провадження 2/201/3303/2014
УХВАЛА

23 жовтня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А.,
ознайомившись з матеріалами позову
приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроінмед» та ОСОБА_1 про
стягнення сум і витрат, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 «ПРОСТО-страхування»
21 жовтня 2014 року звернулося до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_2 «СК
«Дніпроінмед» та ОСОБА_1 про стягнення
сум і витрат.

З позовної заяви та обставин, якими
позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги, вбачається, що останнім у
позовній заяві було об’єднано в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, оскільки спір щодо
стягнення виплаченого страхового
відшкодування у розмірі 8 644 гривень з
відповідача № 1 ОСОБА_2 «СК
«Дніпроінмед» виник між ОСОБА_2
«ПРОСТО-страхування» (юридична особа)
та ОСОБА_2 «СК «Дніпроінмед» (юридична
особа), а тому між зазначеними
сторонами виникли господарські
правовідносини, в зв’язку з чим вище
вказаний спір виник між юридичними
особами є господарським, а спір щодо
стягнення 510 гривень (франщиза) з
відповідача № 2 ОСОБА_1 виник між ОСОБА_2
«ПРОСТО-страхування» (юридична особа)
та ОСОБА_1 (фізична особа) є цивільним
та підлягає розгляду у порядку
цивільного судочинства.

Частиною 2 ст. 32 ЦПК України визначено,
що участь у справі кількох позивачів і
(або) відповідачів (процесуальна
співучасть) допускається, якщо:1)
предметом спору є спільні права чи
обов'язки кількох позивачів або
відповідачів; 2) права і обов'язки
кількох позивачів чи відповідачів
виникли з однієї підстави; 3) предметом
спору є однорідні права і обов'язки.

Також слід зазначити, що п. 3 постанови
№ 3 Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 березня 2013
року «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ»
визначено, що згідно зі статтею 16 ЦПК не
допускається об’єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого виду судочинства.
Разом із тим суд також має врахувати, що
в порядку цивільного судочинства
підлягають розгляду справи у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов’язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий.

Однак в супереч вище викладеного та
зазначеного позивач у позовній заяві
ніяк не обґрунтовує вище вказане та не
зазначає, що заявлені вимоги
взаємопов’язані між собою і окремий їх
розгляд неможливий, а лише зазначає що
вказаний позов слід розглядати за
місцезнаходженням одного з
відповідачів.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, чи інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно до ч. 1 ст. 1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 ст. 12 ГПК України
передбачено, що господарським судам
підвідомчі справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо
приватизації майна, та з інших підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ГПК України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи
наведене вважаю за необхідне позивачу
відмовити у відкритті провадження по
цій справі в частині позовних вимог
ОСОБА_2 «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_2
«СК «Дніпроінмед» про стягнення суми і
витрат та рекомендувати звернутися з
зазначеними вимогами до належного
господарського суду з позовом в
порядку, передбаченому нормами ГПК
України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ч. 2 ст. 122 ЦПК України, –

УХВАЛИВ:

Приватному акціонерному
товариству «ПРОСТО-страхування»
відмовити у відкритті провадження по
справі за позовом приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроінмед» та ОСОБА_1 про
стягнення сум і витрат в частині
позовних вимог приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроінмед» про стягнення
суми і витрат та рекомендувати
позивачу звернутися з зазначеними
вимогами до належного господарського
суду в порядку, передбаченому нормами
ГПК України.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя