Справа № 597/1040/14-ц
Провадження № 2/597/457/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р. Заліщицький
районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Дудяка С.В.

з участю секретаря Богдана В.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Заліщики справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач в позовній заяві та його
представник в судовому засіданні
просять суд стягнути з відповідача в
користь позивача 38850,00 гривень боргу за
договором позики та 388,50 гривень
судових витрат по справі, покликаючись
на те, що 23.12.2009 року відповідач ОСОБА_2
позичив у позивача 30000,00 гривень, які
зобов'язався повернути до 23.12.2010 року.
На даний час відповідач коштів
позивачу не повернув та ухиляється від
їх повернення, тому його борг становить
38850,00 гривень, та складається із:

• основної суми боргу - 30000,00 грн.;

• 3% річних від простроченої суми
боргу (пені) - 3600,00 грн.;

• інфляційного збільшення суми
боргу - 5250,00 грн.

У своїй заяві позивач також просить
поновити строк позовної давності у
зв'язку з тим, що у нього не було
можливості звернутись до суду із
позовною заявою раніше так, як через
перебування у постійному стресі через
неповернення йому ОСОБА_2
коштів у нього погіршилось здоров'я та
він був госпіталізований в лікувальний
заклад з інсультом-гематомою для
проведення оперативного втручання.

Відповідач в судовому засіданні
позов визнав частково на суму 25000,00
гривень, так як, решту боргу він
позивачу повернув.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що пропущений позивачем строк
подачі позовної заяви до суду підлягає
поновленню так, як він пропущений з
поважних причин, позов підлягає до
задоволення так, як він стверджується
позовними вимогами позивача, договором
позики від 23.12.2009 року укладеним між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та частково визнаний
відповідачем.

Згідно ст.1046 ЦК за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст.ст.526, 545 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Прийнявши виконання
зобов'язання, кредитор повинен на
вимогу боржника видати йому розписку
про одержання виконання частково або в
повному обсязі. Якщо боржник видав
кредиторові борговий документ,
кредитор, приймаючи виконання
зобов'язання, повинен повернути його
боржникові. У разі неможливості
повернення боргового документа
кредитор повинен вказати про це у
розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути
борговий документ або видати розписку
боржник має право затримати виконання
зобов'язання. У цьому разі настає
прострочення кредитора.

Згідно договору позики від 23.12.2009 року
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_3
позичив ОСОБА_2 30000,00 гривень, які
останній зобов'язався повернути до
23.12.2010 року. Згідно пункту 4 договору
позики у разі, якщо позичальник
своєчасно не поверне суму позики, він
зобов'язаний сплатити суму боргу а
також 3% річних від простроченої суми.

У визначений договором строк
відповідач позичені грошові кошти
позивачу не повернув, що стверджується
позивачем, який надав як доказ
невиконання боржником у повному
обсязі свого грошового зобов'язання,
оригінал договору позики.

Будь-яких доказів про часткове
повернення суми боргу по грошовому
зобов'язанню, відповідно до вимог
ст.ст.59, 60 ЦПК України, відповідач суду
не надав.

За вказаних обставин, суд вважає, що на
підставі ст.533 ЦК України з відповідача
слід стягнути в користь позивача 30000,00
гривень боргу за договором позики від
23.12.2009 року, відповідно до ст.625 ЦК
України та пункту 4 договору позики з
відповідача в користь позивача слід
стягнути 3% річних від простроченої
суми за чотири роки, що складатиме 3600,00
гривень, та інфляційне збільшення суми
боргу у сумі 5250,00 гривень, а всього в
користь позивача із відповідача слід
стягнути 38850,00 гривень боргу.

Суд також вважає, що з відповідача в
користь позивача слід стягнути
388,50 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.526, 533, 545, 625, 1046, 1049, 1050
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1 в
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя
с.Попівці, Заліщицького району,
Тернопільської області,
ідентифікаційний НОМЕР_2 38850 (тридцять
вісім тисяч вісімсот п'ятдесять)
гривень боргу за договором позики та 388
(триста вісімдесять вісім) гривень 50
коп. судового збору.

На рішення може бути подано апеляцію,
яка подається апеляційному суду
Тернопільської області через
Заліщицький районний суд протягом 10
днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С. В. Дудяк