Провадження №2/592/2650/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
складі головуючого: судді Котенко О.А.,
при секретарі - Гробовій М.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе», третя особа -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Суми про
відшкодування моральної
шкоди,спричиненої смертю особи,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом і свої вимоги обгрунтовує тим,
що з 20.09.1970 року вона перебувала у шлюбі
з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2. Її чоловікові за
життя було встановлено професійне
захворювання. З 26.01.1989 року по 02.06.1993
року та з 03.09.1996 року по 31.08.2009 року
чоловік позивачки перебував у трудових
відносинах з Публічним акціонерним
товариством «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об`єднання ім.
М.В.Фрунзе». 31.08.2009 року його було
звільнено в зв'язку з виходом на пенсію.
Згідно до акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 14.07.2009 року її чоловіку були
встановлені такі професійні
захворювання: «ХОЗЛ токсико-пилової
етнології II ст., загострення. Емфізема
легень II ст. Пневмофіброз. Хронічне
легеневе серце, субкомпенсоване. НК І
ст.. Легенева недостатність II ст..
Хронічна рецидивуюча
попереково-крижова радикулопатія з
правостороннім коришковим синдромом
L5-S1, деформуючий спондильоз L4-L5-S1,
функціональна нестабільність в
сегменті L5-S1 з вираженим
м'язово-тонічним і алогічним синдромом,
зі значним порушенням
опорно-кінетичної функції хребта і
н/кінцівок. Нейросенсорна туговухість
зі значним ступенем (4 ст.) зниження
слуху». Згідно акту освідчення
фтизіатричної МСЕК від 16.09.2009 року про
результати визначення відсотку втрати
професійної працездатності ступінь
втрати професійної працездатності
склала 65%. Встановлено третю групу
інвалідності та встановлено
необхідність медикаментозного,
санаторного лікування. ІНФОРМАЦІЯ_1, у
віці 65 років, її чоловік помер від
професійного захворювання. Відповідно
до довідки про причину смерті № 452 від
30.06.2014 року він помер від хронічної
легеневої серцевої недостатності,
хронічної обструктивної хвороби
легенів. 22.10.2014 року Сумською обласною
МСЕК № 1 загального профілю
встановлено причинний зв'язок смерті
ОСОБА_2 з професійним захворюванням. З
вини роботодавця її чоловіка дуже
передчасно вона залишилася одна.
Втрата чоловіка, з яким позивачка
прожила основну частину свого життя
супроводжується душевним болем, вона
постійно відчуває свою слабкість,
безпорадність та неможливість бути
повноцінною людиною оскільки саме він
був головою сімейства. Тепер, будучи
пенсіонером за віком вона почувається
самотньою виконуючи хатню роботу та
роботу на присадибній ділянці,
позбавлена можливості повноцінно
відпочити, а також не може відчути
радість на жодному святі, оскільки
тягар втрати близької людини та
усвідомлення самотності, яку вже не
виправити, постійно пригнічує її
емоційний стан. 07.10.2009 року позивачка
ніде не працює. Позивачка є інвалідом III
ступеню за

загальним захворюванням. Втрата
чоловіка повністю розбалансували її
нервову систему, що виражається в
постійному емоційному напруженні,
роздратуванні, швидкій зміні настрою,
відчутті тривоги. Тому позивач просить
суд ухвалити рішення яким з Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь
позивачки 100000грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої смертю її чоловіка ОСОБА_2.,
від професійного захворювання.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з зазначених в позові підстав
та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав заперечення на позов в якому
зазначено, що відсутні підстави для
відшкодування моральної шкоди
позивачу, оскільки Товариство не
порушувало вимог законодавства про
охорону праці, а отже відсутня вина
Товариства у професійних
захворюваннях ОСОБА_2., які згідно
висновку МСЕК мають зв`язок зі смертю
останнього. З 03.09.1996 року по 31.08.2009 року
ОСОБА_2 перебував з Товариством у
трудових відносинах. Товариство на
виконання вимог ст.29 КЗпП України
повідомило під розписку ОСОБА_2 про
недосконалість технологій та
наявність у зв'язку з цим, шкідливих
виробничих факторів на робочому місці,
а також про його права та пільги і
компенсації за роботу в шкідливих
умовах праці, а саме: на отримання
щомісячної доплати в розмірі 8 % від
посадового окладу (фактично додатково
щорічно отримував місячний оклад); 3
днів щорічної додаткової відпустки;
право на отримання молока; право на
пенсію на пільгових умовах по списку №
2 за рахунок Товариства, що
підтверджується картами умов праці з
якими ОСОБА_2. був ознайомлений під
розписку. Товариство забезпечило
ОСОБА_2 засобами індивідуального
захисту, що підтверджується
санітарно-гігієнічною характеристикою
умов праці ОСОБА_2., які при їх належному
використанні усували загрозу
нанесення шкоди здоров'ю ОСОБА_2., тобто
виконало вимоги законодавства про
охорону праці. У ОСОБА_2. згідно акту № 68
розслідування професійного
захворювання було встановлено
наступні професійні захворювання:
хронічний обструктивний бронхіт,
емфізема легень, нейросенсорна
туговухість. Причинами професійного
захворювання у ОСОБА_2. були:
недосконалість технологій, про які під
час прийому на роботу Товариство
ознайомило ОСОБА_2.; неефективне
використання ОСОБА_2. засобів
індивідуального захисту, чим останній
порушив вимоги статті 14 Закону України
«Про охорону праці». Товариство
застрахувало позивача в Фонді
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, який за
рахунок - внесків Товариства, здійснив
виплати ОСОБА_2. Товариство у зв'язку з
достроковим виходом ОСОБА_2 на пенсію
на пільгових умовах, здійснювало повне
відшкодування пільгової пенсії
Пенсійному фонду України, який
виплачував її ОСОБА_2. Товариство
здійснило відшкодування моральної
шкоди ОСОБА_2. у зв'язку з отриманими
професійними захворюваннями в розмірі
6500,00грн. за рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 23.03.2013 року.
Посилання позивачки, що вона втратила
годувальника, також не вказує на
моральні страждання позивачки,
оскільки Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
виплатив останній п'ятирічний
заробіток ОСОБА_2. (що приблизно
становить 130 тисяч гривень) надто
пристойне відшкодування, а також
позивачка має право як дружина на
отримання щомісячної допомоги по
втраті годувальника. Враховуючи,
значні матеріальні виплати проведені
на користь позивача, під час його життя,
а також суми виплат проведених на
користь позивачки ОСОБА_1 (приблизно 130
тисяч гривень), а також право позивачки
ОСОБА_1 на отримання допомоги при
втраті годувальника, розмір моральної
компенсації визначений позивачам в
розмірі 100000 гривень, за вищенаведених
обставин, не відповідає принципам
розумності, справедливості та
добросовісності. Просиь суд в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник третьої особи в судовому
засіданні пояснив, що ОСОБА_1
призначено та відшкодовано одноразову
допомогу на сім'ю в разі смерті
чоловіка, одноразову допомогу на
утриманця, щомісячну страхову виплату
на утриманця, витрати на поховання.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, представника
третьої особи, перевіривши матеріали
справи, вважає позов таким, що підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачка з 20.09.1970
року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб (а.с.5).

З 26.01.1989 року по 02.06.1993 року та з 03.09.1996
року по 31.08.2009 року чоловік позивачки
перебував у трудових відносинах з
Публічним акціонерним товариством
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об`єднання ім.
М.В.Фрунзе», що підтверджується копією
трудової книжки ОСОБА_2 (а.с.6-9).

31.08.2009 року його було звільнено в
зв'язку з виходом на пенсію.

Згідно акту розслідування хронічного
професійного захворювання від 14.07.2009
року №68 чоловіку позивачки були
встановлені такі професійні
захворювання: «ХОЗЛ токсико-пилової
етнології II ст., загострення. Емфізема
легень II ст.. Пневмофіброз. Хронічне
легеневе серце, субкомпенсоване. НК І
ст. Легенева недостатність II ст..
Хронічна рецидивуюча
попереково-крижова радикулопатія з
правостороннім коришковим синдромом
L5-S1, деформуючий спондильоз L4-L5-S1,
функціональна нестабільність в
сегменті L5-S1 з вираженим
м'язово-тонічним і алогічним синдромом,
зі значним порушенням
опорно-кінетичної функції хребта і
н/кінцівок. Нейросенсорна туговухість
зі значним ступенем (4 ст.) зниження
слуху» (а.с.11).

Згідно акту освідчення фтизіатричної
МСЕК від 16.09.2009 року про результати
визначення відсотку втрати
професійної працездатності ступінь
втрати професійної працездатності
ОСОБА_2 становив 65%. Встановлено третю
групу інвалідності та встановлено
необхідність медикаментозного,
санаторного лікування (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 65 років, чоловік
позивачки ОСОБА_2 помер (а.с. 13).

Відповідно до довідки про причину
смерті № 452 від 30.06.2014 року ОСОБА_2 помер
від хронічної легеневої серцевої
недостатності, хронічної
обструктивної хвороби легенів (а.с.14).

Відповідно до довідки Сумської
обласної МСЕК № 001012 від 22.10.2014 року
встановлено причинний зв'язок смерті
ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з
профзахворюванням (а.с.15).

Відповідно до п.17 акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 14.07.2009 року причинами професійного
захворювання є проведення робіт
ОСОБА_2. в умовах підвищених рівнів
шуму, загазованості.Згідно з актом
розслідування хронічного професійного
захворювання від 14.07.2009 року (а.с.11) не
виконав вимоги нормативних актів щодо
дотримання санітарно-гігієнічних
вимог за показниками шуму,
загазованості. Доказів, що ОСОБА_2.
порушив законодавство про охорону
праці відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженого ним органу чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядку, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноваженого ним
органу чи фізична особа зобов'язуються
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Отже, судом встановлено, що
роботодавцем було порушено право
чоловіка позивачки на безпечні умови
праці, внаслідок чого у нього виникло
професійне захворювання, що спричинило
смерть особи. Цей факт підтверджено
медичними документами, а тому доводи
відповідача є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України
моральна шкода, спричинена смертю
фізичної особи, відшкодовується його
жінці (чоловіку), батькам, дітям, у тому
числі і усиновленим), а також особам,
які проживали з померлим однією сім'єю.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (із відповідними
змінами), розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема враховуються характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках.

Суд враховує фізичні і моральні
страждання позивачки, яка втратила
близьку людину - чоловіка, з яким вона
прожила у шлюбі тривалий час, який
підтримував її в житті, був надійною
опорою, оскільки позивач також є
інвалідом 3 групи, глибину душевних
страждань позивачки у зв'язку зі смертю
чоловіка.

На підставі викладеного, враховуючи
характер та обсяг страждань позивачки,
тривалість вимушених змін у її
життєвих стосунках та їх негативні
наслідки, виходячи із засад розумності
виваженості та справедливості, суд
визначає розмір моральної шкоди, яка
підлягає стягненню з відповідача у 35000
гривень.

Відповідно до п.3 ст.88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути на
користь держави судовий збір в сумі
243грн. 60коп.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України,
ст.ст. 21, 153 КЗпП України, ст. ст. 10,11, 57-60,
88,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» на користь ОСОБА_1 35000грн. в
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» на користь держави 243грн. 60коп.
судового збору.

На рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути подана

апеляційна скарга до апеляційного суду
Сумської області через Ковпаківський
районний суд м. Суми. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під чає
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя О.А.
Котенко