________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 1512/2-979/11
Провадження № 2-р/520/72/14
УХВАЛА

25.12.2014 року

Київський районний суд м.Одеси у
складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про
роз’яснення ухвали суду по цивільній
справі № 2-979/11 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання і за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа –
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання заповіту та довіреності
недійсними

В СТ А Н О В И В :

17.12.2014 року заявник звернулась до суду
з вказаною заявою, в якій просить
роз’яснити ухвалу суду в частині, що
скасуванню підлягають застосовані
згідно з Ухвалою Київського районного
суду міста Одеси від 28.05.2008 року справа
№ 2-4005/2008 (попередній номер справи),
(новий номер справи № 1512/2-979/11) заходи
забезпечення позову, шляхом виключення
державним реєстратором Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
Одеській області в особі відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав та їх обтяжень двох
записів про обтяження, а саме:

- запис з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень (номер запису про
обтяження: 1661039, індексний номер
Рішення 3980817 від 16.07.2013 року)
перенесений з Єдиного реєстру заборон
відчуження об’єктів нерухомого майна
(реєстраційний номер 7290015, від 30.05.2008
року - реєстратор Третя Одеська
державна нотаріальна контора) про
арешт нерухомого майна квартири за
адресою місто Одеса, улиця Академіка
КорольоваАДРЕСА_1;

- запис з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень (номер запису про
обтяження: 1661042, індексний номер
Рішення 3980817 від 16.07.2013 року)
перенесений з Єдиного реєстру заборон
відчуження об’єктів нерухомого майна
(реєстраційний номер 8576406 від 25.03.2009
року - реєстратор Третя Одеська
державна нотаріальна контора) про
арешт нерухомого майна квартири за
адресою місто Одеса, улиця Академіка
КорольоваАДРЕСА_1.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Сторони по справі у судове засідання не
з’явились, про час, дату ,та місце
розгляду справи сповіщались належним
чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ЦПК України
заява про роз’яснення рішення суду
розглядається протягом десяти днів.
Неявка осіб, які брали участь у справі,
і (або) державного виконавця не
перешкоджає розгляду питання про
роз’яснення рішення суду.

Відповідно до ст. 208 ЦПК України, однією
з форм судового рішення є ухвала.

Судом встановлено, що в провадженні
Київського районного суду м. Одеси
перебувала цивільна справа № 1512/2-979/2011
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання і за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа –
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання заповіту та довіреності
недійсними.

Під час розгляду справи ухвалою
Київського районного суду м. Одеси від
28.05.2008 року було вжито заходи
забезпечення позову шляхом накладання
арешту на квартиру АДРЕСА_2, яка
належить ОСОБА_4 на праві власності.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 06 квітня 2012 року позов ОСОБА_1
було задоволено, розірвано договір
довічного утримання, укладений 14 липня
2000 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2,
зареєстрований в реєстрі № 3805. Визнано
за ОСОБА_5 право власності на квартиру
АДРЕСА_3. ОСОБА_2 відмовлено у
задоволені позову.

Вважаючи рішення суду незаконним,
відповідач ОСОБА_2 звернулася до
апеляційного суду з апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
рішення Київського районного суду
м.Одеси від 06 квітня 2012 року в повному
обсязі, прийняти по справі нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в
задоволені позову, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 10 жовтня 2012 року
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_6 – відхилено, а рішення
Київського районного суду м. Одеси від
06 квітня 2012 року в частині задоволення
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання -
залишено без змін.

Крім того, ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 травня 2013 року касаційну
скаргу представника представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 – відхилено. Рішення
Київського районного суду м. Одеси від
06 квітня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 10 жовтня 2012
року залишено без змін.

30.10.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
заявою, в якій просила суд скасувати
застосовані згідно з ухвалою
Київського районного суду міста Одеси
від 28.05.2008 року заходи забезпечення
позову, шляхом виключення державним
реєстратором Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Одеській області в особі відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав та їх обтяжень двох
записів про обтяження:

- запис з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень (номер запису про
обтяження: 1661039, індексний номер
Рішення 3980817 від 16.07.2013 року)
перенесений з Єдиного реєстру заборон
відчуження об’єктів нерухомого майна
(реєстраційний номер 7290015, від 30.05.2008
року – реєстратор Третя Одеська
державна нотаріальна контора) про
арешт нерухомого майна квартири за
адресою АДРЕСА_4;

- запис з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень (номер запису про
обтяження: 1661042, індексний номер
Рішення 3980817 від 16.07.2013 року)
перенесений з Єдиного реєстру заборон
відчуження об’єктів нерухомого майна
(реєстраційний номер 8576406 від 25.03.2009
року – реєстратор Третя Одеська
державна нотаріальна контора) про
арешт нерухомого майна квартири за
адресою АДРЕСА_4;

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 28.11.2013 року заяву ОСОБА_1 –
задоволено. Скасовано заходи
забезпечення позову, які були вжиті
ухвалою Київського районного суду
м.Одеси від 25 травня 2008 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання і за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа –
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання заповіту та довіреності
недійсними. Знято арешт з квартири
АДРЕСА_5.

Однак, ОСОБА_1, звернувшись до
Реєстраційної служби ОМУЮ для
проведення державної реєстрації
припинення арешту нерухомого майна на
квартиру, що розташована : Одеська обл..,
АДРЕСА_6, отримала рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Підставою для відмови стало те, що
подані документи не відповідають
вимогам та не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а саме
обтяження арешт нерухомого майна на
підставі ухвали Київського районного
суду м. Одеси від 25.05.2008 року у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, у Єдиному реєстрі
заборон відчуження об’єктів
нерухомого майна на квартиру, щодо якої
було подано заяву відсутній.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо
рішення суду є незрозумілим для осіб,
які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз`яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому змісту. Подання заяви про
роз’яснення рішення суду
допускається, якщо воно ще не виконане,
або не закінчився строк, протягом якого
рішення може бути пред’явлене до
примусового виконання.

У відповідності до статті 221 ЦПК
роз'яснення рішення суду можливе тоді,
коли воно не містить недоліків, що
можуть бути усунені лише ухваленням
додаткового рішення, а є незрозумілим,
що ускладнює його реалізацію.
Зазначене питання розглядається судом,
що ухвалив рішення, і в ухвалі суд
викладає більш повно та ясно ті частини
рішення, розуміння яких викликає
труднощі, не вносячи змін у суть
рішення і не торкаючись питань, які не
були предметом судового розгляду.
Роз'яснення рішення не допускається,
якщо воно виконане або закінчився
установлений законом строк, протягом
якого рішення може бути пред'явлене до
виконання.

Підставою для застосування правил
даної статті є обставини, що
перешкоджають належним чином виконати
судове рішення в цивільній справі -
ускладнюють його виконання або роблять
неможливим.

Якщо фактично порушено питання про
зміну рішення або внесення в нього
нових даних, у тому числі й роз'яснення
мотивів ухваленого рішення, суд
ухвалою відмовляє в роз'ясненні
рішення.

Згідно роз’яснення, що міститься у п.21
постанови № 14 Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»,
вбачається, що якщо фактично порушено
питання про зміну рішення або внесення
в нього нових даних, у тому числі й
роз'яснення мотивів ухваленого
рішення, суд ухвалою відмовляє в
роз'ясненні рішення.

З урахуванням вказаного суд вважає, що
підстави, передбачені ст. 221 ЦПК
України для роз’яснення ухвали –
відсутні, а резолютивна частина
викладена чітко і зрозуміло ,
подвійного тлумачення не допускає, за
таких обставин суд не вбачає обставин,
які підлягають роз'ясненню.

Однак, судом встановлено, що в ухвалі
Київського районного суду м. Одеси від
28.11.2013 року про скасування заходів
забезпечення позову міститься описка,
а саме судом помилково вказано дату
ухвали, якою було вжито заходи
забезпечення позову 25.05.2008 року
замість вірної 28.05.2008 року.

Відповідно до вимог ст.219 ЦПК України
суд може з власної ініціативи або за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
виправити допущені у судовому рішенні
описки чи арифметичні помилки. Питання
про внесення виправлень вирішується у
судовому засіданні, про що
постановлюється ухвала. Неявка осіб, що
беруть участь у справі, які повідомлені
про час і місце судового засідання, не
перешкоджає розгляду питання про
внесення виправлень.

З урахування вказаного суд вважає
доцільним внести виправлення в ухвалу
Київського районного суду м. Одеси від
28.11.2013 року про скасування заходів
забезпечення позову, вказавши вірно
дату ухвали суду, якою було вжито
заходи забезпечення позову – 28.05.2008
року.

Згідно ст. 11 «Про судоустрій України»
судові рішення, що набрали законної
сили, є обов'язковими до виконання
усіма органами державної влади,
органами місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та іншими організаціями,
громадянами та юридичними особами на
всій території України. Обов'язковість
урахування (преюдиціальність) судових
рішень для інших судів, органів
прокуратури, слідства, дізнання
визначається процесуальним законом.

Судове рішення (постанова, ухвала) – це
акт судової влади, що здійснює захист
порушених або оскаржених прав громадян
і організацій шляхом підтвердження
наявності або відсутності
правовідносин і розпорядженням
відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення
(постанову) випливає не з рішення
(постанови) суду як такого, а із санкцій,
передбачених нормами права, що були
застосовані судом. Навіть у тих
випадках, коли закон передбачає
відповідальність за невиконання
рішень, ця відповідальність має на меті
примусити зобов'язану рішенням суду
особу виконати розпорядження норми, що
застосував суд.

Одними з властивостей судового
рішення, що вступило в законну силу є:
можливість примусового виконання
судового рішення мимо волі
зобов'язаної особи та обов'язковість,
яка полягає в тому, що судове рішення,
що вступило в законну силу, стає
обов'язковим для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб і громадян і підлягають
виконанню на всій території України.
Рішення, що вступило в законну силу, є
обов'язковим і підлягає точному
виконанню. Усі державні органи,
посадові особи й окремі громадяни,
зобов'язані сприяти виконанню рішення
суду, виконуючи вимоги державного
виконавця.

Нормами ст. 124 Конституції України
визначено, що судові рішення є
обов’язковими до виконання на всій
території України.

Керуючись ст.221 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 про роз’яснення ухвали
суду по цивільній справі №2-979/11 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання і за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа –
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання заповіту та довіреності
недійсними – залишити без задоволення.

Виправити допущену в ухвалі Київського
районного суду м. Одеси від 28.11.2013 року
описку, вказавши, вірно дату ухвали
суду, якою було вжито заходи
забезпечення позову – 28.05.2008 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п`яти днів з дня її проголошення через
Київський районний суд м. Одеси.

Суддя

Куриленко О. М.