Справа № 341/1873/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2638/2014
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого:
Матківського Р.Й.

суддів:
Мелінишин Г.П., Шишка А.І.

секретаря
Капущак С.В.

з участю апелянта - ОСОБА_2, її
представника - ОСОБА_3, відповідача -
ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про розірвання спадкових
договорів, з апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Галицького районного
суду від 10 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року з позовом до суду
звернулася позивач, щоб ухвалити
рішення, яким розірвати спадкові
договори, укладені 27 липня 2012 року щодо
передачі у власність після її смерті
ОСОБА_4 житлової кімнати площею 19, 71
кв.м, що складає 33/100 частки житлового
будинку та земельної ділянки площею
0,0594 га, яка призначена для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
знаходиться в АДРЕСА_1 Галицького
району Івано-Франківської області.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала
тим, що після укладення спадкових
договорів відповідач не виконує
обов'язків, не забезпечує її продуктами
харчування, одягом, лікувальними
засобами, не виконує
господарсько-хатню роботу як це
передбачено пунктами договорів. Після
підписання договору бачила
відповідача тільки двічі. Спадкові
договори уклала на прохання матері
відповідача, яка до укладення
договорів допомагала їй по
господарству, однак після їх укладення
ставлення погіршилось. Відповідач по
місцю проживання не приходила,
натомість її мати використовує
земельну ділянку для особистих потреб.
Згодом виявила, що зникли
правовстановлюючі документи на
житловий будинок, земельну ділянку,
спадковий договір та ідентифікаційний
код, через що не могла звернутися до
суду з позовом щодо розірвання
договорів.

Рішенням Галицького районного суду від
10 листопада 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, просить його
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

Апелянт вважає рішення незаконним,
необґрунтованим, ухваленим без
встановлення дійсних обставин справи
та з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Суд неправильно оцінив пояснення
свідків, не врахував, що відповідачем
надано лікарські чеки та епікриз
хвороб, тільки у зв'язку із тим, що їх
забрала у неї її мати скориставшись
своїм правом допомоги.

Суд не взяв до уваги її пояснення, що
відповідач тільки зрідка навідувала її
у лікарні, через що змушена була
звертатися за допомогою до медичної
сестри, яка купувала для неї ліки за
пенсійні кошти.

Суд не врахував, що через поганий зір та
важкість пересування їй необхідна була
стороння допомога, а на даний час
залишилась без майна та допомоги, і
відповідачем не виконувались умови
спадкового договору.

Згідно роз'яснень нотаріуса при
укладенні договорів у разі неналежного
виконання умов має право на їх
розірвання.

У зв'язку із ставленням та поведінкою
відповідача та її матері не довіряє
обом, тому не бажає на даний час жодної
допомоги.

За весь цей час дії договору змушена
була самостійно готувати, прати,
прибирати, оскільки відповідач не
виконувала умов спадкового договору.
За умовами спадкового договору
відповідач була зобов'язана
забезпечувати її потреби в продуктах
харчування, необхідному одязі,
забезпеченні лікувальними засобами,
виконувати господарсько-хатню роботу.
Відповідач зрідка приносила їй,
виключно під час перебування в лікарні,
їжу, яку готувала для своєї сім'ї, не
зважаючи, що їй потрібно було особливе
харчування. Після неналежного
виконання спадкових договорів, просила
відповідача про повернення
правовстановлюючих документів, однак
вона відмовилась.

Суд не звернув уваги на її доводи, не
дав правової оцінки її зверненню до
міліції, упереджено прийшов до
висновку, що вона не вправі відмовитись
від послуг відповідача, передбачених
спадковими договорами, невірно вказав,
що вона в наданих поясненнях зазначала,
що має намір передати частину будинку
та земельну ділянку племіннику.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта та її
представника, які вимоги скарги
підтримали, відповідача та її
представника, які вимоги скарги не
визнали, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів невиконання
відповідачем ОСОБА_4 умов
спадкового договору, а одностороння
відмова від погоджених сторонами умов
не допускається.

Відповідно до ст.1302 ЦК України за
спадковим договором одна сторона
(набувач) зобов'язується виконувати
розпорядження другої сторони
(відчужувача) і у разі його смерті
набуває право власності на майно
відчужувача.

Згідно положень, викладених у
ст.1305 ЦК України, набувач у спадковому
договорі може бути зобов'язаний
вчинити певну дію майнового або
немайнового характеру до відкриття
спадщини або після її відкриття.

Судом встановлено, що 27 липня 2012 року
між позивачем та відповідачем укладено
два спадкові договори, посвідчені
приватним нотаріусом ОСОБА_6, за
умовами яких у разі смерті ОСОБА_2
відповідач ОСОБА_4 набуває у власність
житлову кімнату площею 19, 71 кв.м із
західної сторони, що складає 33/100 частки
житлового будинку та земельну ділянку
розміром 0,0594 га, яка призначена для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що знаходиться в
АДРЕСА_1

Згідно п. 6 обох договорів за згодою
сторін на набувача покладено наступні
обов'язки: забезпечувати потреби
відчужувача у продуктах харчування,
необхідному одязі, забезпечувати,
згідно з рецептами лікарів,
лікувальними засобами, незалежно від
їх вартості, на вимогу відчужувача
виконувати господарсько - хатню роботу
(приготування їжі, прибирання в частці
житлового будинку, надання
прально-банних послуг); відвідувати
відчужувача у випадку влаштування її
до лікарні, поховати відчужувача у разі
її смерті.

Частиною 2 ст.651 ЦК України
передбачено, що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно ч.1ст. 1308 ЦК України та п.
9 спадкового договору спадковий
договір може бути розірвано судом на
вимогу відчужувача у разі невиконання
набувачем його розпоряджень (а.с. 8, 11).

Статтею 651 ЦК України
зазначається, що істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

За вимогами ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Оскільки ст.ст. 1302, 1305 ЦК
України і умовами укладеного
сторонами спадкового договору
передбачено, що обов'язки по вчиненню
певних дій, передбачених договором,
покладено на набувача, а відчужувач у
спадковому договорі не має обов'язків,
він наділяється лише правом вимоги,
тому набувач повинен довести належне
виконання ним зобов'язань за договором.

В матеріалах справи містяться
ксерокопія рахунка-фактури від 20
червня 2012 на купівлю дивана, квитанції
від ОСОБА_2 за техінвентаризацію за
листопад 2010 року, товарні чеки за ліки
від ОСОБА_2 від 10 серпня 2013 року та 31
січня 2014 року (а.с.37-38, 53, 54).

Крім пояснень свідків, особистих
доводів у суді першої інстанції
відповідач ОСОБА_4 у засіданні
апеляційного суду довела, що сумлінно
виконувала покладені договорами
обов'язки та усі вимоги позивача.

Відповідач за отримані кошти у кредит
купила для позивача диван, для
зручності спілкування та необхідності
негайного зв'язку придбала для неї
мобільний телефон, на відміну від
попередніх умов проживання ОСОБА_2
суттєво покращила їх, вивела із
занедбаного стану за поясненнями
свідків, впорядкувала прибудинкову
територію та обробляє з мамою земельну
ділянку з метою утримання усього двору
у належному вигляді. Вона підтвердила
своє бажання продовжувати належний
догляд позивача і надалі, не тільки з
метою отримати у майбутньому майна, а
виходячи у першу чергу з необхідності
догляду літньої особи і такий догляд,
крім цього, з мамою здійснювали ще
задовго до укладення спадкових
договорів. Навіть останніми днями
навідувала ОСОБА_2 і за її проханням з
допомогою чоловіка полагодили систему
опалення у кімнаті. Позивач і надалі
приймає її допомогу та повідомила, що
скаргу на рішення суду подала не вона, а
племінник.

Позивач ОСОБА_2 зазначених пояснень
відповідача, що отримувала від неї
допомогу в облаштуванні подвір'я,
кімнати та придбання речей, надання
допомоги і надалі не заперечила.
Істотних порушень виконання умов
спадкового договору не навела.

Судом з'ясовано із пояснень обох
сторін, що допомога по догляду
надавалась ще задовго до укладення
спадкових договорів. Позивач ОСОБА_2
раніше працювала з мамою відповідача
та весь час допомагала їй як літній
особі, така допомога стала причиною
укладення у 2012 році спадкових
договорів.

Позивачем не доведено, що під час
перебування її на стаціонарному
лікуванні відповідачем не надавалась
їй необхідна допомога. Відповідач
заперечуючи ці обставини пояснила, що
навпаки у цей період робила усе
необхідне для надання допомоги і
виконувала усі вказівки та побажання
позивача.

У позовній заяві та під час розгляду
справи судами позивач ОСОБА_2 особливо
наголошувала на тому, що після
укладення спадкових договорів виявила
з допомогою племінника зникнення
правовстановлюючих документів на
житловий будинок, земельну ділянку,
спадковий договір, паспорт та
ідентифікаційний код, щоб не мала
змоги звернутись до суду за
розірванням договору. І саме ця
обставина стала підставою для позивача
сумніватись у добросовісності
відповідача.

Однак колегія суддів вважає, що
знаходження правовстановлюючих
документів у відповідача не може бути
підставою для розірвання спадкового
договору або свідчити про
недобросовісне ставлення до виконання
обов'язків відповідача.

Пунктом 12 спадкових договорів
зазначено, що набувачеві роз'яснено про
необхідність повернення нотаріусові
правовстановлюючих документів у разі
смерті відчужувача для відмітки про
перехід права власності.

Ця обставина підтверджує, що
правовстановлюючі документи на майно
могли знаходитись у набувача за
договорами і ця обставина не
підтверджує його зловживання правом чи
недобросовісність.

Крім цього, відсутні докази, що
відповідач на вимогу позивача
відмовлялася надавати документи.

Отже, колегією суддів не
встановлено, що відповідачем
допускались істотні порушення умов
спадкових договорів або позивач
залишена без допомоги.

При вирішенні позовних вимог судом
правильно визначено характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело, або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від
10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Р.Й. Матківський

Судді
Г.П. Мелінишин

А.І. Шишко