Справа №
Провадження № 2/621/1066/14
РІШЕННЯ

іменем України

03.11.2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді
- Бережної Н.М.,

за участю секретаря
- Кошевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Змієві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, треті особи - Зміївська
міська рада Харківської області,
Зміївський РС ГУ ДМС України в
Харківській області,

встановив:

29.09.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, треті особи -
Зміївська міська рада Харківської
області, Зміївський РС ГУ ДМС України в
Харківській області, в якому вказала,
що вона у 1972 році уклала шлюб із
відповідачем. Після весілля сторони
заселилися до квартири АДРЕСА_1. 15.05.1991
року позивач, з одного боку (покупець)
та Домоуправління Виконкому
Зміївської міської Ради народних
депутатів, з іншого боку (продавець),
уклали договір купівлі-продажу
двокімнатної квартири, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. 15.05.1991 року
вказаний договір був посвідчений
старшим державним нотаріусом
Готвальдівської державної
нотаріальної контори та був
зареєстрований в реєстрі за № 1-966.
Таким чином, позивач стала власницею
квартири, у якій проживали разом зі
своєю сім'єю: чоловіком - ОСОБА_2 та
донькою - ОСОБА_3, яка на той час вже
народилася. У вказаному вище житловому
приміщенні, крім мене - ОСОБА_1,
зареєстровані наступні громадяни:
ОСОБА_3, 1976 року народження (донька),
ОСОБА_4, 1994 року народження (онук),
ОСОБА_2 1950 року народження (колишній
чоловік). Відповідач до 1995 року мешкав
за вказаною адресою, однак 21.04.1995 року
шлюб між сторонами було розірвано.
Після розлучення ОСОБА_2 зібрав свої
речі та поїхав в невідомому позивачу
напрямку, ніякої інформації про місце
його проживання не отримували.
Депутатом Зміївської міської ради
складено акт, з якого вбачається, що
ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1,
без поважних причин з 1995 року, до місця
реєстрації не з'являвся, перешкод у
користуванні будинком йому ніхто не
чинив. Основною причиною по визнанню
ОСОБА_2 таким, що втратив право на
проживання є та обставина, що фактично
ОСОБА_1 вимушена сплачувати за нього в
повному обсязі комунальні платежі. З
часу, коли ОСОБА_2 виїхав з місця
реєстрації й по момент подання даного
позову сплинуло понад 19 років.
Враховуючи, що шлюб між сторонами
розірвано, відповідач для ОСОБА_1
юридично є сторонньою особою, позивач
просила визнати ОСОБА_2, 1950 року
народження, зареєстрованого за адресою
АДРЕСА_1., таким, що втратив право на
користування вказаним житловим
приміщенням.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася,
до суду надала заяву, в якій позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити, а справу розглядати за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, надав заяву, в якій
повідомив, що він надає свою згоду і
просить зняти його з реєстрації за
адресою АДРЕСА_1 у зв'язку з його
переїздом до Республіки Крим
Російської Федерації на постійне місце
проживання.

Представник Зміївської міської ради
Харківської області - Борко А.С. у
судове засідання не з'явився, надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, проти позову не
заперечував, рішення просив ухвалити
на розсуд суду.

Представник Зміївського РС ГУ ДМС
України в Харківській області у судове
засідання не з'явився, про розгляд
справи був повідомлений належним
чином.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до положень
ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув
цивільну справу без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального запису.

Суд, дослідивши, оцінивши докази, що
містяться в матеріалах справи, дійшов
висновку, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебувала у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_2, який 21.04.1995 року було розірвано -
копія Свідоцтва про розірвання шлюбу,
серія НОМЕР_1 /а.с. 6/.

ОСОБА_2 є власником житлової квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
Договору купівлі-продажу від 15.05.1991
року, копією технічного паспорту на
квартиру /а.с. 9, 11/.

Позивач є власником вказаного житла
одноособово, оскільки придбала вказану
квартиру за власні кошти. Даний факт не
заперечувався відповідачем.

З копії довідки № 3369, виданої КП
«Зміїв-Сервіс», копії Будинкової книги,
а також довідки відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Харківській області від
15.10.2014 року, вбачається, що ОСОБА_2
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 /а.с.
5, 12-21, 23/.

Судом встановлено та не заперечувалося
відповідачем, а також підтверджується
Актом депутату Зміївської міської ради
Харківської області від 16.09.2014 року,
ОСОБА_2 хоча і зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, однак, починаючи з 1995
року не проживає в зазначеному
житловому приміщенні без поважних
причин. З вказаного часу до місця
реєстрації не з'являється і перешкод у
користуванні квартирою йому ніхто не
чинить, будь-яких його речей у квартирі
не виявлено /а.с. 10/.

З огляду на вищевикладене, та
враховуючи той факт, що відповідач не
оспорює факт своєї відсутності за
адресою АДРЕСА_1, вбачається, що ОСОБА_2
дійсно з 1995 року не проживає у спірному
житловому приміщенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні» передбачено, що зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 з 1995
року і до теперішнього часу фактично у
житловій квартирі АДРЕСА_1 без поважних
причин не проживає і нею не
користується, будь-яких речей там не
зберігає, позовні вимоги визнав в
повному обсязі. Фактів перешкоджання
вселенню відповідача у спірне житлове
приміщення судом не встановлено, а тому
позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
треті особи - Зміївська міська рада
Харківської області, Зміївський РС ГУ
ДМС України в Харківській області -
задовольнити.

ОСОБА_2, 1950 року народження, визнати
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: