У х в а л а

іменем україни

03 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Касьяна О.П., Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа: Іллічівський
відділ державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції, про звільнення від сплати
аліментів, встановлених рішенням суду
та про стягнення безпідставно
сплачених сум, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
від 06 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5,
третьої особи - Іллічівського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції, в якому просив звільнити його
від сплати аліментів, встановлених
рішенням суду та стягнути безпідставно
отримані грошові суми аліментів в
розмірі 22 278 грн та скасувати
нарахування заборгованості за
аліментами та припинити їх стягнення.

На обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя від 07 березня 2006 року сплачує
на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі ј
частини з усіх видів заробітку на
утримання їх неповнолітнього сина
ОСОБА_6, який проживає з матір'ю, однак з
25 грудня 2007 року син перебуває на його
утриманні, а відповідачка допомоги не
надає, але продовжує отримувати
сплачені ним аліменти, що використовує
на власні потреби, просив задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 29 березня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 14 травня 2012 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_4 від сплати аліментів
на користь ОСОБА_5 на утримання
неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі ј частини всіх видів заробітку
щомісячно до повноліття дитини,
призначених рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 7
березня 2006 року.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
безпідставно стягнуті з нього аліменти
у розмірі 22 278 грн. В іншій частині
позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У травні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із заявою про перегляд рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 29
березня 2012 року за нововиявленими
обставинами.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
20 серпня 2013 року скасовано рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 29
березня 2012 року за нововиявленими
обставинами.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 10 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

06 травня 2014 року ухвалою апеляційного
суду Донецької області рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 10
грудня 2013 року та ухвалу
Орджонікідзевського районного суду
м. Маріуполя Донецької області
від 20 серпня 2013 року скасовано.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 29
березня 2012 року за нововиявленими
обставинами залишено без задоволення і
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
29 березня 2012 року залишено в
силі.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та
направити справу на новий апеляційний
розгляд, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
ухвала суду апеляційної інстанції
постановлена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків апеляційного
суду, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно відхилити, ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької
області від 06 травня 2014 року залишити
без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Донецької області від 06 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.П.
Касьян

В.М. Коротун

С.П. Штелик