Справа № 1310/2013/12
Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/4680/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Золочівського районного суду
Львівської області від 05 травня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про стягнення 11 964 доларів США.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що жодними матеріальними доказами по
справі не підтверджено факту передачі
відповідачем коштів на виконання
договору доручення третій особі. А тому
у суду не було правових підстав для
відмови в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Згідно ст. 1003 ЦК України у договорі
доручення або у виданій на підставі
договору довіреності мають бути чітко
визначені юридичні дії, які належить
вчинити повіреному. Дії, які належить
вчинити повіреному, мають бути
правомірними, конкретними та
здійсненними.

У відповідності до ч. 1 ст. 1004 ЦК України
повірений зобов'язаний вчиняти дії
відповідно до змісту даного йому
доручення. Повірений може відступити
від змісту доручення, якщо цього
вимагають інтереси довірителя і
повірений не міг попередньо запитати
довірителя або не одержав у розумний
строк відповіді на свій запит. У цьому
разі повірений повинен повідомити
довірителя про допущені відступи від
змісту доручення як тільки це стане
можливим.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
червня 2007 року ОСОБА_4 отримав у ОСОБА_2
10 тисяч доларів США для передачі їх
ОСОБА_5, про що було складено відповідну
розписку.

В жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
коштів, які зберігаються у відповідача
без достатніх правових підстав у
відповідності до ст. 1212 ЦК України.

В подальшому позивач змінив свої
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача вищезазначену суму з
підстав невиконання останнім умов
договору доручення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що спірні грошові кошти позивач
передав відповідачеві для подальшої
передачі їх третій особі, ОСОБА_5 Тобто
ОСОБА_4 виступав посередником
(повіреним) між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і
спірні правовідносини регулюються
главою 68 (Доручення) ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4 виконав взяті на себе
зобов'язання передбачені розпискою від
27 червня 2007 року, та передав спірні
кошти ОСОБА_5 (дані обставини визнав
ОСОБА_5, який давав пояснення по справі
в якості третьої особи).

А відтак відсутні правові підстави для
стягнення спірних коштів в користь
позивача з ОСОБА_4 Позовних вимог до
ОСОБА_5 позивач не заявляв.

Судом вірно встановлені фактичні
обставини справи, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура передбачена ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення такої.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п.
1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Золочівського районного
суду Львівської області від 05 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з часу набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: