Справа № 359/4873/14-ц Головуючий у І
інстанції Саган В.М.Провадження №
22-ц/780/7092/14 Доповідач у 2 інстанції
СавченкоКатегорія 49 25.12.2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 грудня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В.,
Даценко Л.М.,

при секретарі Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 31 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року позивачка звернулася
до суду із вказаним вище позовом, який
надалі уточнила і мотивувала тим, що
перебуває у шлюбі із відповідачем, від
якого мають неповнолітнього сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказувала, що в
даний час вони проживають окремо,
відповідач матеріальної допомоги на
утримання сина не надає та не приймає
участі в його вихованні. Син проживає
разом з нею і знаходиться на її
утриманні. Посилалася, що її
матеріальне становище є скрутним,
оскільки вона вагітна, доходу у вигляді
заробітної плати не має. У зв'язку з
наведеним просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання сина
в розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, з дня подання заяви до
досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 31 жовтня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання сина
до його повноліття в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи із 2
червня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить змінити рішення
суду, виключивши із мотивувальної
частини встановлення судом обставини,
що ОСОБА_1 у вихованні дитини не приймає
ніякої участі, достатніх коштів для її
утримання не надає, хоча працює та має
дохід, оскільки такі обставини не
відповідають дійсності.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1
слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове
рішення має відповідати в тому числі на
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону
рішення суду відповідає не в повній
мірі.

Судом першої інстанції встановлено і з
матеріалів справи вбачається, що
сторони перебувають в зареєстрованому
шлюбі з 25 квітня 2010 року, від якого
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В даний час сторони проживають окремо.
Хлопчик знаходиться на утриманні
матері та проживає разом з нею за
адресою: АДРЕСА_1.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обгрунтовував свої висновки
тим, що відповідач має достатні
можливості сплачувати аліменти на
утримання дитини, що у свою чергу
згідно ст.ст.180-183 СК України дає
підстави для стягнення з відповідача
аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх
видів його заробітку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Такі висновки суду є правильними і
відповідають вимогам закону.

Проте, ухвалюючи рішення, суд в
мотивувальній частині вказав, що
батько дитини відповідач ОСОБА_1 у
вихованні дитини не приймає ніякої
участі, достатніх коштів для її
утримання не надає, хоча працює та має
дохід.

При цьому суд не звернув уваги, що
предметом спору в даній справі є
стягнення аліментів на утримання
дитини. Відповідно до норм Сімейного
кодексу України підлягають
встановленню зокрема обставини щодо
того чи є відповідач батьком дитини, з
ким проживає хлопчик та чи досягли його
батьки згоди щодо добровільної сплати
аліментів.

Обставини чи приймає участь у
вихованні чи ні, не стосуються предмету
даного спру про стягнення аліментів, не
досліджувалися судом, а відтак робити
висновки з цього привду у суду не було
законних підстав.

Отже вирішуючи спір, суд порушив вимоги
ст.11 ЦПК України, яка вказує на те, що
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог.

Крім того, висновки суду про те, що
відповідач ОСОБА_1 достатніх коштів для
утримання сина не надає не грунтуються
на матеріалах справи.

Ухвалюючи рішення, суд не звернув уваги
на пояснення відповідача ОСОБА_1 про те,
що із травня 2014 року він щомісяця
перераховує сину аліменти у розмірі 2000
грн.

На підтвердження вказаних обставин
відповідач додав квитанції про сплату
аліментів (а.с.45-46).

За таких обставин з огляду на
встановлений законом розмір
прожиткового мінімуму на дитину до 6
років 1032 грн. та розмір аліментів які
сплачує відповідач, суд прийшов до
безпідставного висновків, про те, що
батько достатніх коштів не надає.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія
суддів вважає за необхідне змінити
рішення, виключивши із мотивувальної
частини судового рішення висновки суду
про те, що відповідач ОСОБА_1 у
вихованні дитини не приймає ніякої
участі, достатніх коштів для її
утримання не надає.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується, відтак не підлягає
перевірці апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 31 жовтня 2014 року змінити,
виключивши із мотивувальної частини
рішення висновки суду про те, що
відповідач ОСОБА_1 у вихованні дитини
не приймає ніякої участі, достатніх
коштів для її утримання не надає.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :