Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2746/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Андріянов О. В.
Доповідач Бубличенко В. П.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.12.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Мурашка С.І.

Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до державного
підприємства Світловодський завод
«Калькулятор» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 та її
представника, ОСОБА_4, на рішення
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 22 вересня
2014 року і

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ДП Світловодський
завод «Калькулятор» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 22 вересня 2014 року позов
задоволено частково.

Суд стягнув з відповідача на
користь позивачки заборгованість по
заробітній платі розмірі 61,60 грн., а
також 243,60 грн. судового збору. В частині
відшкодування моральної шкоди у позові
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка та
її представник, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просять рішення
суду в частині відмови у відшкодуванні
моральної шкоди скасувати і ухвалити
нове рішення, яким стягнути з ДП
Світловодський завод «Калькулятор» на
користь ОСОБА_3 5000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

В частині стягнення заборгованості по
заробітній платі рішення суду не
оскаржено.

Від позивачки надійшла заява з
проханням розглядати справу без її
участі, та без участі її представника.

01 березня 2004 року господарським судом
Кіровоградської області відкрито
провадження у справі про банкрутство
ДП Світловодський завод «Калькулятор»,
уповноваженим представником
підприємства призначено ОСОБА_5 (а.с.20).

Про час і місце розгляду справи
позивачка, її представник та
представник відповідача ОСОБА_5
повідомлені у встановленому статтею 76
ЦПК України порядку, в судове засідання
не з'явилися.

Враховуючи заяву позивачки а
також положення ч.2 ст.305 ЦПК України,
згідно з якою неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, колегія суддів
вирішила розглядати справу у
відсутності сторін.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, а також обгрунтованість доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивачка
працювала в ДП СЗ «Калькулятор» і 29
березня 1999 року була звільнена на
підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.29).
У порушення вимог ст.116 КЗпП України
відповідач не виплатив їй належні при
звільненні кошти.

Згідно з архівною довідкою № Ас-235/14
від 14 квітня 2014 року, виданою
виконавчим комітетом Світловодської
міської ради Кіровоградської області,
у документах архівного фонду заводу
«Калькулятор» міста Світловодську в
книзі заборгованості по заробітній
платі звільненим працівникам станом на
01 січня 2006 року сума заборгованої
заробітної плати ОСОБА_3 складає 1223,74
грн. (а.с.30).

Рішенням Світловодського міського
суду Кіровоградської області від 21
грудня 1998 року з відповідача на користь
позивачки було стягнуто
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 1162,14 грн. (а.с.27). Решта
заборгованості складає 61,60 грн.
(1223,74-1162,14 = 61,60), позов про стягнення якої
пред'явлено у цій справі .

Як стверджує позивачка у позовній
заяві, кошти, які суд стягнув на її
користь з відповідача рішенням від 21
грудня 1998 року, вона не отримала, як і
залишок заборгованості в розмірі 61,60
грн.

Відповідач не надав доказів виплати
позивачці заборгованості по
заробітній платі.

Статтею 237 КЗпП України
передбачено, що відшкодування
власником моральної шкоди провадиться
у разі, якщо порушення законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати життєвих зв'язків працівника і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації життя.

Позивачка протягом тривалого часу
позбавлена зароблених нею коштів, що
завдає їй моральних страждань, вимагає
додаткових зусиль для організації її
життя, що є підставою для відшкодування
їй за рахунок відповідача моральної
шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди, суд
виходив з того, що позивачка пропустила
тримісячний строк позовної давності,
передбачений статтею 233 КЗпП України.
При цьому початок перебігу строку
позовної давності суд рахував з часу
звільнення позивачки з роботи, а саме з
29 березня 1999 року.

Такий висновок суду є помилковим,
оскільки строк звернення до суду з
вимогою про відшкодування моральної
шкоди позивачкою не пропущено.

Згідно з Рішенням Конституційного
Суду України від 22 лютого 2012 року у
справі № 4-рп/2012, яке є обов'язковим до
виконання на території України,
положення частини першої статті 233
Кодексу законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 116,
117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так,
що для звернення працівника до суду з
заявою про вирішення трудового спору
щодо стягнення середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Враховуючи наведене, рішення суду в
частині відмови позивачці у
відшкодуванні моральної шкоди,
завданої невиплатою заробітної плати,
підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1
ст.307 ЦПК України з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову.

Враховуючи фактичні обставини
справи, зокрема, розмір заборгованої
відповідачем заробітної плати, а також
вимоги розумності і справедливості,
колегія суддів вважає, що позов про
відшкодування моральної шкоди
підлягає задоволенню в розмірі 500 грн.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з
відповідача також необхідно стягнути
судовий збір в доход держави в розмірі
243,60 грн. у зв'язку із частковим
задоволенням позову немайнового
характеру.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та її
представника, ОСОБА_4, задовольнити
частково.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 22 вересня 2014 року в частині
відмови у задоволені позову про
відшкодування моральної шкоди
скасувати з ухваленням нового рішення.

Стягнути з державного підприємства
Світловодський завод «Калькулятор» на
користь ОСОБА_3 500 (п»ятсот) грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з державного підприємства
Світловодський завод «Калькулятор» 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору в доход держави.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді