Справа № 461/8546/13
Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/3765/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

за участі осіб, які беруть участь у
справі: пр.-ки ОСОБА_2, ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
на рішення Галицького районного суду
м.Львова від 08 квітня 2014 року за позовом
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_3,
третя особа: ЛКП «Снопківське» про
демонтаж самовільно влаштованих
металевих стовпців під розширення
балкону,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Галицька районна
адміністрація Львівської міської ради
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа: ЛКП «Снопківське» про
демонтаж самовільно влаштованих
металевих стовпців під розширення
балкону, в якому просила зобов'язати
відповідача за власні кошти
демонтувати самовільно влаштовані
металеві стовпці під розширення
балкону і привести балкон до
попереднього стану, вирішити питання
судових витрат.

Оскаржуваним рішенням Галицького
районного суду м.Львова від 08 квітня 2014
року у задоволенні позову Галицької РА
ЛМР до ОСОБА_3, третя особа: ЛКП
«Снопківське» про демонтаж самовільно
влаштованих металевих стовпців під
розширення балкону відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

Рішення суду оскаржила Галицької РА
ЛМР. В апеляційній скарзі покликається
на його незаконність, на неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з»ясування обставин, що мають
значення для справи. Зокрема зазначає,
що відповідача неодноразово
попереджалося про демонтаж самовільно
влаштованих металевих стовпців під
розширення балкону, однак
розпорядження голови Галицької РА ЛМР
від 16.04.2009 року не виконано. Просить
рішення Галицького районного суду
м.Львова від 08 квітня 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
беруть участь у справі, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
Розпорядженням голови Галицької РА ЛМР
від 16 квітня 2009 року зобов'язано ОСОБА_3,
яка є власником квартири АДРЕСА_1 за
власні кошти демонтувати самовільно
влаштовані металеві стовпці під
розширення балкону квартири №4.
Комісією ЛКП «Снопківське» 15 липня 2013
року складено акт про те, що вимоги
неодноразових попереджень,
розпорядження Голови Галицької РА ЛМР
не виконані. 05 грудня 2008 року та 08
грудня 2008 року ЛКП «Снопківське»
скерувало ОСОБА_3 попередження щодо
термінового демонтажу самовільно
влаштованих металевих стовпців під
розширення балкону її квартири.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
необхідність застосування позовної
давності.

Однак, колегія судді з таким висновком
суду першої інстанції погодитися не
може.

Згідно з ст.ст.256, 257 ЦК позовна давність
це строк, у межах якого особа може
звернутись до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється в три роки.

З врахуванням того, що за змістом ст.376
ЦК України, особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього, а відтак строк
позовної давності на вимоги про
демонтаж самочинно збудованого
нерухомого майна не вважається
пропущеним незалежно від тривалості
часу, який минув після закінчення чи
початку самовільного будівництва. Таке
тлумачення належить застосовувати і
правовідносин, які виникли через
порушення мешканцями правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005року №76.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
місцеві районні адміністрації»
розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Як вбачається з матеріалів справи
розпорядження голови Галицької РА ЛМР
від 16.04.2009 року не виконано. Дане
розпорядження є чинним, в судому
порядку не оскаржувалося, а відтак є
обов'язковим до виконання.

Колегія суддів дійшла висновку про
незаконність ухваленого судом першої
інстанції рішення через неповне
з'ясування обставин, що мають значення
у справі, невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Цивільні права, відповідно до ч.1-3ст.13
ЦК України, особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства. При
здійсненні своїх прав особа
зобов»язана утримуватись від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдавши шкоди довкіллю, культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання
правом в інших формах.

Відповідно ч.5ст.319 ЦК України власник
не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршуючи екологічну
ситуацію та природні якості землі.

Оскільки ОСОБА_3 як власник квартири
АДРЕСА_1 самовільно встановила стовпці
на земельній ділянці під балконом її
квартири, не виконала розпорядження
органу місцевого самоврядування про їх
демонтаж, позовна вимога про
зобов»язання за власні кошти
демонтувати самовільно влаштовані
металеві стовпці є обґрунтованою.

Ухвалюючи нове рішення по суті
заявлених позовних вимог, апеляційний
суд, повно та всебічно з»ясувавши
обставини справи та перевіривши доводи
скарги, прийшов до висновку про
часткову обґрунтованість позовних
вимог в частині зобов»язання, що
відповідає змісту розпорядження
органу місцевого самоврядування.

Питання приведення балкону квартири
відповідача до попереднього стану не
вирішувалось на міжвідомчій комісії,
розпорядження районної адміністрації
з цього приводу не ухвалювалось. Крім
того, позивачем не доведено у чому
полягатиме приведення балкону до
попереднього стану. Тому у цій частині
позов не підлягає задоволенню.

Таким чином, згідно п.1,3,4ч.1ст.309 ЦПК
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції та ухвалює нове про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ч.1
ст.309, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду
м.Львова від 08 квітня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_3
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 за власні кошти
демонтувати самовільно влаштовані
металеві стовпці під розширення
балкону квартири АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати в
розмірі 114грн.70 коп. на користь
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
Л.Б. Струс

М.М. Шандра