АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Сп.№ 22-ц-796/6511/2014
Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді - Слободянюк
С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф.,
Корчевного Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 03 квітня 2014 року за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за розпискою від 25 травня 2010 року
у розмірі 150 000, 00 доларів США, що
відповідно до курсу НБУ станом на 19
березня 2013 року становить 1 198 950 грн. та
три відсотки річних від простроченої
суми за період з 25 жовтня 2010 р. по 19
березня 2013 р. у розмірі 106 946, 34 грн., а
також понесені судові витрати

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 03 квітня 2014 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3
борг за договором позики у розмірі 1 198
950 грн., а також 3% річних у розмірі 98 244, 34
грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 сплачений судовий збір у
розмірі 3 441,00 грн. В задоволенні решти
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в якій ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового - про відмову у позові.

Апелянт зазначає, що розписку про
отримання коштів не підписував; суд
першої інстанції не врахував всіх
обставини, що мають значення для
справи.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу
апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарги
з таких підстав.

Згідно розписки від 25 травня 2010 року за
особистим підписом ОСОБА_2 він отримав
від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 150 000, 00
доларів США, які зобов*язувався
повернути у строк до 25 червня 2010 року
(а.с.4, 32).

Відповідно до положення ст.1047 ЦК
України договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не
менше як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. Договір позики вважається
укладеним в момент здійснення дії з
передачі предмету договору, тобто
договір позики є реальним. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

З огляду на ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем).

Судом першої інстанції було
встановлено, що між сторонами укладено
договір позики, який оформлено
розпискою 25 травня 2010 року, відповідно
до якої ОСОБА_2 отримав у борг від
ОСОБА_3 150 000,00 доларів США із строком
повернення до 25 червня 2010 року (а.с.32).

Згідно висновку експертів за
результатами проведення
судово-почеркознавчої,
судово-технічної експертизи
документів, судово-технічного
дослідження матеріалів справи
№11203/11204/13-32/11205/13-34/446/14-33 від 04 лютого 2014
року Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз підпис,
від імені ОСОБА_2 у розписці від 25
травня 2010 року, виконаний самим ОСОБА_2
(а.с.69-76).

Як зазначено в описовій частині
судово-технічного дослідження
матеріалів справи, барва речовина в
штрихах підписку від імені ОСОБА_2 в
розписці та рукописному тексті цієї
розписки проникає у товщу паперу (із
зворотного боку аркушу
спостерігаються сліди її дифузії). Такі
ознаки є характерними для рукописних
штрихів, які виконані чорнилами.
Встановлене дає підстави, що
рукописний текст у розписці від 25
травня 2010 року від імені ОСОБА_2 та
підпис у розписці виконані рукописним
способом за допомогою пишучої ручки,
яка споряджена чорнилами синього
кольору, тобто при виконанні
копіювально-множна техніка не
використовувалась (а.с.71).

У висновку експертизи вказано, що
рукописний текст розписку від 25
травня 2010 року від імені ОСОБА_2 та
підпис в цій розписці виконані
рукописним способом без попередньої
технічної підготовки і технічних
засобів. Підпис від імені ОСОБА_2 у
розписці від його імені, виконаний
самим ОСОБА_2 (а.с.72).

В судовому засіданні при розгляді
справи в апеляційному порядку допитано
експертів - ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Експерт ОСОБА_7 суду пояснила, що вона
проводила почеркознавче дослідження
розписки.

Експерт ОСОБА_6 вказував, що ним
досліджувалось питання щодо
можливості визначення часу виконання
розписки. Експерт зазначав, що при
дослідженні терміну виготовлення
розписки можливе часткове
пошкодження документу, тому і
виготовлюється, чи є документ є
оригіналом. Дослідження не
проводились стосовно часу
виготовлення розписки через
відсутність впроваджених у
судово-експертній практиці України
методик встановлення часу виконання
рукописних записів.

В апеляційні скарзі апелянт зазначає,
що відповідач не визнає, що писав таку
розписку; не визнає, що його підпис в
оригіналі розписки; суд першої
інстанції безпідставно відмовив у
проведенні додаткової експертизи щодо
встановлення такої обставини, як те, що
суду позивачем надано оригінал
розписки.

Представником відповідача в суді
апеляційної інстанції заявлялось
клопотання про призначення технічної
експертизи. Заявником ставились
питання, чи є спірна розписка
оригінальним документом, чи
застосовувались технічні засоби при
виготовленні її тексту.

Колегія суддів відмовила у заявленому
клопотання щодо призначення
судово-технічної експертизи, оскілки
судом першої інстанції призначалась
судово-почеркознавча та
судово-технічної експертизи (а.с.50).

Питання щодо оригіналу спірної
розписки в ухвалі суду першої
інстанції не ставилось. Проводячи,
експертне дослідження, експерти не
виходили за межі питань, які поставлено
в ухвалі суду, що є передумовою
відповідно до методик дослідження.

Представник відповідача в судовому
засіданні чітко не зміг пояснити,
звідки виник напис у спірній боргові
розписки, після зазначення дати її
складання, стосовного того, що
предметом застави виступає земельна
ділянка; чи відноситься цей напис до
спірної розписки, чи випливає це з
інших договорів.

Доводи апеляційної скарги стосовного
того, що позивачем суду надано
кольорову ксерокопію розписки, яку він
сам і виготовив, а також і те, що
відповідач не брав грошових коштів, не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Інші доводи стосовного того, що судом
не з*ясовано такої обставини як, чи
укладався між сторонами договір
застави, а також і те, що справу суд
першої інстанції розглянув без
особистої участі позивача на
правильність висновку суду першої
інстанції не випливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308, 313 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 03 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: