Справа № 362/870/14-ц Головуючий у І
інстанції Орда О.О.Провадження №
22-ц/780/6986/14 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Малорода О.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 22 жовтня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду із вказаним позовом,
в якому просило стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
від 05 липня 2006 року, яка станом на 14
січня 2014 року складає 26 830 грн. 75 коп., з
яких: 4 873 грн.43 коп. - заборгованість за
кредитом, 20 203 грн. 47 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, а також штрафи у
розмірі 500 грн (фіксована частина) та 1 253
грн. 85 коп. (процентна складова).

В обґрунтування позову зазначено, що
05 липня 2006 року між Банком та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір, за
умовами якого відповідач отримала
кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Взяті на себе зобов'язання
відповідач належним чином не
виконувала, внаслідок чого станом на 14
січня 2014 року має заборгованість
перед Банком.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 22 жовтня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення і неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із спливу позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі до винесення
рішення суду.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду, так як вони
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно із ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції становлено, що 5
липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_1 було укладено договір
кредиту, за умовами якого кредитор
надав позичальнику грошові кошти у
розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 30 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Згідно із п. 9.12 Умов і правил надання
банківських послуг, які разом із
Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_1 складають між
банком і відповідачем договір,
останній діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
термін.

Внаслідок неналежного невиконання
зобов'язань за кредитним договором у
відповідача ОСОБА_1 виникла
заборгованість, яка станом на 14 січня
2014 року складає 26 830 грн. 75 коп., з яких: 4
873 грн. 43 коп. - заборгованість за
кредитом, 20 203 грн. 47 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, а також штрафи у
розмірі 500 грн (фіксована частина) та 1 253
грн. 85 коп. (процентна складова).

Відповідно до заяви на видачу кредиту
від 5.07.2006 року термін дії платіжної
картки на ім.'я ОСОБА_1, на яку
встановлено кредитний ліміт у сумі
5000грн., - 24 місяці.

1 вересня 2014 року відповідачкою було
заявлено клопотання про застосування
судом позовної давності до вимог
позивача. (а.с. 39).

Суд вірно до вказаних правовідносин
застосував положення Умов і Правил
надання банківських послуг та Правила
користування платіжною картою та
Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Як вбачається з виписки по картковому
рахунку на ім.'я ОСОБА_1 останній платіж
відповідачем здійснено у лютому 2007
року (а.с.48) та відповідно до заяви
картка видавалась Банком строком на 24
місяці, тобто останнім днем дії картки,
виданої ОСОБА_1 є 5 липня 2008 року.

Позовна заява до суду подана 24 лютого
2014 року.

Встановивши вказані обставини справи,
з врахуванням предмету позовних вимог,
доказів сторін на підтвердження -
заперечення позову, норм
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, суд прийшов до
законного і обґрунтованого висновку
про відмову в позові за спливом
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі до
винесення рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано
врахував правову позицію, висловлену
Верховним Судом України в постанові
від 19 березня 2014 року (справа№6-14 цс 14),
згідно якої відповідно до Правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст.257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і передбачених законом підстав
для його скасування при апеляційному
розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на
неправильне застосування судом
положень статей 257, 261, 267 ЦК України,
неправильне тлумачення змісту п.9.12
Умов і правил надання банківських
послуг підлягають відхиленню, оскільки
суд правильно виходив із того, що
відповідно до умов кредитного договору
між ПАТ «КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1, Умов
і Правил надання банківських послуг та
Правил користування платіжною картою
перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі,
як у даній справі, зі спливом
останнього дня місяця дії картки, а не
закінченням строку договору.

Встановлено, що останнім днем дії
картки, виданої ОСОБА_1 є 5 липня 2008 року,
а позовна заява до суду подана 24
лютого 2014 року, тобто за межами
встановленого законом строку позовної
давності. Відповідач до ухвалення
рішення звернулась до суду із заявою
про застосування позовної давності.

Позивачем не доведено поважність
причин пропуску строку позовної
давності.

За таких обставин суд, встановивши
обґрунтованість позову про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
на передбачених законом підставах
застосував положення статей 257, 261, 267 ЦК
України і відмовив в позові за
пропуском строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги про
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення і
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права є
необґрунтованими і не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 22 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: