Дата документу 03.11.2014
Провадження № 2/334/3562/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Єфремовій Д.Ю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно у порядку
спадкування за законом

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
з позовом про визнання за нею право
власності у порядку спадкування за
законом після смерті її чоловіка -
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В позові позивачка зазначила, що її
чоловіку у й966 році було виділено
земельну ділянку площею 0,07 га в АДРЕСА_1
під будівництво. За своє життя вони
збудували будинок літ."А-1",
зареєструвалися у даному будинку разом
із дітьми за вказаною адресою, однак
оформити документи на даний будинок
чоловік вирішив лише у 1982 році.

Однак чоловік не встиг отримати
свідоцтво про право власності на
спірний будинок, оскільки захворів, не
міг самостійно пересуватися та
займатися подальшим оформленням права
власності в органах БТІ.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина
на будинок АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги відповідно
до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року)
після смерті ОСОБА_3 є його дружина та
його син - ОСОБА_2, відповідач по справі.

До нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини ніхто із
спадкоємців не звергався, однак я
фактично всі упила в управління і
володіння спадковим майном, оскільки
на момент смерті спадкодавця були
зареєстровані та мешкали в спадковому
будинку, тобто відповідно до ст.ст.548, 549
ЦК України (в редакції 1963 року) прийняли
спадщину.

Син - відповідач по справі не претендує
на спадщину після смерті батька та не
заперечує проти прийняття спадщини
позивачкою на весь будинок.

У судовому засіданні представник
позивача просив суд задовольнити
позов ОСОБА_1 з підстав, викладених у
позові.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, проте надав суду заяву про
можливість розгляду справи за його
відсутністю. Проти позову він не
заперечує, тобто позовні вимоги своєї
матері підтримав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши всі представлені
докази в сукупності, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Законом припускається можливість
застосування судової форми захисту
цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

По встановленим ЦПК України нормам
(ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставі
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК
України.

Відповідно до п.3.2. Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» «порядок оформлення
права власності на об'єкти нерухомого
майна, на які відсутні акти прийняття
їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94
"Прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів" та в листі
Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 23
березня 1999 року № 12/5-126, в якому,
зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право
власності на об'єкти, які були
закінчені будівництвом після 5 серпня
1992 року і на цей час не прийняті в
експлуатацію, проводиться тільки за
наявності актів прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями -
державними приймальними або
державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992
року, тобто до прийняття постанови КМУ
від 5 серпня 1992 року № 449, якою
встановлено порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, при їх реєстрації для
оформлення права власності одним із
документів є висновок про технічний
стан будинку (будівлі), що складається
БТІ».

В Листі ВССУ зазначається, що виходячи
зі змісту наведених нормативних актів
громадяни, які збудували житлові
будинки до 5 серпня 1992 року, могли
отримати правовстановлюючі документи
на будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці, яка перебуває в їх законному
користуванні або у приватній
власності. За наявності відповідних
доказів судами може визнаватиєя право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992
року, на які спадкодавцем не було
отримано правовстановлюючі документи.

Згідно п.4 розділу «Спори про право
власності та інші речові права»
Висновків Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
за І півріччя 2012 р., «за змістом статей 2,
3 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1952-ІУ
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
внесення до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
даних про право власності особи на
об'єкт нерухомого майна, збудований до
набрання чинності зазначеним Законом,
не породжує в особи права власності, а
засвідчує офіційне визнання і
підтвердження державою факту
наявності в особи цього права. Право
власності на збудований до набрання
чинності цим Законом об'єкт нерухомого
майна виникає в порядку, який існував
на час його будівництва (постанова
Верховного Суду України від 13 червня 2012
р. у справі № 6-54цс12)».

Згідно з п.3.1. Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення І та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, затвердженого наказом
Мінрегіону України від 19.03.2013р. № 95,
закінчені будівництвом до 05.08.1992р.
індивідуальні (садибні) житлові
будинки не підлягають прийняттю в
експлуатацію. Документом, який
засвідчує відповідність таких об'єктів
вимогам законодавства, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
зокрема для державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Згідно оглянутих у суді технічних
документів на будинок, житловий
будинок „А-1" був побудований у 1982
році. Отже відповідно до приписів
листа ВССУ від 16.05.2013р. може бути
визнано за позивачем право власності
на цей будинок в порядку спадкування за
законом після смерті чоловіка.

Факт прийняття спадщини
підтверджується письмовими доказами
по справі, згідно до яких ОСОБА_1
постійно проживає та зареєстрована за
адресою спірного будинку з 01.11.1989 р. по
теперішній час.

Згідно із ст.526 ЦК УРСР в ред.. 1963р., що
діяв на момент відкриття спадщини,
місцем відкриття спадщини визнається
останнє постійне місце проживання
спадкодавця, а якщо воно не відомо, -
місце знаходження майна або його
основної частини. Останнім постійним
місцем проживання позивача є житловий
будинок АДРЕСА_1. Отже місцем
відкриття спадщини є АДРЕСА_1.

Таким чином за позивачем має бути
визнано право власності на
зазначений будинок в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, добуті в суді факти були
підтверджені відповідними
поясненнями сторін, підтверджені
письмовими доказами, тому підстав для
незадоволення позову у суду відсутні.

Висновки суду узгоджуються із
зібраними у справі доказами і не
суперечать вимогам законодавства.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213 ЦПК
України, ст.524, 525, 526, 529, 530, 548, 549 ЦК УРСР в
ред..1963р., ст.392 ЦК України суд -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 про визнання права
власності у порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн:
НОМЕР_1, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1 право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Н.Ю.Козлова