді в особі Дніпропетровської
міської ради в прийнятті апеляційної
скарги на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 лютого 2014 року на підставі

ст. ст. 294, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі територіальна
громада в особі Дніпропетровської
міської ради просить скасувати ухвалу
апеляційного суду та направити справу
для розгляду до суду апеляційної
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд
касаційної інстанції скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої або апеляційної інстанції,
якщо було порушено порядок,
встановлений для його вирішення.

Відмовляючи в прийнятті апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що заявником без
поважних причин пропущено строк на
апеляційне оскарження.

Проте даний висновок суперечить
процесуальному закону.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України однією з
основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного оскарження
рішення суду, а відповідно до ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод таке
конституційне право повинно бути
забезпечене судовими процедурами, які
повинні бути справедливими.

З матеріалів справи вбачається, що
судом першої інстанції заочне рішення
ухвалено 12 лютого 2014 року за
відсутності представника
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради (а. с.
64-65).

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від

1 квітня 2014 року заяву територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради про скасування заочного
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року у
вказаній справі залишено без
задоволення.

Визнаючи, що заявник пропустив
установлений процесуальним законом
строк на апеляційне оскарження, суд
апеляційної інстанції посилався на те,
що копію ухвали про перегляд заочного
рішення суду територіальна громада в
особі Дніпропетровської міської ради
отримала

15 квітня 2014 року, а з апеляційною
скаргою звернулася лише 22 травня 2014
року, тобто поза межами установленого
строку на апеляційне оскарження.

Згідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Положеннями ч. 3 ст. 297 ЦПК України
визначено, що апеляційна скарга
залишається без руху, серед іншого, у
випадку, якщо вона подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її
подала, не порушує питання про
поновлення цього строку, або якщо
підстави, вказані нею у заяві, визнані
неповажними. При цьому протягом
тридцяти днів з моменту отримання
ухвали особа має право звернутися до
апеляційного суду з заявою про
поновлення строків або вказати інші
підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в
зазначений строк або вказані нею
підстави для поновлення строку
апеляційного оскарження будуть
визнані неповажними, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті апеляційного
провадження.

Аналіз зазначеного свідчить про те, що
визнавши наведені заявником причини
пропуску строку на апеляційне
оскарження неповажними, суд
зобов'язаний залишити апеляційну
скаргу без руху та надати строк
протягом тридцяти днів з моменту
отримання ухвали, в який особа має
право звернутися до апеляційного суду
з заявою про поновлення строків або
вказати інші підстави для поновлення
строку.

Апеляційний суд на вказане уваги не
звернув та в порушення вимог
процесуального закону дійшов до
передчасного висновку про відмову у
прийнятті апеляційної скраги з
підстав, передбачених ч. 3 ст. 297 ЦПК
України.

Крім того, відмовляючи у прийнятті
апеляційної скарги, поза увагою
апеляційного суду залишилися приписи
ч. 3 ст. 297 ЦПК України, згідно яких, у
разі пропуску строку на апеляційного
оскарження, суд відмовляє у відкритті
апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, ухвала суду
апеляційної інстанції не може
залишатись в силі та з підстав,
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України,
підлягає скасуванню з направленням
справи до апеляційного суду для
вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 червня

2014 року скасувати, справу направити до
апеляційного суду для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич В.М. Колодійчук
І.М. Фаловська