АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/2124/13-ц
Провадження № 22-ц/792/1947/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д.,Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 24 липня 2014 року цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9,
треті особи: публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_7, про
визнання права спільної сумісної
власності на нежитлове приміщення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін та їх представників,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом
ОСОБА_4 зазначала, що з 20.12.2003 р. по 25.06.2012
р. вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем ОСОБА_9 В період
шлюбу за спільні сімейні кошти та
кошти її матері ОСОБА_7 вони придбали в
СТОВ «Іскра» нежитлове приміщення, що
розташоване по АДРЕСА_1 загальною
площею 641,4 кв.м., яке було зареєстроване
за ОСОБА_9 на підставі рішення
Кам'янець-Подільського районного суду
від 11.06.2007 р. Після реконструкції та
перебудови нежитлового приміщення в
кафе та туристичний притулок за
рахунок їх спільних подружніх коштів
та коштів ОСОБА_7, на ім'я ОСОБА_9 було
видане свідоцтво про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм та правил
від 30.03.2009 р. Площа вказаного об'єкта
після реконструкції становить 705,2 кв.м.,
14.06.2012 року на ім'я ОСОБА_9 на підставі
рішення виконкому Голосківської
сільської ради видано свідоцтво на
право власності на нежитлову будівлю,
кафе та туристичний притулок.

Позивачка ОСОБА_4 вважає, що
вказане нежитлове приміщення придбане
в період шлюбу, але зареєстроване за
одним із подружжя як приватним
підприємцем, є спільною сумісною
власністю подружжя, а тому просила суд
визнати за нею право власності на 1/2
цього нерухомого майна, зменшивши
належну ОСОБА_9 частку до 1/2 цього
нерухомого майна.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 24 липня 2014 року
позов задоволений.

Постановлено визнати, що
нежитлове приміщення кафе та
туристичний притулок по АДРЕСА_1,
власником якого є ОСОБА_9, є спільною
сумісною власністю подружжя - ОСОБА_4 та
ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_4 право власності
на 1/2 нежитлового приміщення кафе та
туристичного притулку, яке знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, зменшивши належну
ОСОБА_9 частку до 1/2 цього нерухомого
майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 в
інтересах ОСОБА_9 просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

На підтвердження незаконності
рішення зазначається, що справа
розглянута і вирішена неповноважним
судом, оскільки суддя Семенюк В.В. не
об'єктивно і упереджено розглядала
дану цивільну справу, що вказувало на
її зацікавленість в даній справі.
Заявлений представником відповідача
відвід був безпідставно відхилений.

Крім того, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
оскільки приміщення по АДРЕСА_1 було
придбане ОСОБА_9 за його особисті кошти,
воно є його особистою приватною
власністю і розподілу не підлягає.

Також, звертаючись в суд з позовом
ОСОБА_4 вказувала, що в період шлюбу
вона за подружні кошти та за кошти і за
участі своєї матері ОСОБА_7 22.05.2007 р.
придбали в СТОВ «Іскра» нежитлове
приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 04.06.2014 року
третя особа ОСОБА_7 пояснила, що вона
вкладала кошти у придбання та ремонт
приміщення по АДРЕСА_1 27.06.2012 р. вона
уклала з ОСОБА_9 письмовий акт
розподілу нерухомого майна, а саме
спірного нежитлового приміщення кафе
та туристичного притулку, згідно якого
1/2 частина цього приміщення належить
ОСОБА_7

Оскільки майно придбане за
спільні кошти ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не може
бути спільним майном подружжя, до
вказаних правовідносин має
застосовуватися цивільне
законодавство, яке регулює набуття
спільної часткової власності.

В засіданні апеляційного суду
ОСОБА_6, який представляє інтереси
ОСОБА_9, апеляційну скаргу підтримав з
викладених у ній мотивів.

Позивачка ОСОБА_4 та її
представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу
не визнали, рішення суду вважають
законним і обґрунтованим.

Третя особа на стороні позивача
ОСОБА_7 апеляційну скаргу вважає
безпідставною, а рішення суду
законним.

Представник третьої особи ПАТ
«Укрсоцбанк» в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
слухання справи повідомлений у
встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Судом першої інстанції
встановлено, що з 20.12.2003 р. по 25.06.2012 р.
позивачка ОСОБА_4 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_9 В період шлюбу за спільні
сімейні кошти 22.05.2007 р. вони придбали в
СТОВ «Іскра» нежитлове приміщення, що
розташоване по АДРЕСА_1 загальною
площею 641,4 кв.м., яке було зареєстроване
за ОСОБА_9 на підставі рішення
Кам'янець-Подільського районного суду
від 11.06.2007 р.

Після реконструкції та перебудови
нежитлового приміщення в кафе та
туристичний притулок за рахунок їх
спільних подружніх коштів, на ім'я
приватного підприємця ОСОБА_9 було
видане свідоцтво інспекції ДАБК у
Хмельницькій області № 67 про
відповідність збудованого об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
та правил від 30.03.2009 р. Площа вказаного
об'єкта після реконструкції становить
705,2 кв.м., і 14.06.2012 року на ім'я ПП ОСОБА_9
на підставі рішення виконкому
Голосківської сільської ради № 18 від
17.04.2009 р. видано свідоцтво на право
власності на нежитлову будівлю, кафе та
туристичний притулок.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута
за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Оскільки нежитлове приміщення по
АДРЕСА_1 придбане і реконструйоване в
період шлюбу сторін, за рахунок
спільних коштів, хоча і зареєстроване
за одним із подружжя ОСОБА_9, суд
прийшов до правильного висновку, що
таке майно є спільною сумісною
власністю подружжя, а тому
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_4

Норми матеріального права
застосовані судом правильно, порушень
процесуального закону, які б були
підставою для скасування рішення,
судом не допущено. Тому наявні підстави
для відхилення апеляційної скарги на
підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те,
що справа розглянута і вирішена
неповноважним судом, оскільки суддя
Семенюк В.В. не об'єктивно і упереджено
розглядала дану цивільну справу,
безпідставні.

Заявлений судді Семенюк В.В.
представником відповідача відвід
ухвалою суду від 19.06.2014 року був
правомірно відхилений, а підстав для
заявлення повторного відводу судді не
було.

Не можна погодитися і з доводами
про те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
оскільки приміщення по АДРЕСА_1 було
придбане ОСОБА_9 за його особисті кошти,
воно є його особистою приватною
власністю і розподілу не підлягає.

Під час розгляду справи судом
було встановлено, що спірне приміщення
по АДРЕСА_1 було придбане за участі
коштів ОСОБА_7, матері ОСОБА_4, які вона
надавала як мати своїй дочці, коли вона,
ОСОБА_4 та ОСОБА_9 проживали однією
сім'єю.

В судовому засіданні 04.06.2014 року
третя особа ОСОБА_7 пояснила, що вона
вкладала кошти у придбання та ремонт
приміщення по АДРЕСА_1. 27.06.2012 р. вона
уклала з ОСОБА_9 письмовий акт
розподілу нерухомого майна, а саме
спірного нежитлового приміщення кафе
та туристичного притулку, згідно якого
1/2 частина цього приміщення належить
ОСОБА_7

Як пояснила ОСОБА_7 і в засіданні
апеляційного суду, вказаний договір
був підтвердженням факту вкладених нею
коштів в придбання приміщення та
гарантією прав ОСОБА_4 на майно
подружжя. При цьому, вона не претендує
особисто на нежитлове приміщення, що
розташоване по АДРЕСА_1, а вважає його
спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин, немає підстав
визнати обґрунтованими доводи
апеляційної скарги про те, що до
вказаних правовідносин має
застосовуватися цивільне
законодавство, яке регулює набуття
спільної часткової власності.

Інші підстави в межах доводів
апеляційної скарги для скасування
рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в
інтересах ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 24 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис
Судді:підписи

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду М.М.
Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Семенюк В.В.

Доповідач - Пастощук М.М.

Категорія № 5