У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_4, третя особа −? ОСОБА_5, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на заочне рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 14
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 27 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП
Банк») звернулося до суду із вказаним
позовом, в обґрунтування якого
зазначило, що 28 лютого 2008 року між
банком та ОСОБА_5 був укладений
кредитний договір № ML-208/004/2008, на
підставі якого останній отримав кредит
в розмірі 58 400 доларів США.

01 березня 2010 року між
банком та ОСОБА_4 підписано додатковий
договір до кредитного договору,
відповідно до якого останній прийняв
на себе зобов'язання за кредитним
договором в повному обсязі, внаслідок
чого став солідарним боржником.

Свої зобов'язання за
кредитним договором відповідач не
виконує, У зв'язку з чим станом на 16
травня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 476 579 грн 85 коп.

Внаслідок невиконання
позичальником кредитного договору від
21 травня 2013 року банком було направлено
досудові вимоги на адресу ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 про дострокове виконання
зобов'язань за кредитним договором в
повному обсязі, які були залишені без
задоволення.

28 лютого 2008 року в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між банком та
ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки №
PML-208/004/2008, відповідно до умов якого
останній передав банку в іпотеку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_4 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу від
01 березня 2010 року.

Враховуючи
вищевикладене, просив суд звернути
стягнення на предмет іпотеки: нерухоме
майно - квартиру АДРЕСА_1, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 28 лютого 2008 року в сумі 476
579 грн 82 коп., шляхом реалізації
предмета іпотеки на прилюдних торгах,
за ціною, яка буде визначена на
підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності; стягнути з
відповідача на користь ПАТ «ОТП Банк»
судовий збір.

Заочним рішенням
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 14 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду від 27 травня 2014 року,
позов задоволено. Звернуто стягнення
на предмет іпотеки на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу від 01 березня 2010 року, в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_5, ОСОБА_4 за кредитним договором
від 28 лютого 2008 року в сумі 476 579 грн 82
коп., шляхом реалізації предмета
іпотеки на прилюдних торгах, за ціною,
яка буде визначена на підставі оцінки
майна суб'єктом оціночної діяльності.

У касаційній скарзі
ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити у справі
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, керувався положеннями
ст. ст. 525, 526, 533, 554, 610, 612, 624, 1054 ЦК України,
ст. ст. 11, 12, 33, 35, 39 Закону
України «Про іпотеку» та обґрунтовано
виходив із того, що відповідач ОСОБА_5
свої зобов'язання за договором про
іпотечний кредит від 28 лютого 2008 року №
ML-208/004/2008 належним чином не виконує,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка підлягає стягненню
за рахунок предмета іпотеки,
відповідно до договору іпотеки від 28
лютого 2008 року № PML-208/004/2008, укладеного
між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4

Із матеріалів справи та змісту судових
рішень не вбачається, що судами при
вирішенні спору допущено порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої інстанції, з якими
погодився й апеляційний суд, не
спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 27 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська В.А. Нагорняк Т.О.
Писана