Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4870/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Сапун О.А.,

Савченко О.В.,

При секретарі: Евальд Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції на ухвалу
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 06 жовтня 2014 року по справі за
скаргою ОСОБА_3 на дії державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 вересня 2014 року ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_5 звернувся до суду
зі скаргою, яку уточнив 30 вересня 2014
року, на дії державного виконавця
Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ.

В обґрунтування скарги посилався на те,
що постанови державного виконавця
Жовтневого відділу виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції від 17 жовтня 2007 року, від 05
березня 2008 року, від 28 травня 2012 року
про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження по
виконавчому листу № 2-814/007 про
стягнення з нього на користь ОСОБА_4
аліментів в розмірі ? частки заробітку
на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
постановленні з порушенням норм
матеріального права.

Відповідно до рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 16
березня 2007 року з нього на користь
ОСОБА_4 стягнуто аліменти у розмірі ?
частки заробітку на утримання сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Про наявність вказаного рішення йому
відомо не було, оскільки справа
розглянута у його відсутності без
належного повідомлення.

Копію заочного рішення він отримав
лише 18 вересня 2014 року.

19 вересня 2014 року від нотаріуса йому
стало відомо про те, що 17 жовтня 2007 року,
05 березня 2008 року та 28 травня 2012 року
державним виконавцем Жовтневого ВДВС
Запорізького МУЮ накладено арешт на
все його майно.

Вважає, що вказані постанови державним
виконавцем винесені з порушенням
Закону України «Про виконавче
провадження», тому просив суд визнати
їх неправомірними та скасувати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 06 жовтня 2014 року скаргу
задоволено.

Визнано неправомірними постанови
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції у виконавчому провадженні по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2-814/07, виданого Жовтневим
районним судом міста Запоріжжя 11
червня 2007 року, про накладення арешту
на все майно боржника ОСОБА_3 та
оголошення заборони на його
відчуження.

Скасовано постанови державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції у виконавчому провадженні по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2-814/07, виданого Жовтневим
районним судом міста Запоріжжя 11
червня 2007 року про накладення арешту на
все майно боржника ОСОБА_3 та
оголошення заборони на його
відчуження.

Не погоджуючись із зазначеною
ухвалою, Жовтневий відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, допущені
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалу
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 06 жовтня 2014 року скасувати,
постановити нову ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду доповідь судді,
вислухавши пояснення представника
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції,
заперечення представника ОСОБА_5,
пояснення ОСОБА_8 та її представника
ОСОБА_9, які вважають доводи
апеляційної скарги обґрунтованими,
перевіривши законність судового
рішення та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 312
ЦПК України розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Задовольняючи скаргу, суд першої
інстанції виходив з того, що постанови
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про накладення арешту на все
майно боржника ОСОБА_3 та оголошення
заборони на його відчуження у
виконавчому провадженні по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-814/07, виданого Жовтневим
районним судом м. Запоріжжя від 11
червня 2007 року, є неправомірними та
підлягають скасуванню.

Проте в повній мірі погодитися з такими
висновками не можна, оскільки суд
дійшов їх з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно зі статтею 124 Конституції
України, статтею 14 ЦПК України, статтею
13 Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України.

Чинним законодавством України у разі
невиконання судових рішень, які
набрали законної сили, передбачена
процедура їх примусового виконання.

Так, статтею 1 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України (ст. 2
цього Закону).

Відповідно до пункту 2 статті 1, статті 11
Закону України "Про державну виконавчу
службу" завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.
Державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом і цим законом.

Як передбачено частиною 2 статті 30
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк. Строк
здійснення зведеного виконавчого
провадження обчислюється з моменту
приєднання до такого провадження
останнього виконавчого документа.

За статтею 57 Закону України "Про
виконавче провадження" арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Отже, в силу наведених норм, державний
виконавець для забезпечення реального
виконання рішення може накласти арешт
на майно боржника та оголосити
заборону на його відчуження;
процесуальні дії з виконання судового
рішення мають бути проведені протягом
шести місяців з дня винесення постанов
про відкриття виконавчого провадження.

Згідно статті 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Статтею 386 ЦПК України передбачено, що
скарга розглядається у десятиденний
строк у судовому засіданні за участю
заявника і державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дія чи
бездіяльність якої оскаржується. Якщо
заявник, державний виконавець або інша
посадова особа державної виконавчої
служби не можуть з'явитися до суду з
поважних причин, справу може бути
розглянуто за участю їх представників.
Якщо суд встановить, що особа, рішення,
дія чи бездіяльність якої
оскаржуються, не працює на попередній
посаді, він залучає до участі у справі
посадову особу, до компетенції якої
належить вирішення питання про
усунення порушення прав чи свобод
заявника.

З'ясовано, що виконавчий лист № 2-814/07
від 16 березня 2007 року про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів у
розмірі ? частки заробітку на утримання
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступив на
виконання до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Запорізького МУЮ, на його підставі 07
жовтня 2007 року постановою старшого
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Запорізького МУЮ Горобей О.О. було
відкрито виконавче провадження
провадженні. Впродовж примусового
виконання виносилися постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ( а. с. 16,32 ).

Заявник просив скасувати постанови
держаного виконавця про арешт його
майна та оголошення заборони на його
відчуження, винесені 17 жовтня 2007 року, 05
березня 2008 року, 28 травня 2012 року ( а. с.
11-12 ).

З матеріалів справи вбачається, що
постанова від 05 березня 2008 року про
арешт майна боржника ОСОБА_3 винесена
державним виконавцем Жовтневого ВДВС
Запорізького МУЮ Снігур О.В., постанова
від 28 травня 20012 року про арешт майна
боржника винесена державним
виконавцем Жовтневого ВДВС
Запорізького МУЮ Божко К.І. ( а. с. 14,40 ).

Постанова про арешт майна боржника від
17 жовтня 2007 року в матеріалах справи
відсутня.

У порушення положень статті 386 ЦПК
України суд першої інстанції не
залучив до участі у справі державних
виконавців, постанови яких
оскаржуються, не витребував від
державної виконавчої служби постанову
про арешт майна боржника від 17 жовтня
2007 року, чим порушив порядок,
встановлений для розгляду скарги.

Крім того, ухвала суду першої інстанції
про задоволення скарги ОСОБА_3 не
відповідає положенням статті 210 ЦПК
України, оскільки в ній конкретно не
зазначені постанови державних
виконавців, які підлягають скасуванню,
що у подальшому робить неможливим
виконання такого судового рішення.

Також з'ясовано, що скаргу на дії
державного виконавця ОСОБА_3 подав в
особі представника ОСОБА_5 ( а. с. 1-2,11-12 ).

Суд першої інстанції належним чином не
перевірив повноваження ОСОБА_5 на
вчинення процесуальної дії від імені
ОСОБА_3

У підтвердження повноважень
представника ОСОБА_13 до матеріалів
справи долучено ксерокопію
довіреності від 31 жовтня 2013 року ( а. с. 3
).

Разом з тим, з тексту вказаної
довіреності вбачається, що
повноваження ОСОБА_5 надав ОСОБА_14, який
діяв від імені ОСОБА_3 Однак в
матеріалах справи відсутня належним
чином оформлена довіреність від 28
жовтня 2013 року щодо повноважень ОСОБА_14
передоручати іншим особам
представляти інтереси ОСОБА_3 у суді, що
є порушенням статей 38,42 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції,
розглядаючи скаргу ОСОБА_3, допустив
порушення норм процесуального права,
які унеможливлюють прийняття рішення
по скарзі боржника судом апеляційної
інстанції за результатом розгляду
апеляційної скарги, постановлена
ухвала підлягає скасуванню з передачею
скарги на новий розгляд по суду першої
інстанції.

Керуючись ст., ст. 307,312,313,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 06 жовтня 2014 року, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: