Номер справи 2016/2-881/11
Номер провадження 2/623/6/2014
РІШЕННЯ

іменем України

06 листопада 2014 року
Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області

в складі: головуючого - судді:
Вергун І.В.

при секретарі:
Ардашева Я.
В.

за участю адвоката:
ОСОБА_1

судового розпорядника:
Павлюченко
Т. А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізюмі справу за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання недійсними
довіреності та договору купівлі -
продажу квартири,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2011 року ОСОБА_7 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання недійсними довіреності та
договору купівлі - продажу квартири.

Зазначила, що її волевиявлення не було
вільним та не відповідало її волі, так
як на момент складання довіреності і
договору купівлі - продажу квартири не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла ними керувати.

Відповідач, ОСОБА_6, та його представник
позов не визнали посилаючись на те, що
ОСОБА_7 і її правонаступники не надали
належних та допустимих доказів того, що
в період укладення довіреності і
договору купівлі - продажу перебувала в
стані, коли не усвідомлювала значення
своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідачка, ОСОБА_5 позов не визнала
пояснивши, що позивачка ОСОБА_7 була
адекватною людиною, розуміла значення
своїх дій.

Судовим розглядом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, що
підтверджується копією актового
запису про смерть № 628 від 23 серпня 2011
року ( а.с.58-60 том 1).

Ухвалою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 14 вересня
2011 року провадження у справі було
зупинено до залучення у справі
правонаступників позивачки ( а.с.41 том
1).

23 березня 2012 року ухвалою Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області до участі у справі в якості
позивачів залучені правонаступники
померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (
а.с.90 том 1).

Позивачка, ОСОБА_3, в судовому засіданні
пояснила, що у її тітки, ОСОБА_7, розлади
здоров'я появились після смерті її сина
в 1995 році. Їй вважалося, що до неї
приходить її син і якісь бандити та не
дають їй спати, ходять по квартирі,
забирають їжу і гроші, б'ють її. В грудні
2011 року при складанні заповіту згадала,
що раніше уже була в нотаріальній
конторі і підписувала якісь документи.
Не орієнтувалась в часі, не знала ні
днів, не чисел, плутала день з ніччю.
Категорично ставилася до лікарів, яких
вважала вбивцями. Психіатричне
лікування їй стали призначати з 2011
року. Вважає, що ОСОБА_7 при укладенні
довіреності, а в подальшому договору
купівлі - продажу квартири не розуміла
своїх дій.

28 травня 2009 року ОСОБА_7 надала ОСОБА_5
нотаріально завірену довіреність на
управління та розпорядження (
продавати за ціну і на умовах на свій
розсуд) належної їй квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.6
том 1).

29 травня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6
було укладено договір купівлі - продажу
спірної квартири АДРЕСА_1 ( а.с.7-10 том 1).

11 грудня 2009 року покійна ОСОБА_7 склала
заповіт, де все своє майно, де б таке не
було, та з чого б воно не складалось і
взагалі все те, що буде їй належати на
день її смерті і на що вона за законом
буде мати право, вона заповіла ОСОБА_3 (
а.с.31 том 1).

Із ксерокопії спадкової справи № 599/2011
Ізюмської державної нотаріальної
контори вбачається, що з заявою про
прийняття спадщини за заповітом
звернулася ОСОБА_3 і з заявою про
прийняття спадщини за законом
звернувся ОСОБА_4 (а.с.72,79 том 1).

ОСОБА_7 перебувала на обліку у лікаря -
психіатра з 12.11.2009 року з діагнозом
розвиненого недоумства ( а.с.126 том 1).

Допитаний в судовому засіданні свідок,
ОСОБА_8, старший дільничний інспектор
Ізюмського МВ пояснив, що починаючи з
2006 року ОСОБА_7 скаржилась на те, що до
її квартири крізь двері проходять
сторонні і забирають речі. ОСОБА_7 було
запропоновано пройти обстеження, але
вона відмовилась. Скаржилась ОСОБА_7 з
приводу тих самих питань і в
міськвиконком.

Свідок, ОСОБА_9, колишній начальник
Ізюмського МВ пояснив, що ОСОБА_7 в
період з 1999 по 2003 роки приходила на
прийом з приводу того, що сусіди
свердлять дирки зверху і знизу, і
пускають газ. Дані факти не
підтверджувалися, однак вона повторно
про них заявляла, як в міліцію, так і в
органи самоврядування.

Свідок, ОСОБА_10, лікар - психіатр
Ізюмської ЦМЛ пояснив, що на період
листопада 2009 року ОСОБА_7 була в
розвиненого недоумства, висловлювала
маячні ідеї про те, що в її квартирі
живуть сторонні особи. На момент
постановки на облік адекватно себе не
сприймала.

Показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 суд вважає достовірними,
оскільки вони відповідають зібраним у
справі доказам і не протирічать їм.

Згідно висновку посмертної комісійної
судово - психіатричної експертизи № 12
Українського науково - дослідного
інституту соціальної і судової
психіатрії та наркології від 18.07.2014
року вбачається, що ОСОБА_7 на момент
складання довіреності 28 травня 2009 року
виявляла тяжкий психічний розлад у
формі судинної деменції з маячними
симптомами і за своїм психічним станом
була не здатна усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними ( а.с.119-130 том
2).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна особа вчинила
в момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнано
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовами інших осіб,
чиї цивільні права та інтереси
порушено.

Висновок про тимчасову недієздатність
сторони такого правочину слід робити
перш за все на основі доказів, які
свідчать про внутрішній психічний стан
особи в момент вчинення правочину. Хоча
висновок експертизи в такій справі є
лише одним із доказів у справі і йому
слід давати належну оцінку в
сукупності з іншими доказами будь -які
зовнішні обставини ( показання свідків
про поведінку особи, тощо) мають лише
побічне значення для встановлення
того, чи була здатна особа в конкретний
момент вчинення правочину розуміти
значення своїх дій ( або керувати ними).

При таких даних суд приходить до
висновку про абсолютну неспроможність
ОСОБА_7 в момент укладення довіреності
від 28 травня 2009 року розуміти значення
своїх дій і керувати ними.

А оскільки договір купівлі - продажу
квартири від 29 травня 2009 року є
похідним від доручення від 28 травня 2009
року, яке видане особою, яка на момент
його видачі не розуміє значення своїх
дій і не може керувати ними, тому суд
приходить до висновку, що доручення і
договір купівлі - продажу квартири є
недійсними.

Суд вважає безпідставними твердження
представника відповідача, ОСОБА_11, про
те, що висновок посмертної комісійної
судово - психіатричної експертизи № 12
побудований на припущеннях ї не дає
відповіді про абсолютну
неспроможність ОСОБА_7 в момент
вчинення правочину розуміти значення
своїх дій і керувати ними, оскільки
експертиза була проведена у
відповідності з законом, а саме
достатність поданих експертові
об'єктів дослідження, повнота
відповідей на порушенні питання та їх
відповідність іншим фактичним даним,
узгодженість між дослідницькою
частиною та підсумковим висновком
експертизи, обґрунтованість
експертного висновку та його
узгодженість з іншими матеріалами
справи.

Приєднані до матеріалів справи листи,
які адресувались ОСОБА_7 на ім'я
виконавчого комітету Ізюмської
міської ради Харківської області суд
вважає належними і допустимими
доказами, оскільки дані листи надійшли
на запит суду від органів місцевого
самоврядування і їм надана належна
експертна оцінка.

При таких даних позовні вимоги ОСОБА_3,
ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Матеріали справи містять акт здачі -
приймання наданих послуг від 06 серпня
2012 року між ОСОБА_3 і адвокатом ОСОБА_1, а
також квитанцію 3816.114.1 де ОСОБА_3
провела оплату правової допомоги
адвоката в розмірі 1170 гривень, що
відповідає вимогам постанови КМУ від
07.04.2006 року № 590 « Про граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок
компенсації за рахунок держави».

При таких даних з відповідачів
підлягає стягненню на користь ОСОБА_3
витрати пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката.

Керуючись статями 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК
України, статтею 203,215,225 ЦК України суд -

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити.

Визнати недійсною довіреність
від 28 травня 2009 року посвідчену
приватним нотаріусом Ізюмського
районного нотаріального округу ОСОБА_12
і зареєстрованою в реєстрі за № 1160,
виданою ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5 на право
управління та розпорядження квартирою
АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від
29 травня 2009 року укладений між ОСОБА_7,
від імені якої діяла ОСОБА_5, та ОСОБА_6,
посвідчений приватним нотаріусом
Ізюмського міського нотаріального
округу ОСОБА_13 і зареєстрований в
реєстрі за № 1441.

Стягнути з ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 3223,00 гривні за
проведення експертизи.

Стягнути з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_2 ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 3223,00 гривні за проведення
експертизи.

Стягнути з ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_3 585,00 гривень за надання
правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_2 користь
ОСОБА_3 585,00 гривень за надання правової
допомоги.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області в 10 денний строк з
дня його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду
І. В. Вергун