Провадження № 6/337/635/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста
Запоріжжя в складі: головуючого судді
Бредуна Д.С., при секретарі Медвідь Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Запоріжжі подання
державного виконавця Хортицького
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про тимчасове обмеження
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу до виконання ним
зобов’язань за виконавчим документом,
–

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2014 року державний виконавець
Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 звернувся
до суду з поданням, погодженим з
начальником відділу ОСОБА_3, в якому
просить тимчасово обмежити у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документу боржника ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який не сплачує стягнуті з
нього за рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 31 січня
2008 року аліменти, у зв’язку з чим
станом на 01 листопада 2014 року
заборгованість по ним становить 25 146, 53
грн. У поданні вказує, що прийнятими
відділом державної виконавчої служби
заходами встановити місце проживання
ОСОБА_1 та місцезнаходження його майна,
на яке можна звернути стягнення, не
вдалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 3771 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В судове засідання представник
Хортицького ВДВС ЗМУЮ не з’явився, але
надав клопотання про розгляд подання
за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, судом
встановлено наступне.

У виконавчому провадженні Хортицького
ВДВС ЗМУЮ дійсно перебуває виконавчий
лист № 2-162/2008, виданий 04 лютого 2008 року
Хортицьким районним судом м. Запоріжжя
за рішенням від 31 січня 2008 року, яким з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто
аліменти на утримання неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 302,00
гривні щомісяця до повноліття дитини.

20 лютого 2008 року постановою державного
виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ
відкрито виконавче провадження № 6393059
та з метою забезпечення примусового
виконання рішення суду вжито ряд
заходів для встановлення місця
знаходження як самого боржника, так і
його майна.

Так, з долучених до подання копій:
довідки на запит державних виконавців
щодо інформації бази даних АІС
«Автомобіль» від 05.05.2014; інформаційної
довідки № 49158816 від 03.03.2014 р. з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно; відповіді
Правобережного районного центру
зайнятості м. Запоріжжя на запит
державного виконавця № 01-21/580 від 19.02.2014
р., – вбачається, що на момент звернення
з поданням до суду державному
виконавцю не вдалося встановити
місцезнаходження майна або коштів
боржника, на які могло бути звернуто
стягнення.

У зв’язку з тим, що ані в добровільному,
ані в примусовому порядку рішення суду
від 31 січня 2008 про стягнення з ОСОБА_1
аліментів не виконується,
заборгованість за ними станом на 01
листопада 2014 року становить 25 146 грн. 53
коп.

Пункт 18 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» закріплює
право державного виконавця у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України – до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 3771 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Проте, не дивлячись на вжиття державним
виконавцем низки заходів, спрямованих
на забезпечення примусового виконання
рішення суду, питання про обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
на теперішній час є передчасним,
оскільки всіх належних та послідовних
дій для встановлення майнового стану
боржника виконавчою службою не
вчинено.

Так, з доданої до подання копії довідки
сектору адресно-довідкової роботи УДМС
України у Запорізькій області від
28.02.2014 р. вбачається, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ще з 2007 року
зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3
«А», кв. 93.

Не зважаючи на це, згідно доданих до
подання документів, зокрема, копії акту
державного виконавця від 20 листопада
2014 року, останній з метою перевірки
майнового стану боржника єдиний раз за
шість років виходив за адресою,
зазначеною у виконавчому документі:
АДРЕСА_1, – за якою «двері квартири
ніхто не відчинив».

Крім того, виходячи зі змісту доданої
до подання копії рапорту ДІМ
Хортицького РВ, спробу здійснити
примусовий привід ОСОБА_1 до відділу
ДВС також було здійснено з адреси:
АДРЕСА_1.

Таким чином, тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, що
відповідно до ст. 33 Конституції
України є винятковим заходом обмеження
особистої свободи, який може бути
застосовано лише за наявності
достатніх підстав вважати, що особа
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на неї відповідним судовим
рішенням, та її намір вибути за межі
України обумовлений саме метою
невиконання цього рішення, – за
наведених обставин не може бути
застосовано відносно ОСОБА_1

Керуючись ст. 3771 ЦПК України, ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», суд –

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного
виконавця Хортицького відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про тимчасове обмеження
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:
Д.С.
Бредун