Номер провадження: 22-ц/785/8436/14
Головуючий у першій інстанції Абухін
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді : - Станкевича В.А.

суддів: - Варикаші О.Д.,

- Ступакова О.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 - "Про відшкодування шкоди", за
апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 13 серпня 2014 року, -

встановила:

28.03.2014 року позивачі звернулися до суду
з позовом, по якому просили суд
стягнути з ОСОБА_7 на користь позивачів
матеріальну шкоду у розмірі 12 153,00 грн.;
стягнути з ОСОБА_7 на користь позивачів
моральну шкоду у розмірі 12 000,00 грн.;
стягнути з ОСОБА_7 на користь позивачів
судові витрати у розмірі 360, 00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовували
тим, що у травні 2009 року їх сусідка,
відповідач по справі, без їх згоди та
відповідної дозвільної документації
самовільно знесла несучу стіну
квартири, в результаті чого несуча
стіна, яка розділяла квартиру
позивачів та відповідача, впала,
істотно пошкоджена та деформована. Для
проведення відновлювальних робіт в
квартирі позивачів, було понесені
матеріальні затрати та завдано
моральну шкоду. Наведені вище
обставини стали підставою для
звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5,
яка є представником по довіреності
ОСОБА_6 позов підтримала, просила суд
його задовольнити, посилаючись на
обставини викладені в позові.

Відповідач та представник відповідача
в судовому засіданні, яке відбулось
30.07.2014 року позов не визнали,
заперечували з приводу його
задоволення.

Відповідач та її представник до
судового засідання, призначеного на
13.08.2014 року не з'явились, представник
відповідача надала до суду заяву про
застосування наслідків спливу строків
позовної давності та просила суд
справу розглядати за її відсутності.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 13 серпня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про відшкодування шкоди
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_6,
ОСОБА_5, ставиться питання про
скасування рішення суду та направлення
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, розглянувши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі по
справі є співвласниками квартири
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
19.09.2009 року управлінням
житлово-комунального господарства та
паливно-енергетичного комплексу ОМР,
копія якого наявна в матеріалах справи
(а.с.13,14).

Відповідач по справі є співвласником
АДРЕСА_4 на підставі договору дарування
від 20.01.2011 року, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, що
підтверджується матеріалами справи (
а.с. 75)

У травні 2009 року відповідач по справі
здійснив реконструкцію своєї квартири,
що було підтверджено сторонами.

В матеріалах справи наявний лист
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області № 01/11-2930 від 14.07.2009
року, в якому зазначено, що Інспекція
ДАБК в Одеській області не давала
дозвіл на виконання будівельних робіт
з реконструкції квартири АДРЕСА_2 ( а.с.9
на обороті), та лист прокуратури
Приморського району м. Одеси, № 2088ж09
від 09.10.2009 року, який підтверджує факт
проведення будівельних робіт за
вказаною адресою ( а.с. 10).

Таким чином, виконання відповідачем
будівельних робіт були проведенні без
затверджено встановленому законом
порядку проектної документації, без
дозволу інспекції ДАБК на здійснення
будівельних робіт, без дотримання
протипожежної безпеки, висновку
санітарно - епідеміологічної станції.

В результаті проведених робіт в
квартирі позивача виникла деформація
(тріщина) стіни, з чим сторони
погодились.

Позивачами було проведено
відновлювальні роботи та понесені
матеріальні витрати, на загальну суму 12
153,00 грн., що підтверджується копіями
квитанцій, наявних в матеріалах справи
(а.с. 40-46) та договором підряду на
виконання ремонтно-будівельних робіт (
а.с.39).

Позивачами до суду наданий технічний
висновок від 27.08.2009 року, складений
Одеським відділенням
Науково-виробничого центру «Екострой»,
відповідно до якого ОСОБА_7видавався
дозвіл на виконання будівельних робіт
АДРЕСА_3 на технічний стан конструкцій
квартири № 15, а також будівель, які
примикають до зони реконструкцій
квартири № 5, виявлений негативний
вплив при виконанні робіт по
реконструкції квартири № 5, роботи
ведуться з порушенням будівельних норм
та правил ( а.с.21-38).

Позивачі в позові посилаються на
неодноразові звернення до відповідача
про припинення будівельних робіт.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовуються в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що
відповідачем реконструкція власної
квартири здійснена без належної
дозвільної документації та дотримання
будівельних норм, в результаті чого
виникли ушкодження квартири позивачів.

Позивачі вважали, що сума матеріальної
шкоди 12 153 грн. (згідно наданими
квитанцій про придбання будівельних
матеріалів, за 2009 рік).

Позивачі також просили суд стягнути з
відповідача на їх користь моральну
шкоду в розмірі 12 000 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особи неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала
при наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за
завдану моральну шкоду настає при
наявності протиправної поведінки
заподіювача шкоди, встановлення
причинного зв'язку між шкодою та
протиправною поведінкою, вини
заподіювача.

Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995
р. №4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди) розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат(їх
тривалості,можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити з засад
розумності, виваженості та
справедливості.

У позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди не
зазначено, з яких міркувань позивачі
виходили, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується, не
надали ніяких доказів причино -
наслідкового зв'язку між поведінкою
відповідача та їх моральними
стражданнями.

Таким чином, позивачі не надали доказів
на підтвердження факту заподіяння їм
відповідачем моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, не обґрунтували, з чого вони
виходили, визначаючи розмір заподіяної
їм шкоди.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатись про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі дізнались про факт порушення
їх прав діями відповідача у 2009 році, що
підтверджується їх чисельними
зверненнями до державних органів з
приводу даного факту.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
сплила і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставне майно тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

З матеріалів справи видно, що
відповідач ОСОБА_7 звернувся до з
заявою про застосування строку
позовної давності. (а.с. 96)

При таких даних суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що у
зв'язку із спливом строків позовної
давності,що є підставою для відмови в
позові, позовні вимоги позивача є
такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 300, 303, 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова
колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 13 серпня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 - "Про
відшкодування шкоди" - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.А. Станкевич

Судді:
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков