АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2664/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 47 Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. РІШЕННЯ
28 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНерушак Л.
В.суддівПальонного В. С. , Бабенка В. М.
при секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ПП «Дніпро» в особі директора
Грушецького А.Г. на рішення
Христинівського районного суду
Черкаської області від 08 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_7 до
Приватного підприємства «Дніпро»,
третя особа: відділ Держкомзему у
Христинівському районі про визнання
договору оренди землі недійсним ,-
в с т а н о в и л а :
22 липня 2013 року ОСОБА_7 звернулася до
суду з позовом до Приватного
підприємства «Дніпро», третя особа:
відділ Держкомзему у Христинівському
районі про визнання договору оренди
землі недійсним, посилаючись на те, що
згідно до Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії
ІІІ-ЧР № 012806, зареєстрованого 04 жовтня
2002 року Ботвинівською сільською радою
в книзі записів реєстрації державних
актів на право приватної власності на
землю за № 197, вона є власником
сільськогосподарського призначення,
площею 2,60 га, розміщеної в
адміністративно-територіальних межах
Ботвинівської сільської ради
Христинівського району Черкаської
Позивач ОСОБА_7 зазначає у позові, що в
кінці травня чи на початку червня 2013
року вона дізналася від свого сина -
ОСОБА_8 про те, що є договір оренди
вищевказаної земельної ділянки (паю),
укладений між нею та ПП «Дніпро» в
особі Грушецького А.Г., датований 26
березня 2012 року та зареєстрований у
відділі Держкомзему в Христинівському
районі Черкаської області 06 грудня 2012
Позивач вказує, що даного договору з
відповідачем вона особисто не укладала
і доручення на укладення такого
договору нікому не давала, в зв'язку з
чим звернулася до суду з даним позовом
і просила визнати недійсним договір
оренди землі від 26 березня 2012 року,
укладений між нею та ПП «Дніпро», який
зареєстрований у відділі Держкомзему в
Христинівському районі Черкаської
також стягнути з відповідача на її
користь судові витрати.
Рішенням Христинівського районного
суду Черкаської області від 08 серпня 2014
року позов ОСОБА_7 до Приватного
підприємства «Дніпро», третя особа:
відділ Держкомзему у Христинівському
районі про визнання договору оренди
землі недійсним задоволено повністю.

Визнано недійсним договір оренди землі
від 26 березня 2012 року, укладений між
ОСОБА_7 та Приватним підприємством
«Дніпро», який зареєстрований у
відділі Держкомзему в Христинівському
районі Черкаської області 06 грудня 2012
року за № 02422.

Стягнуто з Приватного підприємства
«Дніпро» на користь ОСОБА_9 судові
витрати в сумі 1298,70 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, директор ПП «Дніпро»
Грушецький А.Г. подав на рішення суду
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Христинівського
районного суду Черкаської області від
08 серпня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_7 в
задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, який з'явився в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню, виходячи
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з доведеності позову,
посилаючись те що, на момент вчинення
договору оренди земельної ділянки було
порушено вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України,
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але позивач
заперечує проти їх дійсності на
підставах, встановлених законом, а тому
суд відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України
визнав договір оренди земельної
ділянки, укладений між сторонами
недійсним, оскільки підпис в договорі
оренди земельної ділянки виконаний не
позивачем, а іншою особою.

Колегія суддів не може погодитись з
даним висновком суду першої інстанції,
оскільки даний висновок є помилковим,
таким, що не відповідає обставинам
справи та вимогам закону, оскільки
відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, чого не було зроблено
судом першої інстанції при розгляді
даного позову.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні, що
згідно Державного акта на право
приватної власності на землю ІІІ-ЧР №
012806 від 04 жовтня 2002 року позивач ОСОБА_7
є власником земельної ділянки, наданої
їй для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 2,60 га, яка розташована на
території Ботвинівської сільської
ради Христинівського району
Черкаської області.

26 березня 2012 року між сторонами
укладено договір оренди землі, строком
на 10 років, який зареєстровано 06 грудня
2012 року у відділі Держкомзему у
Христинівському районі Черкаської
області за № 02422.

Згідно умов даного договору
орендодавець надав, а орендар прийняв в
строкове платне користування земельну
ділянку площею 2,60 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка знаходиться в
адміністративних межах Ботвинівської
сільської ради Христинівського району
Черкаської області.

Відповідно до вимог ст. 792 ЦК України за
договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України передбачено,
що договір, який підлягає державній
реєстрації, є укладеним з моменту
державної реєстрації.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» (чинній на день укладення
договору редакції) договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно 14, 18 і 20 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди
укладається у письмовій формі і
набуває чинності після його державної
реєстрації, яка проводиться у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі
припиняється в разі закінчення строку,
на який його було укладено.

Звертаючись до суду із даним позовом,
позивач ОСОБА_7 посилалася на те, що 26
березня 2012 року вона не укладала
договір оренди землі з ПП «Дніпро»
строком на 10 років і не підписувала
його особисто, тому відсутнє її
волевиявлення та згода на укладення
договору оренди землі.

Однак, як пояснив в судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивача - ОСОБА_8, який є її сином, що
його батько ОСОБА_9 підписав свій
договір оренди земельної ділянки та
договір оренди земельної ділянки своєї
дружини ОСОБА_7, так як саме померлий в
травні 2014 року ОСОБА_9 займався даними
питаннями в сім'ї, він отримував і
орендну плату за обидві земельні
ділянки. Отже, позивач ОСОБА_7 не могла
не знати про укладення даного договору
земельної ділянки та про отримання
орендної плати не лише за 2012- 2013 роки, а
і попередні роки. Із пояснення
представника позивача ОСОБА_8, даними в
судовому засіданні підтверджуються
доводи представника відповідача, що
позивач значно раніше з 2010 року до 2012
року дала усну згоду на використання
своєї земельної ділянки ПП «Дніпро» ,
була внесена в списки для отримання
орендної плати, яку отримувала за 2011
рік без укладення договору оренди
земельної ділянки.

Із матеріалів справи вбачається, що
заяву з проханням не реєструвати
спірний договір позивач до відділу
Держкомзему у Христинівському районі
Черкаської області не подавала. Разом
з тим, в матеріалах справи є
довіреність від 02 липня 2012 року,
завірена секретарем Ботвинівської
сільської ради ОСОБА_10, якою позивач
ОСОБА_7, 1929 року народження,
уповноважила ПП «Дніпро» в особі
ОСОБА_11, 1968 року народження, провести
визначення та присвоєння кадастрового
номера та державну реєстрацію
земельної ділянки, належної позивачу
на праві власності відповідно до
Державного акта серії ЧР № 012806. Також
вона доручила провести державну
реєстрацію договору оренди на
вищезгадану земельну ділянку (а.с. 17).
Дана обставина свідчить про
волевиявлення позивача, а саме про
намір укласти договір оренди землі,
що заперечується позивачем згідно
заявлених нею вимог в позові .

Згідно даних інформації № 266 від 16
грудня 2013 року, наданої головою
Ботвинівської сільської ради ОСОБА_12
вбачається, що виконкомом
Ботвинівської сільської ради
Христинівського району Черкаської
області видавалося доручення від 02
липня 2012 року, зареєстроване за № 36 на
присвоєння кадастрового номеру та
державну реєстрацію земельної ділянки,
проведення державної реєстрації, яка
належить ОСОБА_7 (а.с. 61). Дана
довіреність була видана терміном на
один рік та дійсна до 02 липня 2013 року. В
матеріалах справи відсутні відомості
про припинення договору доручення
відповідно до вимог ст. 1008 ЦК України.

Згідно даних довідки № 38 від 14 серпня
2013 року, виданої ПП «Дніпро» ОСОБА_7
вбачається, що її за здачу 2,60 га
земельного паю у користування ПП
«Дніпро» в 2013 році нарахована орендна
плата в сумі 2200,06 грн. (а.с.25). Фактичне
отримання орендної плати визнається і
представником позивача ОСОБА_8, який
підтвердив, що орендна плата за
користування земельною ділянкою
отримана.

Судом першої інстанції було задоволено
клопотання представника позивача -
ОСОБА_8 про призначення у справі
почеркознавчої експертизи, яка ухвалою
суду була призначена та проведена.

Згідно даних висновку експертизи за
результатами проведення комплексної
(почеркознавчої та ТЕД) експертизи від
26 червня 2014 року № 634/14-23, № 1150/14-23 підпис
від імені ОСОБА_7 в договорі оренди
землі від 26 березня 2012 року з ПП
«Дніпро» в графі «Орендодавець»
виконано не ОСОБА_7, а іншою особою (а. с.
103-109).

Колегія суддів вважає, що
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7,
суд першої інстанції взяв до уваги лише
вказаний висновок експертизи, не
врахувавши інші обставини та докази у
справі, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 143
ЦПК України висновок експерта для суду
не є обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими ст. 212 ЦПК
України.

Згідно вимог ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції залишено поза увагою вимоги
ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України про
те, що в порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право
та не встановлено, чи дійсно
порушуються права позивача у зв'язку з
тим, що нею не підписувався спірний
договір, а також судом не з'ясовано, в
чому саме полягає порушення законних
прав позивача, оскільки із матеріалів
справи вбачається та встановлено в
судовому засіданні, що даний договір
зареєстровано у відділі Держкомзему у
Христинівському районі, умови договору
виконувалися сторонами.

Крім того, суд першої інстанції прийшов
помилкового висновку стягнувши з
відповідача на користь ОСОБА_9 судові
витрати, оскільки останній не є
стороною у справі, а понесені судові
витрати підлягають стягненню лише на
користь позивача чи відповідача в
залежності від задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що є всі
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог ОСОБА_7 про визнання
договору оренди землі недійсним,
оскільки судом першої інстанції
ухвалено рішення з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, що відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України є обов'язковою
підставою для скасування рішення суду
і ухвалення нового рішення або зміни
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПП «Дніпро» в особі
директора Грушецького А.Г. -
задовольнити.

Рішення Христинівського районного
суду Черкаської області від 08 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
Приватного підприємства «Дніпро»,
третя особа: відділ Держкомзему у
Христинівському районі про визнання
договору оренди землі недійсним -
скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_7 у задоволенні
позовних вимог до Приватного
підприємства «Дніпро», третя особа:
відділ Держкомзему у Христинівському
районі про визнання договору оренди
землі недійсним.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :