Справа № 346/1520/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Коломия

Коломийський
міськрайонний суд

Івано-Франківської
області

у складі:головуючого-судді
Хільчука І.І.,

секретаря
Олексюк Г.І.,

за участі: позивачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивача
ОСОБА_4,

відповідача
ОСОБА_5,

представника відповідача
ОСОБА_6,

третьої особи
ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Коломия
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО", третя
особа: ОСОБА_7 про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди,
завданої внаслідок скоєння злочину та
смертю потерпілого, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2014 року позивачі звернулися з
даним позовом до суду, змінивши в
судовому засіданні та підтримуючи який
вони та їх представник пояснили, що 26
липня 2012 року водій ОСОБА_7, керуючи
автобусом "Богдан", д.н.з. НОМЕР_1, що
належить приватному підприємцю ОСОБА_5,
рухаючись по автодорозі в с. П'ядики,
Коломийського району, виїхав на смугу
зустрічного руху та допустив зіткнення
з автомобілем НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_3, що рухався в зустрічному
напрямку.

В результаті порушення водієм ОСОБА_7
правил дорожнього руху відбулась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої ОСОБА_3 отримав тілесні
ушкодження середньої ступені тяжкості,
які спричинили тривалий розлад
здоров'я, а пасажир автомобіля ВАЗ
0 ОСОБА_8 загинула внаслідок
закритої травми грудної клітки.

21 листопада 2012 року ОСОБА_7 визнано
вироком Коломийського міськрайонного
суду винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і
призначено покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 3 роки. На
підставі ст. 75 КК України його
звільнено від відбування призначеного
покарання з випробовуванням із
іспитовим строком на один рік.

Апеляційним судом вирок Коломийського
міськрайонного суду від 21 листопада 2012
року відносно ОСОБА_7 змінено, а саме:
виключено із мотивувальної частини
вироку посилання на визнання ОСОБА_7
винним в порушенні експлуатації
транспорту особою, яка керує
транспортним засобом. В решті даний
вирок залишено без змін.

Внаслідок скоєного ОСОБА_7 злочину їм
була спричинена суттєва матеріальна
шкода на суму 36 968,00 грн., яка
складається із наступних витрат:

Витрати на виготовлення та монтаж
гранітного пам'ятника згідно накладної
№ 18 від 10 жовтня 2013 року 27 841,00 грн.

Після ДТП та отриманої травми ОСОБА_3
знаходився на стаціонарному лікуванні
у відділенні Коломийської ЦРЛ
анестезіології з палатами для
інтенсивної терапії з 26 липня 2012 р. по 30
липня2012 року та в хірургічному
відділенні з 31.07.2012 р. по 08.08.2012 р., а
також у відділенні Івано0-Франківської
обласної клінічної лікарні тора
кальної хірургії з 08.08.2012 р. по 23.08. 2012 р.

За період лікування, тобто з 26 липня 2012
р. по 23 серпня 2012 р. ним на купівлю ліків
та медичних препаратів було витрачено
особистих коштів на суму 9127 грн..

Крім того, їм було завдано в результаті
скоєння злочину і моральну шкоду, яка
полягає в наступному.

Вони зазнали душевних страждань у
зв'язку із смертю найдорожчої їм людини
ОСОБА_8, адже залишилися повними
сиротами. Такі обставини суттєво
вплинули на їх психологічний стан та
стан їх здоров'я. Знаходячись постійно
у депресивному та пригніченому стані у
зв'язку з смертю матері, вони
позбавлені можливості повноцінно
працювати, що суттєво та негативно
впливає на їх матеріальне становище,
яке, в свою чергу, із смертю матері
значно погіршилося.

Їхні душевні страждання, пов'язані із
смертю матері, значно поглибилися у
зв'язку із тим, що її загибель сталася
внаслідок скоєння злочину, а особи,
винні в цьому за весь минулий час не
відшкодували їм збитки та витрати, які
вони змушені були понести у зв'язку із
смертю матері.

Моральну шкоду, завдану їм смертю
матері, вони оцінюють у розмірі 150 000,00
грн.

На підставі наведеного вони просять
суд:

- стягнути на користь ОСОБА_3 витрати на
лікування з 26 липня 2012 року по 23 серпня
2012 року на суму 9127 з відповідача ПАТ
"Українська страхова компанія
"ГАРАНТ-АВТО".

- стягнути на користь ОСОБА_3 завдану
смертю матері ОСОБА_8 моральну шкоду у
розмірі 13224 грн. з ПАТ "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО".

- стягнути на користь ОСОБА_2 завдану
смертю матері ОСОБА_8 моральну шкоду у
розмірі 136776 грн. з відповідача ОСОБА_5,
волдільця транспортного засобу яким
скоєно смерть.

- стягнути на користь ОСОБА_2 завдану
матеріальну шкоду на виготовлення та
монтаж гранітного пам'ятника у розмірі
13224 грн. з ПАТ "Українська страхова
компанія "ГАРАНТ-АВТО" та 14617 грн. з
відповідача ОСОБА_5.

- стягнути 1147 грн. на користь ОСОБА_3
мінімальну заробітну плату згідно
довідки управління статистики у місті
Коломиї на території
Івано-Франківської області внаслідок
ушкодженням здоров'я в період з 26.07.2012р.
по 23.08.2012р. з ПАТ "Українська страхова
компанія "ГАРАНТ-АВТО".

- стягнути правові витрати в розмірі 2500
(дві тисячі п'ятсот) грн. на користь
ОСОБА_3 з відповідача ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
в судовому засіданні заперечили проти
позову та пояснили, що 26 липня 2012 року
водій ОСОБА_7, керуючи автобусом
"Богдан", реєстраційний номер НОМЕР_3, що
належить йому - приватному підприємцю
ОСОБА_5, рухаючись по автодорозі в с.
П'ядики, Коломийського району, виїхав
на смугу зустрічного руху та допустив
зіткнення з автомобілем ВАЗ 0,
реєстраційний номер НОМЕР_4, яким
керував ОСОБА_9, що рухався в
зустрічному напрямку.

В результаті порушення водієм ОСОБА_7
правил дорожнього руху відбулась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої ОСОБА_3 отримав тілесні
ушкодження середньої ступені тяжкості,
які спричинили тривалий розлад
здоров'я, а пасажир автомобіля ВАЗ
0 ОСОБА_8 загинула внаслідок
закритої травми грудної клітки.

21 листопада 2012 року ОСОБА_7 визнано
вироком Коломийського міськрайонного
суду винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і
призначено покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 3 роки. На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7,
звільнено від відбування призначеного
покарання у виді позбавленка волі з
випробувальним іспитовим строком на
один рік.

На досудовому слідстві та при розгляді
справи в кримінальному провадженні в
судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3
були визнаними потерпілими, але не
заявляли цивільного позову та не мали
жодних претензій до ОСОБА_7 за вчинене
ДТП так як їм було зі сторони
підсудного, а на даний час засудженого
відшкодовано 10 тисяч грн. за лікування
ОСОБА_3 та 11 тисяч матеріальних збитків
без врахування пошкодження автомобіля.
Після вироку потерпілим було
відшкодовано ще 1 тисяча доларів США та
12 тисяч грн. матеріальної шкоди.

На даний час ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися із цивільним позовом до
нього - ОСОБА_5 та Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО", третя
особа ОСОБА_7 про стягнення з них
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди завданої внаслідок
скоєння злочину та смертю потерпілої
на загальну суму 193143 грн. 95 коп.
Вважають, що даний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність у разі недостатньої
страхової виплати для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою. ПАТ "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" уже
відшкодувала потерпілим 37799,66 грн., що
підтверджується службовою запискою
від 05.07.2013 року та ще відкрита страхова
справа на відшкодування потерпілим
витрат на лікування та поховання.
Потерпілому був направлений лист
нагадування, в якому значилося, що для
підтвердження наданих чеків про
лікування йому необхідно додати
документи, що зазначені в страховому
висновку від 01.11.2013 року, однак ОСОБА_2
та ОСОБА_3 замість надати відповідні
документи, звернулися з позовом до
суду. В загальному вони вимагають
стягнути з них 43143,95 грн. матеріальної
шкоди, отримавши відшкодування від
засудженого ОСОБА_7 на суму 41000 грн. та
від страхової 37799,66 грн. на загальну
суму 78799,66 грн. при тому, що виплата
страхових сум ще не закінчилася.

В кримінальній справі № 0909/5790/12 на
досудовому слідстві було проведено
автотехнічну експертизу /а.с.128-133/, де у
висновку експерта № 09/17-347 на питання №
5 зазначено в п.5,1 При умові, що
безпосередньо перед
дорожньо-транспортною пригодою
автомобіль марки ВАЗ-0,
реєстраційний № НОМЕР_5, рухався із
швидкістю 76...77км/год., то водій ОСОБА_3
не володів технічною можливістю
попередити дану ДТП, шляхом
застосування своєчасного екстреного
гальмування, перебуваючи на
мінімальній віддалі початку
реагування на небезпеку.

При умові, якщо б безпосередньо перед
дорожньо-транспортною пригодою
автомобіль, марки ВАЗ-0,
реєстраційний № НОМЕР_5, рухався із
допустимою на даній ділянці дороги
швидкістю 60км/год., то водій ОСОБА_3
володів би технічною можливістю
попередити дану ДТП. шляхом
застосування своєчасного екстреною
гальмування, перебуваючи на
мінімальній віддалі початку
реагування на небезпеку. І в
остаточному підсумку в п.6 в загальному
випадку, судова автотехнічна
експертиза встановлює причину
настання ДТП лише з технічної, науково
обґрунтованої точки зору, а суд на
підставі правового матеріалів справи і
з врахуванням висновку експерта
вирішує про причину ДТП в цілому.

При заданому слідством комплексі
вихідних даних, причиною настання
даної ДТП з технічної точки зору стало
з одною боку невідповідність дій водія
автобуса марки "Богдан", реєстраційний
№ НОМЕР_3, ОСОБА_7 технічним вимогам
пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього
руху України, а з іншого -
невідповідність дій водія автомобіля
марки ВАЗ-0 , реєстраційний №
НОМЕР_5, ОСОБА_3 технічним вимогам
пунктів 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху
України. З цього випливає, що в даній
ДТП була вина також ОСОБА_3

На досудовому слідстві ОСОБА_7 пожалів
потерпілого ОСОБА_3 та взяв всю вину на
себе, беручи до уваги те що вони
примирилися із потерпілими. Тепер коли
потерпілі заявили претензії щодо
повторного відшкодування, то просять
суд врахувати вимоги ч.2 ст. 1193 ЦК
України де зазначено, що якщо груба
необережність потерпілого сприяла
виникненню або збільшенню шкоди, то
залежно від ступеня вини потерпілого (а
вразі вини особи, яка завдала шкоди -
також залежно від ступеня її вини)
розмір відшкодування зменшується, якщо
інше не встановлено законом. В даному
випадку з урахування вищенаведеного
потерпілі не мають більше права на
відшкодування матеріальної шкоди так
як вони отримали її повністю. Згідно ч.2
п.1 ст.1167 ЦК України постановляючи
рішення про стягнення моральної шкоди
просять суд врахувати вину
потерпілого.

Також при поданні позову позивачі в
прохальній частині не вказали
конкретно суми на користь кого саме і
скільки саме суд повинен стягнути. На
підставі викладеного та керуючись
ст.ст. ч.2 п.1 ст.1167, ч.5.ст.1187, ч.2ст.1193, 1194 ЦК
України просять позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3
до ОСОБА_5 та Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "ГАРАНТ-АВТО", третя особа
ОСОБА_7 задоволити частково у вимозі
про відшкодування матеріальної шкоди
відмовити, а моральну задоволити з
урахуванням вини потерпілого ОСОБА_3

Представник відповідача - ПАТ
"Українська страхова компанія
"Гарант-авто" в своєму запереченні
пояснив, що не визнає позовну вимогу
щодо відшкодування витрат на поховання
та встановлення пам'ятника, оскільки
сумнівається в документі, наданим
позивачами, і підтвердженні понесених
витрат. Крім того, не визнає вимогу по
відшкодуванню суми 2539 грн. у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності
ОСОБА_3, а вважає, що можливе
відшкодування в сумі 1102 грн.

Також вважає недоведеними позивачами
вимог щодо відшкодування моральної
шкоди і тим більше через відшкодування
їм відповідачем ОСОБА_5 20000 грн., згідно
ст.991 ЦК України страховик повинен
відмовитись від здійснення страхової
виплати.

Просять суд відмовити позивачам у
задоволенні вимог до ПАТ "УСК
"Гарант-авто".

Третя особа - ОСОБА_7 частково визнав
позов і підтримав пояснення як
відповідача ОСОБА_5 так і представника
ОСОБА_6, щодо обставин вчинення ним ДТП
і обоюдної вини його та позивача
ОСОБА_3 у настанні ДТП, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
позивачам, про що вони надали розписки
та усно в судовому засіданні підчас
розгляду кримінальної справи відносно
нього заявили про відсутність
претензій майнового та морального
характеру, однак він розуміючи втрату
позивачами матері згідний, що вони
мають право на моральне відшкодування.

З'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд вважає, що
даний позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 липня 2012 року
водій ОСОБА_7., керуючи автобусом
"Богдан", д.н.з. НОМЕР_1, що належить
приватному підприємцю ОСОБА_5,
рухаючись по автодорозі в с. П'ядики,
Коломийського району, виїхав на смугу
зустрічного руху, де допустив
зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_3, що рухався в
зустрічному напрямку.

В результаті порушення водієм ОСОБА_7
правил дорожнього руху відбулась
дорожньо-транспортна пригода /ДТП/,
внаслідок якої ОСОБА_3 отримав тілесні
ушкодження середньої ступені тяжкості,
які спричинили тривалий розлад
здоров'я, а пасажир автомобіля ВАЗ
0 ОСОБА_8 загинула внаслідок
закритої травми грудної клітки.

21 листопада 2012 року ОСОБА_7 визнано
вироком Коломийського міськрайонного
суду винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і
призначено покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 3 роки. На
підставі ст. 75 КК України його за згодою
позивачів звільнено від відбування
призначеного покарання з
випробовуванням із іспитовим строком
на один рік.

Апеляційним судом вирок Коломийського
міськрайонного суду від 21.11.2012 року
відносно ОСОБА_7 змінено, а саме:
виключено із мотивувальної частини
вироку посилання на визнання ОСОБА_7
винним в порушенні експлуатації
транспорту особою, яка керує
транспортним засобом. В решті даний
вирок залишено без змін.

Суд погоджується з доводами
відповідача ОСОБА_5 та його
представника ОСОБА_6 і третьої особи
ОСОБА_7 щодо обоюдної вини в настанні
ДТП та його наслідків як водія ОСОБА_7
так позивача ОСОБА_3, що об'єктивно
підтверджено висновком проведеної
автотехнічної експертизи, який
оглянутий судом в кримінальній справі
№ 0909/5790/12 /а.с. 128-133/, де у висновку
експерта № 09/17-347 визнано причиною
настання даної ДТП з технічної точки
зору стало з одною боку
невідповідність дій водія автобуса
марки "Богдан", реєстраційний № НОМЕР_3,
ОСОБА_7 технічним вимогам пунктів 10.1 та
16.13 Правил дорожнього руху України, в з
іншого - невідповідність дій водія
автомобіля марки ВАЗ-0,
реєстраційний № НОМЕР_5, ОСОБА_3
технічним вимогам пунктів 12.3 та 12.4
Правил дорожнього руху України. З цього
випливає, що в даній ДТП була вина також
ОСОБА_3 Тому суд вважає за можливе
застосувати ч.2 ст. 1193 ЦК України, де
зазначено, що якщо груба необережність
потерпілого сприяла виникненню або
збільшенню шкоди, то залежно від
ступеня вини потерпілого (а вразі вини
особи, яка завдала шкоди - також залежно
від ступеня її вини) розмір
відшкодування зменшується, якщо інше
не встановлено законом.

Крім того, слід визнати часткове
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди позивачам, про що вони
надали розписки /а.с.68-69/ та усно в
судовому засіданні підчас розгляду
кримінальної справи відносно водія
ОСОБА_7 заявили про відсутність
претензій майнового та морального
характеру, що стверджується вироком
Коломийського міськрайонного суду від
21.11.2012 року відносно ОСОБА_7 /а.с.12/.

Також, суд визнає доказами по справі
додані позивачами виписки з історій
хвороби ОСОБА_3 про стаціонарне
лікування останнього /а.с.16-17/ та
відповідно: довідки щодо необхідного
лікарства /а.с.28-41/ - фіскальні чеки по
придбанню лікарських препаратів на
лікування /а.с.23-27/; - договір на
виконання робіт /а.с.100/; - товарний чек
по встановленню пам'ятника /а.с.127/; -
виписку з висновку експерта № 09/17-347 із
кримінальної справи № 0909/5790/12 /а.с.126/.

Тому, враховуючи настоювання позивачів
на неповному відшкодуванню як
майнової шкоди по лікування позивача
ОСОБА_3 так і по відшкодуванню витрат за
встановлення пам'ятника матері
позивачів, яка загинула внаслідок ДТП,
а також моральної шкоди, суд вважає за
необхідне задовольнити позов частково
в частині: - стягнення з відповідача ПАТ
"УСК "Гарант-авто" витрати на лікування
ОСОБА_3 на суму 9 127 грн.; - моральну шкоду,
завдану смертю матері ОСОБА_8, у розмірі
13 224 грн.; - середньомісячну мінімальну
заробітну плату внаслідок ушкодження
здоров'я ОСОБА_3 у розмірі 1147 грн.; -
стягнення з відповідача ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану
смертю матері ОСОБА_8 у розмірі 40 000 грн.,
а також на користь ОСОБА_3 2500 грн. витрат
на правову допомогу. В решті позову
слід відмовити.

На підставі ст.,ст. 23, 991, 1167, 1172, 1187, 1193, 1195
ЦК України та керуючись ст.,ст. 209, 214-218,
294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "ГАРАНТ-АВТО", юридична адреса:
м. Київ, пр. Новопечерський, 19/3, на
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_6, жителя
АДРЕСА_1 витрати на лікування з 26 липня
2012 року по 23 серпня 2012 року на суму 9 127
(дев'яти тисяч сто двадцять семи) грн. 00
коп., моральну шкоду, завдану смертю
матері ОСОБА_8, у розмірі 13 224
(тринадцяти тисяч двісті двадцять
чотирьох) грн.. 00 коп., середньомісячну
мінімальну заробітну плату внаслідок
ушкодження здоров'я в період з 26 липня
2012р. по 23 серпня 2012р. у розмірі 1147 (одної
тисячі сто сорок семи) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "ГАРАНТ-АВТО", юридична адреса:
м. Київ, пр. Новопечерський, 19/3, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_7, жителя
АДРЕСА_2, витрати на виготовлення та
монтаж гранітного пам'ятника у розмірі
13 224 (тринадцяти тисяч двісті двадцять
чотирьох) грн..

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний код НОМЕР_8, жителя
АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_7, жителя
АДРЕСА_2, моральну шкоду, завдану смертю
матері ОСОБА_8, у розмірі 40 000 (сорока
тисяч) грн.. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний код НОМЕР_8, жителя
АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_6, жителя
АДРЕСА_1 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00
коп. витрат на правову допомогу.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Оригінал рішення зберігається в
матеріалах справи № 346/1520/14-ц.

Суддя:
Хільчук І. І.