Справа № 149/2267/14-ц Провадження №
22-ц/772/3015/2014Головуючий в суді першої
інстанції Робак М. В.Категорія
39Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 8 вересня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Петриківської сільської ради
Хмільницького району Вінницької
області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
встановлення факту родинних відносин
та визнання права власності на
спадкове майно, -

В с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до Петриківської
сільської ради Хмільницького району,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення
факту родинних відносин та визнання
права власності на спадкове майно, яким
просила встановити факт, що ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Сміла
Хмільницького району, була її матір'ю, а
також визнати за нею право власності на
спадкове майно, яке залишилось після
смерті матері ОСОБА_6, а саме: на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 2,67 га, що знаходиться на
території Петриківської сільської
ради, та на майновий пай в розмірі 6 450
грн. або 0,69%, що знаходиться в КСП
«Шевченківське» ТОВ «Смілянське».

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 8 вересня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Сміла
Хмільницького району Вінницької
області, була матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
просить залишити без зміни рішення
суду першої інстанції в частині
встановлення факту родинних відносин;
скасувати рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання права власності на спадкове
майно та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким визнати за нею право
власності на майно, що залишилось після
смерті матері ОСОБА_6, а саме: на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 2,67 га, що знаходиться на
території Петриківської сільської
ради, та на майновий пай в розмірі 6 450
грн. або 0,69%, що знаходиться в КСП
«Шевченківське» ТОВ «Смілянське».

Зазначила, що рішення суду в
оскаржуваній частині є незаконним та
необґрунтованим через невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Позивач і всі відповідачі, будучи
належним чином повідомленими про час і
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися і не надали
письмових заперечень на апеляційну
скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали цивільної
справи, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1, виданим 25
червня 2012 року (а. с. 7).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина на спадкове майно, а саме:
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 2,67 га, що розташована на
території Петриківської сільської
ради та належала померлій згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю від 18 березня 2002
року (а. с. 10), та майновий пай в розмірі 6
450 грн., або 0,69% із пайового фонду КСП
«Шевченківське» ТОВ «Смілянське», що
належав ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва
про право власності на майновий пай
члена КСП (майнового сертифіката) серії
ВІ ХХІІІ № 017643 від 10 січня 2002 року (а. с.
12).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є її
діти: позивач ОСОБА_2 та відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

За правилами ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її (ч. 1). Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї (ч. 3).
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (ч. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК
України).

Згідно відповіді Хмільницької
районної державної нотаріальної
контори від 18 вересня 2014 року № 732/01-16
після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємці із заявами про
прийняття та/або про відмову від
спадщини не звертались, спадкова
справа не заводилась і відповідно
свідоцтва про право на спадщину не
видавались (а. с. 37).

По справі судом першої інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_4 проживали разом із
спадкодавцем на момент її смерті, а
тому фактично прийняли спадщину на
підставі частини 3 ст. 1268 ЦК України.

Із довідки Хмільницької районної
державної нотаріальної контори від 20
грудня 2013 року № 1411/02-17 вбачається, що
позивач ОСОБА_2 в усній формі
зверталась до нотаріальної контори
щодо видачі їй свідоцтва про право на
спадщину за законом на майно, яке
належало її матері ОСОБА_6, проте у
видачі такого свідоцтва їй було
відмовлено в зв'язку з тим, що у
свідоцтві про народження позивача у
графі «Мати» зазначено «ОСОБА_6», тоді
як прізвище спадкодавця у свідоцтві
про смерть зазначено «ОСОБА_6» (а. с. 19).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2
(серії НОМЕР_2 від 10 квітня 1968 року) у
графі «Мати» записано: «ОСОБА_6» (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про одруження
серії НОМЕР_3 від 7 серпня 2001 року між
ОСОБА_8 та ОСОБА_2 28 квітня 1985 року було
зареєстровано шлюб та дружині
присвоєно прізвище: «ОСОБА_2» (а. с. 9).

Із довідки Петриківської сільської
ради Хмільницького району Вінницької
області № 487 від 17 грудня 2013 року
вбачається, що ОСОБА_6 дійсно являлась
матір'ю ОСОБА_2 (а. с. 16).

Згідно виписки із погосподарської
книги № 1 с. Сміла Хмільницького району
Вінницької області за 1983-1985 роки разом
із ОСОБА_6 проживали дочка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а. с. 17).

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про задоволення
позовних вимог в частині встановлення
факту, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6
дійсно була матір'ю позивача ОСОБА_2,
оскільки такі обставини знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
підтверджуються матеріалами справи.

Також колегія суддів вважає, що є
вірним висновок суду першої інстанції
про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно, оскільки
законом передбачено певний порядок
отримання свідоцтва про право на
спадщину в органах нотаріату; згідно
відповіді нотаріальної контори
спадкова справа щодо майна померлої не
заводилась; перешкодою в отриманні
свідоцтва про право на спадщину для
позивача стала лише невідповідність
прізвища спадкодавця (матері позивача)
у свідоцтві про народження позивача.

Доводи апеляційної скарги позивача
обґрунтовані тим, що між нею та братами
після смерті матері був спір щодо
спадкового майна, і лише під час
розгляду справи в суді першої
інстанції відповідачі погодилися на
те, щоб усе спадкове майно перейшло їй у
власність, тому суд зобов'язаний був
винести рішення про визнання за нею
права власності на спадкове майно.

Такі доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими, не підтвердженими
належними та відповідними доказами та
спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному й об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення позовних вимог, відповідає
нормам матеріального і процесуального
права, а отже є законним і
обґрунтованим, у зв'язку із чим
підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 8 вересня
2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
М.В. Матківська

Судді: /підпис/
В.С. Марчук

/підпис/
Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська