Справа № 127/4455/14-ц Провадження №
22-ц/772/2792/2014Головуючий в суді першої
інстанції Луценко Л. В.Категорія
27Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Чорного В.І., Чуприни В.О.,

при секретарі:
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ПАТ
«Універсал Банк» на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 27.08.2014 року по справі за
позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб -
ОСОБА_5, Державної міграційної служби
України у Вінницькій області, Служби у
справах дітей Вінницької міської ради
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстрації місця проживання, -

в с т а н
о в и л а :

В березні 2014 року позивач звернувся в
суд з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 24.07.2007 року між ним та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №13/191к-07 за
умовами якого останній надано кредит в
сумі 50 000 доларів США, зі сплатою
процентів в розмірі 12,45% річних та
строком кредитування до 22.07.2027 року, а
відповідач зобов'язалась сплачувати
проценти, повернути кредит у
визначений термін та виконати інші
зобов'язання згідно умов договору. Для
забезпечення виконання умов
кредитного договору, 24.07.2007 року між
банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 відповідно,
були укладені договори поруки, а також
24.07.2007 року між банком та ОСОБА_2 було
укладено договір іпотеки, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1, що належить
останній на праві власності.

У зв'язку з тим, що боржник перестала
виконувати свої зобов'язання за
кредитним договором, що призвело до
виникнення заборгованості, тому
рішенням Замостянського районного
суду м. Вінниці від 24.11.2009 року, яке
набуло законної сили, з відповідачів
солідарно стягнуто на користь банку
заборгованість за кредитним договором
в сумі 358 073, 97 грн..

Позивач зазначає, що станом на 26.02.2014
року заборгованість відповідачів по
кредитному договору склала 50 009, 19 дол.
США, а тому через неналежне виконання
зобов'язань, забезпечених заставою,
просив звернути стягнення на предмет
іпотеки, який реалізувати шляхом
проведення прилюдних торгів, виселити
та зняти з реєстрації місця проживання
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а
також стягнути судовий збір.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 27.08.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, представником ПАТ «Універсал
Банк» подано апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, при цьому робиться
посилання на неповноту з`ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення норм матеріального
і процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Універсал Банк» апеляційну скаргу
підтримав з посиланням на викладені в
ній обставини.

Представники ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
вказавши на її безпідставність і
законність та обґрунтованість рішення
суду.

Представник Служби у справах дітей
Вінницької міської ради в судове
засідання не з'явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, при цьому надала заяву про
розгляд справи у її відсутність.

ОСОБА_5 та представник Державної
міграційної служби України у
Вінницькій області в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
причин неявки не повідомили, а тому
згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка
не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, що
з'явились, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено,
що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
відповідачем отримано кредит в
іноземній валюті, нерухоме майно, що є
предметом іпотеки являється єдиним
місцем проживання позичальника,
поручителя та їх неповнолітньої дитини
і у власності останніх немає іншого
нерухомого майна, а тому є підстави для
застосування Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті».

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 24.07.2007 року між
ВАТ «Універсал Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір
№13/191к-07 за умовами якого останній
надано кредит в сумі 50 000 доларів США, зі
сплатою процентів в розмірі 12,45% річних
та строком кредитування до 22.07.2027 року,
а відповідач зобов'язалась сплачувати
проценти, повернути кредит у
визначений термін та виконати інші
зобов'язання згідно умов договору.

10.03.2009 року та 07.04.2009 року між банком та
ОСОБА_2 були укладені додаткові угоди №
б/н до кредитного договору №13/191-к-07 від
24.07.2007 року, якими передбачено
встановлення у відповідні періоди
базової та підвищеної процентних
ставок.

Вимогами ст. 1054 ЦК України передбачено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

З метою забезпечення виконання умов
кредитного договору, 24.07.2007 року між
банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 відповідно,
були укладені договори поруки, а також
24.07.2007 року між банком та ОСОБА_2 було
укладено договір іпотеки, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1, що належить
останній на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 24.07.2007 року, посвідченого
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрований в реєстрі за №1082.

Судом встановлено, що свої зобов'язання
за кредитним договором банк виконав та
надав відповідачу кредитні кошти,
однак позичальник свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконує, що призвело до виникнення
заборгованості, тому рішенням
Замостянського районного суду м.
Вінниці від 24.11.2009 року, яке набуло
законної сили, з відповідачів
солідарно стягнуто на користь банку
заборгованість за кредитним договором
в сумі 358 073, 97 грн..

З матеріалів справи видно, що
заборгованість за кредитним договором
відповідачами не погашена і станом на
26.02.2014 року її розмір становить 50 009, 19
доларів США, з них: 45 319, 03 доларів США -
прострочена заборгованість по сумі
кредиту; 4 454, 27 доларів США - несплачені
відсотки та 235, 89 доларів США -
несплачені підвищені відсотки.

Звернувшись в суд з позовом, ПАТ
«Універсал Банк» заявлено вимогу про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, при цьому вимога обґрунтована
умовами укладеного іпотечного
договору та положеннями ч. 1 ст. 33 Закону
України "Про іпотеку" і ст. 589 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції свій висновок
обґрунтував вимогами Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», п.п. 1, 2 п. 1 якого передбачено,
що протягом дії цього Закону не може
бути примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із ст. 4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно із ст. 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна
площа такого нерухомого житлового
майна не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що положення Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» поширюються на правовідносини,
що виникли між банком і ОСОБА_2, якій
кредит надавався в іноземній валюті, а
нерухоме майно, що є предметом іпотеки -
єдине місце проживання позичальника,
поручителя та їх неповнолітньої
дитини.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, щодо
наявності підстав для відмови в
задоволенні позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення та зняття з реєстрації в
рахунок погашення заборгованості, що
утворилась внаслідок неналежного
виконання боржником свого обов'язку
щодо повернення коштів.

Викладені в апеляційній скарзі
твердження про неповну перевірку
майнового стану відповідачів є
необґрунтованими і спростовуються
наявними в матеріалах справи доказами,
а також не заслуговують на увагу інші,
викладені в скарзі, доводи.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
тобто ухвалене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ
«Універсал Банк» - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27.08.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В.
Оніщук

Судді:
/підпис/ В.І.
Чорний

/підпис/ В.О.
Чуприна

З оригіналом вірно: