Справа № 139/953/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючої - судді Тучинської
Н.В.,

секретаря судових засідань
Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2010
року і мають двох спільних малолітніх
дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вважаючи, що
шлюб зберігати є недоцільним, позивач з
позовом про розірвання шлюбу
звернулася до суду.

У судове засідання позивач не
з'явилася, подавши заяву про розгляд
справи за її відсутності (а.с. 18). Із
тексту позовної заяви слідує, що 19
вересня 2010 року сторони зареєстрували
шлюб і мають двох спільних дітей: сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружнє життя у подружжя
не склалось через несумісність
характерів, відповідач уже рік
проживає окремо, не допомагає вести
господарство, не приймає участі у
вихованні дітей. Вважає, що подальше
зберігання сім'ї є недоцільним та
просить розірвати шлюб.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. У заяві від 05.11.2014 року (а.с. 14)
ОСОБА_3 позовні вимоги визнав, не
заперечив, щоб шлюб між ними було
розірвано.

Розглянувши справу в судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що
позов слід задовольнити.

Так, свідоцтвом про укладення
шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони з
19 вересня 2010 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами
про народження (а.с. 7, 13), - що мають
спільних малолітніх дітей: сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 16 Загальної
декларації прав людини від 10 грудня 1948
року чоловіки і жінки користуються
однаковими правами щодо одруження під
час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач обґрунтувала свою вимогу
про розірвання шлюбу, а відповідач
визнав її та не заперечив проти
розірвання шлюбу. Підтримання та
визнання позову сторонами на думку
суду свідчить про байдужість подружжя
до існування їх союзу. З огляду на це,
суд не вбачає підстав для надання
сторонам строку на примирення,
оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав
своє значення для сторін, він не
відповідає принципам, встановленим
законом і суспільством для такого
союзу, а тому його необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб
(а.с. 5), позивач при реєстрації шлюбу
своє прізвище ОСОБА_2 змінила на
прізвище чоловіка ОСОБА_5. У позовній
заяві позивач просила після
розірвання шлюбу залишити їй прізвище,
отримане у шлюбі.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.
16 Загальної декларації прав людини від
10 грудня 1948 року, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215, ч. 4
ст. 174 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати
шлюб, укладений 19 вересня 2010 року у
виконавчому комітеті
Вищеольчедаївської сільської ради
Мурованокуриловецького району
Вінницької області за актовим записом
№ 07 між ОСОБА_3, 1988 року народження та
ОСОБА_2, 1989 року народження.

Після реєстрації розірвання
шлюбу позивачу залишити прізвище
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено
сторонами в апеляційному порядку до
апеляційного суду Вінницької області
через Мурованокуриловецький районний
суд шляхом подання в 10-денний строк з
дня проголошення рішення скарги.

Суддя: _________