Справа № 646/7295/14-ц
№ провадження 2/646/1336/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Червонозаводського районного
суду м. Харкова Білінська О.В., за участю
секретаря судового засідання - Жура
О.В., позивача - ОСОБА_1, представника
позивача - ОСОБА_2, представника третьої
особи: Служби у справах дітей
Червонозаводського району Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради - Титаренко
Т.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Червонозаводського
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Служба у справах
дітей Червонозаводського району
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Червонозаводського районного відділу
у м. Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області, Головного
управління Державної міграційної
служби України у Харківській області,
Харківської міської ради про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстрації місця проживання,
Позивачі звернулись до суду із
вищезазначеним позовом.
В обґрунтування позовної заяви
зазначили, що зареєстровані та
постійно проживають у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1. Квартира не
приватизована. У 2000 році за рішенням
суду матір ОСОБА_1 було позбавлено
відносно неї батьківських прав. При
реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у
вищевказаному житлі, їй стало відомо,
що крім позивачів у квартирі
зареєстрований ще й відповідач -
неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який є братом ОСОБА_1 З інформації,
наданої у 2012 році ОСОБА_1, та з листа
Служби у справах дітей
Червонозаводського району м. Харкова
їй стало відомо, що неповнолітнього
ОСОБА_5 усиновлено. ОСОБА_5 у вказаній
квартирі ніколи не проживав та його
особистих речі відсутні, комунальні
платежі ним не оплачуються.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник підтримали позовні
вимоги з вищенаведених підстав,
просили позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, про місце, день і час розгляду
справи повідомлений судом належним
чином, надав суду письмову заяву, в якій
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив їх задовольнити,
справу просив слухати без його участі.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений судом належним
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення). Згідно з
ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що в справі є достатні
матеріали про права і взаємовідносини
сторін, суд вважає можливим розглянути
справу у відсутність відповідача, на
підставі наданих доказів, в межах
заявлених позовних вимог, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Червонозаводського
району Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради -
Титаренко Т.Г. в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечувала,
в задоволенні позовних вимог просила
відмовити, посилаючись на рішення
виконавчого комітету
Червонозаводської районної ради м.
Харкова, згідно якого за ОСОБА_5
збережено право на житлову площу по
АДРЕСА_1, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 247, п. 2
ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України, а
також п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу
України, вказуючи при цьому на те, що
житло було закріплено за ОСОБА_5 як за
дитиною, позбавленою батьківського
піклування і до досягнення повноліття
він не може бути позбавлений права на
житло.

Представники третіх осіб Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради,
Червонозаводського районного відділу
у м. Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області, Головного
управління Державної міграційної
служби України у Харківській області,
Харківської міської ради в судове
засідання не з'явились, про місце, день
і час розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Відповідно до даних наданої копії
поквартальної картки у спірній
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, прописані
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За вказаною адресою була
прописана ОСОБА_6, 1970 року народження,
яка знята з реєстрації у зв'язку зі
смертю ІНФОРМАЦІЯ_3. (а. с. 42).

Суду не надано оригіналу вказаної
поквартальної картки, а її копія
містить численні виправлення, що
позбавляє можливості ознайомитись з її
змістом в повному обсязі.

Згідно копії довідки з місця
проживання про склад сім'ї та прописку
КП «Жилкомсервіс» Червонозаводського
району м. Харкова від 11.04.2014 року, у
двокімнатній квартирі по АДРЕСА_1
проживають та зареєстровані: ОСОБА_1, 1993
року народження, ОСОБА_4, 1973 року
народження, ОСОБА_5, 2000 року народження.
(а. с. 44).

Вказана довідка КП «Жилкомсервіс» не
містить необхідних реквізитів, а саме
штампу, підпису начальника ділянки № 61
КП «Жилкомсервіс», печатки.

Таким чином, зазначені копія
поквартальної картки та довідка КП
«Жилкомсервіс» з місця проживання про
склад сім'ї та прописку
Червонозаводського району м. Харкова
не є допустимими доказами в розумінні
ст. 59 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК
України, судом було направлено запит до
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
(УДМС) України у Харківській області
щодо реєстрації місця перебування та
місця проживання ОСОБА_5.

15.07.2014 року за вх. № 19199 від ОСОБА_7 (УДМС)
України у Харківській області до суду
надійшли відомості, що відповідач
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим
або знятим з реєстрації не значиться.
(а. с. 47).

Згідно п. 20 ст. 4 Положення «Про Державну
міграційну службу України»,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 року № 405/2011, Державна
міграційна служба України відповідно
до покладених на неї завдань здійснює
реєстрацію та зняття з реєстрації
місця проживання/перебування фізичних
осіб, веде відповідні реєстраційні
обліки.

Таким чином, оскільки згідно ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних, оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, а позивачами
пред'явлено вимоги про зняття з
реєстрації місця проживання
відповідача ОСОБА_5, який
зареєстрованим або знятим з реєстрації
не значиться, предмет позову в цій
частині відсутній.

Допитана у судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_8 пояснила, що є сусідкою
родини ОСОБА_5 та їй відомо про те, що
ОСОБА_6, яка за життя проживала за
адресою: АДРЕСА_1, є матір'ю ОСОБА_1 та ще
однієї дитини, яку свідок ніколи не
бачила, але чула про її народження.

Згідно рішення виконавчого комітету
Червонозаводської районної ради м.
Харкова від 24.12.2002 року № 326 ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, був залишений матір'ю
ОСОБА_6 у пологовому будинку та
влаштований до державної установи на
повне державне утримання. Збережено
право неповнолітнього на житло у
АДРЕСА_1 (а. с. 168).

З інформації, наданої у 2012 році ОСОБА_1,
та з листа Служби у справах дітей
Червонозаводського району УССД ДПСП
ХМР від 18.03.2014 р. № П-14 відомо, що
відповідача - неповнолітнього ОСОБА_5
було усиновлено.

Право громадян на житло передбачено ст.
1 Житлового кодексу України.

Коментована стаття відповідно до ст.ст.
47, 48 Конституції України закріпляє це
право громадян, як найважливіше
соціально-економічне право.

Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону.

Зазначена конституційна норма
кореспондується з ч. 3 ст. 9 Житлового
кодексу України, відповідно до якої
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відмова від майнових прав
неповнолітньої особи, в тому числі
права користування житлом, можлива
лише за наявності дозволу органу опіки
та піклування, однак, при викладенні
обставин та зазначенні доказів
позивачі не посилаються на наявність
відповідного дозволу чи його
відсутність, хоча предметом позову є
право користування неповнолітнього
житлом.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування», місцеві державні
адміністрації, органи місцевого
самоврядування за місцем знаходження
житла дітей несуть відповідальність за
збереження житла і повернення його
дітям-сиротам та дітям, позбавленим
батьківського піклування, а також
особам з їх числа після завершення
терміну перебування у сім'ї опікуна чи
піклувальника, прийомній сім'ї,
дитячому будинку сімейного типу,
закладі для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім»ї понад шість місяців у випадках
влаштування дитини у заклад для
дітей-сиріт і дітей, позбавлених
батьківського піклування.

Як вбачається з рішення виконавчого
комітету Червонозаводської районної
ради м. Харкова від 24.12.2002 року № 326, за
неповнолітнім ОСОБА_5 було збережено
житло як за дитиною, позбавленою
батьківського піклування.

Виходячи з викладеного, посилання
позивачів на ст. 64, ст. 107 ЖК України, як
підставу визнання відповідача таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням, є необґрунтованими.

Положеннями ст. 236, ст. 238 СК України
передбачено можливість визнання
усиновлення недійсним та скасування
усиновлення, що має наслідком
відновлення прав та обов'язків між
дитиною, її батьками та іншими родичами
за походженням та визначення
подальшого місця проживання дитини за
її згодою. Отже, оскільки житло було
закріплено за ОСОБА_5 як за
дитиною-сиротою, до досягнення
відповідачем повноліття, із
врахуванням положень ст. 236, ст. 238 СК
України, існують підстави для захисту
житлових прав дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» (надалі по
тексту Закон України) зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть. Таким чином,
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового законодавства.

Ст. 10 ЦПК України встановлено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
визнання відповідача таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
до досягнення ним повноліття було б
порушенням майнових прав дитини на
житло, а позовні вимоги є
необґрунтованими та недоведеними,
позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 88, 214, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Служба у справах
дітей Червонозаводського району
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Червонозаводського районного відділу
у м. Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області, Головного
управління Державної міграційної
служби України у Харківській області,
Харківської міської ради про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстрації місця проживання -
відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за заявою
відповідача протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
суд першої інстанції, який ухвалив дане
рішення, протягом десяти днів з дня
його проголошення, особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
О.В.Білінська