АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2677/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 9 Таратін В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. РІШЕННЯ
29 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПодороги В.
М.суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 05 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
«Маяк" про витребування майна із
чужого незаконного володіння та
зобов'язання не вчиняти дії, -
в с т а н о в и л а :
У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася в суд
з позовом до СТОВ «Агрофірма «Маяк» про
витребування майна із чужого
незаконного володіння та зобов'язання
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
22 липня 2005 року між ОСОБА_7 та СТОВ
«Агрофірма «Маяк» було укладено
договір оренди землі. На виконання
договору, в оренду СТОВ «Агрофірма
«Маяк» було передано земельний пай
згідно державного акту серія ЯА № 440399
розміром 2,27 га ріллі терміном на 10
років, який зареєстровано у
Золотоніському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Держкомземі України»,
про що у Державному реєстрі землі
вчинено запис від 14 грудня 2005 року за №
26 січня 2006 року між ОСОБА_7 та СТОВ
«Агрофірма «Маяк» було укладено
договір оренди землі. На виконання
договору, в оренду СТОВ «Агрофірма
«Маяк» було передано земельний пай
згідно державного акту серія ЯБ № 425180
розміром ріллі 2,27 терміном на 10 років,
який зареєстровано у Золотоніському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Держкомземі України», про що у
Державному реєстрі землі вчинено запис
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Позивачка
на підставі рішення суду від 02
листопада 2010 року переоформила в
порядку спадкування після ОСОБА_7 право
власності на земельні частки (паї) в
адміністративних межах Піщанської
сільської ради, отримала Державний акт
на право власності на земельну ділянку
Серії ЯМ № 424631 від 25 січня 2012 року та
Державний акт на право власності на
земельну ділянку Серії ЯМ № 424622 від 25
Після отримання державних актів на
земельні ділянки вона повідомила СТОВ
«Агрофірма «Маяк», що вона має намір
самостійно обробляти свою землю і
продовжувати орендні відносини із
товариством не бажає. Від СТОВ
«Агрофірма «Маяк» жодної відповіді на
таку заяву отримано не було, що на її
переконання було мовчазною згодою на
використання нею своєї землі
самостійно. Землевпорядною
організацією було відновлено межі
земельних ділянок на місцевості і вона
приступила до самостійного
Протягом 2012-1013 років вона самостійно
обробляла свої земельні ділянки. В 2013
році посаджений нею врожай кукурудзи
було зібрано товариством.
В травні 2014 року теж мала намір
продовжувати самостійно обробляти
свої земельні ділянки і провела оранку
на них, але керівництво СТОВ «Агрофірма
«Маяк» перешкодило їй здійснити посів
насіння кукурудзи посилаючись на те, що
договори оренди землі, які були
укладені між ОСОБА_7 та їхнім
товариством для неї є обов'язковими, а
тому вони мають право використовувати
На даний час позивачка переконана, що
СТОВ «Агрофірма «Маяк» незаконно
користується її земельними ділянками,
без належних правових підстав, а тому
змушена звернутися до суду. Просила
витребувати із чужого незаконного
володіння в СТОВ «Агрофірма «Маяк»
земельні ділянки, які належать їй на
праві власності на підставі Держаного
акту серії ЯМ № 424631 виданого 25 січня 2012
року та Державного акту серії ЯМ № 424622,
виданого 25 січня 2012 року, які були
набуті без достатньої правової
Заборонити відповідачу проводити
будь-які сільськогосподарські роботи
на земельних ділянках, що належать
позивачці, а також зобов'язати не
вчиняти жодних перешкод у вільному
доступі до земельної ділянки та
перешкод у вільному здійснення права
користування та розпорядження нею
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 05 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
не встановлення предмету спору та
застосування норм закону, які не могли
бути застосовані до існуючого спору,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позову, застосувавши
позовну давність в три роки, виходив із
встановлення недійсності правочину та
зазначив, що позивачці було відомо про
відсутність у договорі певних умов ще з
моменту укладення, тобто з 22 липня 2005
року та 26 січня 2006 року відповідно.

Однак погодитись з таким висновком
районного суду не можна, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 424631 від 25
січня 2012 року, ОСОБА_6 належить земельна
ділянка площею 2,2716 га. для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва(а.с.9).

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 424622 від 25 січня 2012 року, ОСОБА_6
належить земельна ділянка площею 2,2716
га. для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с.10).

22 липня 2005 року між ОСОБА_7 та СТОВ
«Агрофірма «Маяк» укладено договір
оренди землі (а.с.11-12), передавши в
оренду земельну ділянку площею 2,27 га
строком на 10 років, який зареєстрований
у Золотоніському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Держкомземі України»
про що в Державному реєстрі землі
вчинено запис від 14 грудня 2005 року за №
95.

26 січня 2006 року між ОСОБА_7 та СТОВ
«Агрофірма «Маяк» укладено договір
оренди землі (а.с.13-14), передавши в
оренду земельну ділянку площею 2,27га
строком на 10 років, який зареєстрований
у Золотоніському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Держкомземі України»
про що в Державному реєстрі землі
вчинено запис від 06 квітня 2006 року за №
40.

Згідно ст. 93 ЗК України право оренди
земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Частина 1 ст. 210 ЦК України та частина 1
ст. 20 Закону України «Про оренду землі»
передбачають, що договір оренди землі
підлягає державній реєстрації і на
підставі ч.1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України
та ст.18 Закону України «Про оренду
землі» є укладеним із моменту його
державної реєстрації.

Договори укладені у письмовій формі,
підписані сторонами, які мали
необхідний обсяг цивільної
дієздатності і їх волевиявлення було
спрямоване на укладення договору,
пройшли відповідну державну
реєстрацію, до яких додано копії
державних актів.

Матеріали справи не містять даних про
те, що сторони договорів, а саме СТОВ
«Агрофірма «Маяк» та ОСОБА_7 мали
будь-які взаємні претензії в процесі
виконання вказаних договорів. Вони не
скасовані та не визнані недійсними в
будь-який спосіб, тому є чинними на
даний час. Тому, за будь - яких обставин,
у позивача немає підстав вказувати на
те, що СТОВ «Агрофірма «Маяк» володіє
спірними земельними ділянками
незаконно.

Право власності на вищезазначені
ділянки перейшли до ОСОБА_6 в порядку
спадкування.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 30 травня 2008 року N 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» визначено, що згідно ст.
1225 ЦК право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК
України).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті
(ст.1218 ЦК України).

Аналіз ст. ст. 1216 та 1218 ЦК України дає
можливість зробити висновки про те, що
при спадкуванні перехід прав та
обов'язків від спадкодавця до
спадкоємців здiйcнюєтьcя у порядку
універсального (загального)
правонаступництва, при цьому до
спадкоємців переходять yci права та
обов'язки без будь-яких застережень,
окремих умов i виключень, у тому числі i
по правовідношеннях, учасником яких
був спадкодавець.

Зобов'язання припиняється смертю
боржника, тільки якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою
(ч.1 ст. 608 ЦК України).

Згідно п. 34 укладених 22 липня 2005 року та
26 січня 2006 року договорів оренди землі
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до другої особи не є
підставою для зміни умов або
розірвання договору оренди землі.

Дане положення кориспондує ч. 4 ст. 32 ЗУ
«Про оренду землі», де зазначено, що
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до іншої особи, а
також реорганізація юридичної особи -
орендаря не є підставою для зміни умов
або розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

Згідно довідки виданої адміністрацією
СТОВ «Агрофірма «Маяк» від 05 серпня 2014
року №220 орендна плата за 2010 р. - 2011 р.
згідно договорів оренди на ім'я ОСОБА_7
підприємством було нараховано орендну
плату в сумі 4 723 грн. 20 коп., в зв'язку із
смертю ОСОБА_7 у 2012 році дані суми, після
пред'явлення відповідних документів,
отримані ОСОБА_6 Орендна плата за 2012 рік
не нараховувалась у зв'язку із
самовільним та самостійним
використанням землі ОСОБА_6 У 2013 році
підприємством нарахована орендна
плата у розмірі 4 085 грн. 74 коп.(а.с.38).

Після смерті матері, ОСОБА_6, являючись
обізнаною з усіма умовами договору,
виконувалися вказані договори шляхом
отримання орендної плати за 2010-2011 роки.

Отже, факт прийняття спадщини та
переоформлення ОСОБА_8 права власності
на своє ім'я на вищезазначену земельну
ділянку після смерті спадкодавця -
ОСОБА_7 не припинили дії укладених
договорів оренди землі, а СТОВ
«Агрофірма Маяк» правомірно
користується вищезазначеними
ділянками. Суд першої інстанції
повинен був саме з вище наведених
підстав відмовити ОСОБА_8 в
задоволоенні її позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4)порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Враховуючи наведене, судова колегія
уважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, а рішення
суду першої інстанції скасуванню, як
таке, що ухвалене з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, та вважає за
необхідне ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317,
319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 05 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
«Маяк" про витребування майна із
чужого незаконного володіння та
зобов'язання не вчиняти дії - скасувати
та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_6
до Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма «Маяк" про витребування
майна із чужого незаконного володіння
та зобов'язання не вчиняти дії -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :