АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7285/14
Справа № 610/3139/14ц
Головуючий 1 інст. - Феленко Ю.А.
Доповідач - Бобровський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в
Кокоші В.В.,

Шевченко Н.Ф.,

при секретарі
Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Балаклійського районного
суду Харківської області від 22 вересня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Зміївської міської ради
Харківської області, 3-ті особи :ТОВ
«Консультаційний сервісний центр
«Гудвіл», Відділ Держземагенства в
Зміївському районі Харківської
області, Реєстраційна служба
Зміївського районного управління
юстиції в Харківській області про
визнання рішення та державного акту на
землю недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5,
Зміївської міської ради Харківської
області, треті особи: ТОВ
«Консультативний сервісний центр
«Гудвіл», Держземагенство в
Зміївському районі та Реєстраційна
служба Зміївського районного
управління юстиції в Харківській
області - про визнання недійсним
рішення Зміївської міської ради від 30
серпня 2012 року № 13 «Про затвердження
ОСОБА_5 технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку господарських
будівель і споруд», а також про
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ №917810 від 23 жовтня 2012 року та
акту погодження меж земельної ділянки.

На обґрунтування позовних вимог
позивачі посилались на те, що вони є
співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1 відповідно договору дарування
від 2 грудня 2004 року та свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 16
вересня 1992 року.

Зазначивши, що їх земельна ділянка,
площею 0,1243 га межує із земельною
ділянкою ОСОБА_5 та те, що на підставі
фіктивного акту узгодження меж,
складеного ТОВ «Консультативний
сервісний центр «Гудвіл» було
виготовлено кадастровий план
землеустрою, інша технічна
документація, які затверджені рішенням
Зміївської міської ради від 30 серпня
2012 року № 13 та видано Державний акт про
її право власності на земельну ділянку
без погодження меж, позивачі просили
задовольнити їх позовні вимоги.

Представник ОСОБА_5 заперечував проти
позову ОСОБА_4 з посиланням на
правомірність приватизації земельної
ділянки площею 0,0937 га та
безпідставність їх позову, у зв'язку з
відмовою підписувати акт погодження
меж.

У письмових запереченнях міського
голови на позов зазначається, що
позивачем неодноразово відмовлялись
від узгодження межі земельних ділянок,
та те, що гараж позивачами збудовано
самочинно без дотримання необхідної
відстані від межі, а також при
обстеженні земельних ділянок виявлено
факт перенесення межі у бік ділянки
відповідача.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 22 вересня
2014 року у позові відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на підставність їх позову,
неповноту з'ясування судом обставин
справи та ухвалення рішення в
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та новим рішенням
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та заперечення проти них, колегія
відповідно до ст..308 ЦПК України,
вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити,, рішення районного суду
залишити без змін з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст..61 цього кодексу, які не
підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, інших осіб, які беруть участь у
справі.

Судом, згідно наданих доказів,
встановлено, що житловий будинок по
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на підставі
договору купівлі-продажу від 3 лютого
1973 року.

Житловий будинок № 15 «а» належить : ?
частина ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
16 вересня 1992 року після смерті ОСОБА_6, а
інша ? частина, належить ОСОБА_3
відповідно договору дарування від 2
грудня 2004 року, в якому площа земельної
ділянки зазначена у розмірі 1000 кв.м

До набуття права власності позивачів
на цей будинок, він належав ОСОБА_7 на
підставі договору купівлі-продажу від
29 листопада 1986 року, в якому площа
ділянки зазначена у розмірі 600 кв.м

Згідно рішення № 171 виконкому
Зміївської міської ради від 26 травня 1971
року на підставі заяви ОСОБА_8 про
розподіл домоволодіння № 15 , яке
складалось із двох житлових будинків,
на два окремих за №№15 та 15 «а»
загальною площею земельної ділянки в
2492 кв.м, вона була поділена та
зареєстрована за кожним
домоволодінням у рівних розмірах по 1246
кв.м. Межа встановлена по фактичному
користуванню, згідно схематичного
плану від 20 серпня 1956 року (т.1 а.с.125)
шириною по червоній лінії по 18,6 метрів.

На замовлення ОСОБА_5 в порядку
виконання рішення міської ради від 27
вересня 2011 року № 16 «Про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою» та
проведеної ФОП ОСОБА_9 зйомки
присадибних ділянок, відповідно
проекту землеустрою, виготовленого ТОВ
«Консультативний сервіс центр
«Гудвіл», площа її земельної ділянки
складає 0,0937 га, ширина по червоній
лінії 19,46 м, а земельної ділянки
позивачів площа - 0,1027 га, ширина - 19,41 м.

У зв'язку із відмовою ОСОБА_3 від
погодження межі земельних ділянок, про
що свідчить акт від 6 березня 2012 року,
рішенням міської ради від 30 серпня 2012
року було затверджено технічну
документацію із землеустрою, 2 жовтня
2012 року ОСОБА_5 отримана державний акт
про право власності на земельну
ділянки площею 0,0937 га.

За таких обставин, вирішуючи справу по
суті заявленого позову суд, у
відповідності до положень ст..ст.118,122 ч.1
ЗК України про порядок приватизації
земельних ділянок громадянами та
повноваження міської ради з цих питань,
дійшов підставного та обґрунтованого
висновку про залишення позовних вимог
без задоволення, визнавши, що
приватизація земельної ділянки
здійснена правомірно, підстави до
визнання недійсним рішення міської
ради від 30 серпня 2012 року та державного
акту на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_5 у справі відсутні.

Доводи апеляційної скарги про
фіктивність технічної документації із
землеустрою, вилучення частини
земельної ділянки у них при
приватизації суміжної ділянки
відповідачем, а також неповноту
з'ясування дійсних обставин справи та
неправильне застосування судом норм
ст..ст.12, 22, 118 ЗК України колегія залишає
поза увагою, як такі, що не спростовують
правильності висновків суду, що були
здійснені на підставах наданих
правовстановлюючих документах та
технічної документації про
розмежування земельних ділянок з
травня 1971 року попередніми власниками
житлових будинків до приватизації
ділянки ОСОБА_5 у відповідності до
кадастрового плану та проекту із
землеустрою.

Рішення судом ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, підстави до його скасування,
задоволення апеляційної скарги, у
справі відсутні.

З огляду на викладене, керуючись ст..ст.
303. 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 22 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді