22-ц/772/3643/2014Головуючий в суді першої
інстанції Луценко Л. В.Категорія
48Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Вінницької області в складі :

Головуючого :
Чорного В.І.,

Суддів : Медвецького
С.К., Чуприни В.О.

при секретарі :
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 29 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів, мотивуючи його тим, що
відповідач неналежним чином виконує
зобов'язання по сплаті аліментів,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка станом на 01.03.2014
року становить 1983,66 грн. Посилаючись на
зазначені обставини, позивач просив
стягнути з відповідача на свою користь
неустойку за прострочення виконання
аліментних зобов'язань у розмірі 10486,41
грн. за період з 13 грудня 2012 року по 01
вересня 2014 року.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 29 жовтня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_2 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід
держави судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням
суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати та
ухвалити нове, яким його позовні вимоги
задовольнити, а витрати, пов'язані з
розглядом справи покласти на
відповідача.

Позивач в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, подав
заяву про розгляд справи у його
відсутність через неможливість бути
присутнім у судовому засіданні з
поважних причин. Апеляційну скаргу
підтримує та просить її задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
заперечила проти задоволення
апеляційної скарги та просила рішення
суду залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає, що
вона не підлягає задоволенню з таких
міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області віл 22
березня 2013 року, яке рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 03 червня 2013 року та ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 30 вересня 2013 року змінено, у
цивільній справі № 232/5247/12 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання
непрацездатного батька та додаткових
витрат на лікування, викликаних тяжкою
хворобою, позов задоволено частково,
вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 13.12.2012 року, в
іншій частині позову відмовлено,
вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи зі змісту ст.196 СК України суд,
відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України
повинен встановити факт
заборгованості по аліментам й
наявність чи відсутність вини особи,
яка зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду у її виникненні та
залежно від цього вирішити питання про
наявність чи відсутність у одержувача
права на стягнення неустойки.

У випадку визначення рішенням суду
розміру аліментів у частці від
заробітку, право одержувача аліментів
на стягнення неустойки пов'язується з
повідомленням державним виконавцем
відповідача про суму заборгованості,
оскільки відповідачу, як учаснику
судового процесу не був відомий як
розмір аліментів, що підлягає сплаті,
так і початок виконання обов'язку по
сплаті аліментів після набрання
рішення законної сили.

Встановлено, що 21.11.2013 року позивач
звернувся із заявою про примусове
виконання виконавчого документа, а
26.11.2013 року було відкрито виконавче
провадження, копію постанови про
відкриття якого було направлено
сторонам, зокрема боржнику за місцем
роботи в бухгалтерію ПНВП «Інтеграл-М»
і у січні 2014 року було здійснено
відрахування із заробітної плати
відповідача в рахунок сплати аліментів
у розмірі 50% його заробітку (доходу), яка
склала 140, 46 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач у період з 21.03.2013 року по
07.06.2014 року періодично перебувала на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні, що підтверджується
лікарняними листами. (а.с. 78-84).

Згідно наказу № 3 від 28.01.2014 року, наказу
№ 8 від 26.05.2014 року ПНВП «Інтеграл-М»
ОСОБА_3 знаходилась у відпустці у
зв'язку з вагітністю та пологами з
20.01.2014 року по 25.05.2014 року та з 26.05.2014 року
по 08.06.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 народився син -
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1, виданого
ВДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій
області 01.04.2014 року.

Згідно наказу № 9 від 10.06.2014 року ПНВП
«Інтеграл-М» ОСОБА_3 було надано
відпустку для огляду за дитиною до
досягнення нею трьохрічного віку з
10.06.2014 року.

Відповідно до довідки УПСЗН
(Правобережне) Департаменту соціальної
політики ВМР від 06.10.2014 року № 9240 ОСОБА_3
знаходиться на обліку та отримує
допомогу при народженні дитини
щомісячно у розмірі 860 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що вина
відповідача у виникненні
заборгованості по аліментах не
доведена, оскільки заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, так як примусове виконання про
стягнення аліментів не було розпочато,
а боржнику не було відомо про наявність
заборгованості та її розмір.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, з
урахуванням зазначеного, не належать
до тих підстав, з яким процесуальне
право пов'язує можливість прийняти
рішення щодо скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 29 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
В.І.Чорний

Судді: (підпис)
С.К.Медвецький

(підпис) В.О.Чуприна

З оригіналом вірно: