Ухвала іменем україни17 грудня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: Попович О.В., Дьоміної
О.О., С.П. Штелик, розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерного
комерційного банку «Львів» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на заочне рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 10 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 26 серпня 2014 року, в с т а н о
в и л а: У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Акціонерний
комерційний банк «Львів» (далі - ПАТ АКБ
«Львів») звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що 06 лютого 2008 року
між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого остання отримала кредит у
розмірі 115 000 грн зі сплатою 17,5 %
річних з кінцевою датою погашення
кредиту не пізніше 06 січня 2013 року. В
той же день з метою забезпечення
виконання названого договору між ПАТ
АКБ «Львів» та ОСОБА_6, ОСОБА_5 було
укладено договір поруки, згідно умов
якого поручителі ОСОБА_6, ОСОБА_5
зобов'язалися відповідати перед ПАТ
АКБ «Львів» за виконання зобов'язань
ОСОБА_4 по основному договору. Оскільки
позичальником в добровільному порядку
не було погашено заборгованість за
кредитним договором, 12 жовтня 2010 року
Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області винесено
рішення про задоволення позову ПАТ АКБ
«Львів», яким звернуто стягнення в
рахунок погашення боргу в розмірі 156 421
грн 55 коп. на передане в іпотеку майно, а
саме: домоволодіння розташоване на
земельній ділянці площею 0,4 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить на праві власності ОСОБА_4 В
процесі виконавчого провадження
вищевказаний предмет іпотеки
реалізовано, однак вимогу ПАТ АКБ
«Львів» щодо погашення заборгованості
за кредитним договором задоволено
частково в сумі 33 288 грн 43 коп.
Зважаючи на те, що станом на 25 січня 2013
року заборгованість поручителя перед
ПАТ АКБ «Львів» в повному обсязі
боргових зобов'язань не була виконана,
останній просив суд стягнути в
солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 заборгованість за кредитним
договором в розмірі 130 733 грн 34 коп.
Заочним рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 10 лютого 2014 року позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ
АКБ «Львів» суму заборгованості за
кредитним договором в розмірі 130 733 грн
34 коп. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат. Ухвалою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 05 червня 2014 року заяву
відповідачів про перегляд заочного
рішення - залишено без задоволення.
Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 26 серпня
2014 року заочне рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 10 лютого 2014
року залишено без змін. У касаційній
скарзі ОСОБА_5 порушує питання про
скасування судових рішень та просить
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права. Відповідно
до ст. 335 ЦПК України під час розгляду
справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку щодо наявності
правових підстав для задоволення
позовних вимог банку, оскільки
відповідач отримавши від банку кошти у
кредит, свої зобов'язання зі сплати
процентів за користування грошима не
виконує, а тому судом правильно
застосовано при вирішенні вказаного
спору вимоги ст. 526 ЦК України,
зазначивши про те, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, а поручитель повинен нести
цивільно-правову відповідальність за
порушення кредитором взятих на себе
зобов'язань. Посилання скаржника на не
застосування судом апеляційної
інстанції строків позовної давності є
необґрунтованим, оскільки відповідно
до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.Встановлено й це
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.
Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін. Керуючись
ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.
Заочне рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 10 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 26 серпня 2014 року залишити
без змін. Ухвала оскарженню не
підлягає. Судді:

О.В. Попович
О.О. Дьоміна

С.П. Штелик