22-ц/775/1480/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Безрук Т.В.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
14 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока Г.П.,
суддів - Баркової
при секретарі - Бєльченко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права
власності та стягнення грошової
компенсації вартості частки у спільній
частковій власності за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Новоазовського районного суду
Донецької області від 04 листопада 2013
18 квітня 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до
ОСОБА_5, який в подальшому уточнили, та в
остаточній редакції позову просили:
встановити факт постійного проживання
ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після
смерті ОСОБА_6 разом з нею; визнати за
кожним з позивачів у порядку
спадкування за законом після смерті їх
матері ОСОБА_6 право власності на 1/8
частину житлового будинку з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1;
припинити їх право власності в
зазначеному будинку стягнувши з
відповідачки на користь кожного з них
по 35 747 грн.25 коп. грошової компенсації
за належні їм частки у зазначеному
В обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що у період спільного
шлюбу їх батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був
побудований житловий будинок з
господарськими спорудами,
розташований по АДРЕСА_1, який є
спільною сумісною власністю батьків.
Свідоцтво про право власності на
зазначений будинок від 20.12.1989 року було
видано на ім'я батька. ІНФОРМАЦІЯ_1
померла їх мати ОСОБА_6, після смерті
якої відкрилася спадщина на 1/2 частину
зазначеного будинку, яку прийняв
ОСОБА_3 звернувшись у встановлений
законом шестимісячний строк звернувся
з відповідною заявою до нотаріальної
контори. Спадщину також прийняв їх
батько ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (дошлюбне
прізвище ОСОБА_4), які на час смерті
матері проживали з останньою та були
зареєстровані у зазначеному будинку,
крім того на день смерті ОСОБА_6 ОСОБА_4
була неповнолітньою. ОСОБА_2 також
прийняв спадщину після смерті матері,
оскільки на день її смерті разом зі
своєю дружиною ОСОБА_8 проживав у
будинку батьків, але був
зареєстрований за іншою адресою у
будинку бабусі та дідуся. У будинку
батьків ОСОБА_2 мав власну кімнату, там
знаходились його особисті речі, вони
вели спільне господарство разом з
батьками та мали спільний побут.
Частка кожного з позивачів у
спадковому майні, що залишилось після
смерті їх матері у вигляді 1/2 частини
зазначеного будинку, складає по 1/8
Незважаючи на те, що всі позивачі
прийняли спадщину після смерті матері,
проте оформити свої спадкові права у
нотаріальній конторі вони не мають
можливості, оскільки свідоцтво про
право власності на спадковий будинок
видане на ім'я батька, а за життя батьки
розділ спільного будинку не проводили.
Крім того, ОСОБА_5, з якою після смерті
матері їх батько одружився та 02.07.2009
року склав заповіт, яким заповідав їй
все належне йому майно, оспорює їх
право на частину спадщини, що
відкрилась після смерті їх матері.
Таким чином, частка ОСОБА_5 у спірному
будинку становить 5/8 частин, яку вона
спадкує за заповітом після смерті їх
батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішенням Новоазовського районного
суду від 04 листопада 2013 року позовні
вимоги задоволено. Встановлено, що
ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після
смерті своєї матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав разом з нею у
житловому будинку АДРЕСА_1. Визнано за
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у порядку
спадкування після смерті їх матері
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності за кожним із них на 1/8 частину
житлового будинку з господарськими
спорудами АДРЕСА_1. У порядку розподілу
жилого будинку з господарськими
спорудами АДРЕСА_1 припинено право
власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
зазначеному будинку, виділивши його в
натурі ОСОБА_5 та визнано за нею право
власності на зазначений житловий
будинок. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 грошову
компенсацію за належну кожному з них 1/8
частину даного будинку у розмірі 35 747
грн. 25 коп. на користь кожного. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 03 квітня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано. У
задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
встановлення факту постійного
проживання з ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1
на час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1;
визнання права власності у порядку
спадкування на 1/8 частину будинку
АДРЕСА_1, припинення права власності та
стягнення грошової компенсації,
відмовлено. Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3
та ОСОБА_4 у порядку спадкування після
смерті їх матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за кожним
з них по 1/6 частині житлового будинку з
господарськими спорудами АДРЕСА_1. У
задоволені позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
припинення права власності на житловий
будинок і стягнення грошової
компенсації відмовлено. Визнано за
ОСОБА_5 право власності на 2/3 частини
будинку з господарськими спорудами
АДРЕСА_1. Вирішено питання судового
збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 липня 2014 року
рішення апеляційного суду Донецької
області від 03 квітня 2014 року у частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про припинення права власності на
житловий будинок і стягнення грошової
компенсації скасовано, справу у цій
частині направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Тому, апеляційний суд при новому
розгляді справи переглядає справу в
апеляційному порядку в частині
вирішення позову про припинення права
власності та стягнення грошової
компенсації, а в решті частини
законність рішення суду першої
інстанції не перевіряє.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції в частині припинення права
власності на житловий будинок та
стягнення грошової компенсації,
відповідачка ОСОБА_5 в апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити. При
цьому посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення норм процесуального
права, необґрунтованість висновків
суду. Зазначає, що суд неправильно
поклав в основу рішення висновок
експерта ОСОБА_9, який не відповідає
фактичним обставинам, не дав йому
належної оцінки; без уваги суд залишив
її доводи про відсутність у неї
грошових коштів для сплати
компенсації, що вона звернулась до суду
із самостійним позовом до позивачів
про припинення права власності та
стягнення грошової компенсації за
належну їй частку, не об'єднав позови в
одне провадження; закінчивши розгляд
справи у її відсутності, суд позбавив
її можливості приймати участь у
розгляді справи та довести свої
заперечення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачки ОСОБА_5, яка доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачам
у задоволенні позову про припинення
права власності та стягнення грошової
компенсації, заперечення позивачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які просили
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
рішення не тим суддею, який розглянув
справу.

Задовольняючи позов про припинення
права власності на належну позивачам
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частку у праві
спільної часткової власності на
спадковий будинок та стягуючи з
відповідачки на їх користь компенсацію
вартості належної кожному частки, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями ст.364 ЦК України, виходив з
того, що поділ будинку в натурі
пропорційно часткам у спільній
власності є неможливим, позивачі
бажають отримати компенсацію належної
їм частки у майні, що перебуває у
спільній частковій власності та
фактично знаходиться у користуванні
відповідачки.

Погодитись з такими висновками суду
першої інстанції колегія суддів в
повній мірі не може.

У силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції
України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі
громадяни є рівними у своїх правах,
усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення цих прав, в тому числі
щодо захисту права спільної часткової
власності.

Виходячи із цих положень, правовий
режим спільної часткової власності
визначається главою 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування та
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Згідно ч.2 ст.1278 ЦК України кожен із
спадкоємців має право на виділ його
частки в натурі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України
кожен із співвласників спільної
часткової власності має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію,
припиняється з дня її отримання.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1,
зареєстрований за ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва про право особистої
власності, був об'єктом спільної
сумісної власності подружжя ОСОБА_7.
Після смерті ОСОБА_6 на належну їй ?
частку у праві спільної власності
відкрилась спадщина.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
(дошлюбне прізвище ОСОБА_6) є дітьми
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7
Відповідач ОСОБА_5 є дружиною померлого
ОСОБА_7

ОСОБА_7 02.07.2009 року все належне йому
майно заповів ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 03 квітня 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
встановлення факту постійного
проживання з ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1
на час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1;
визнання права власності у порядку
спадкування на 1/8 частину будинку
АДРЕСА_1, припинення права власності та
стягнення грошової компенсації,
відмовлено.

Цим же рішенням визнано за ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у порядку спадкування після
смерті їх матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за кожним
з них по 1/6 частині житлового будинку з
господарськими спорудами АДРЕСА_1.

Таким чином, у власності ОСОБА_3 та
ОСОБА_10 перебуває по 1/6 частині
спірного домоволодіння, у власності
відповідачки перебуває 2/3 частки
спірного домоволодіння (1-1/6-1/6).

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
13.03.2014 року ринкова вартість житлового
будинку АДРЕСА_1 становить 251952грн.
Розділ зазначеного домоволодіння на 1/3
та 2/3 ідеальні частки з організацією в
натурі ізольованої квартири без
погіршення умов проживання для кожної
частки за існуючим плануванням без
прибудови є неможливим (а.с.184-190). Даний
висновок експертизи, проведеної
апеляційним судом, сторони не
оспорювали.

Отже, вартість 1/6 частини спірного
будинку становить 41992грн. (251952:6).

Сторони не оспорювали, що будинком в
цілому користується відповідачка, що
їх спільне проживання та користування
спірним домоволодінням неможливе із-за
наявності між ними неприязних
відносин.

З огляду на наведене, виходячи з того,
що кожному із позивачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4
належить незначна частка у спірному
домоволодінні і виділити в натурі цю
частку неможливо, що спільне
проживання сторін у будинку та спільне
користування ним неможливе із-за
неприязних відносин, та, враховуючи те,
що співвласник у спільній частковій
власності має право за його бажанням
отримати компенсацію вартості своєї
частки у разі неможливості виділення
цієї частки в натурі, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно дійшов до висновку про
припинення права спільної часткової
власності та стягнення з відповідачки
на користь позивачів компенсації
вартості належної кожному з позивачів
частки у спільному домоволодінні.

Доводи апеляційної скарги
відповідачки про те, що у неї відсутні
грошові кошти на виплату компенсації
позивачам належної їм частки у будинку,
що вона звернулася до суду із
самостійним позовом про припинення
права спільної власності на
домоволодіння та стягнення з позивачів
компенсації вартості належної їй
частки, на думку колегії суддів не може
бути підставою для скасування рішення
суду в цій частині та відмови в
задоволенні даного позову, оскільки
право співвласників, що виділяються, на
грошову компенсацію вартості належної
кожному з них частки у спільній
власності не може залежати лише від
матеріального становища відповідачки,
яка фактично одноособово користується
і володіє усім домоволодінням. В
судовому засіданні апеляційного суду
відповідачка не заперечувала, що у неї
є намір продати будинок та
розрахуватися з позивачами, а собі
придбати інше житло. Також пояснила, що
провадження по справі за її позовом про
стягнення грошової компенсації
зупинено до розгляду справи, що
переглядається апеляційним судом.
Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому
засіданні апеляційного суду не
заперечували проти продажу спадкового
будинку та стверджували, що у них
відсутні матеріальні можливості
сплатити компенсацію вартості
належної відповідачці частки, яка є
значною у будинку, що їм потрібні кошти
на утримання своїх дітей та що ОСОБА_3
сплачує кредит, отриманий для
придбання квартири, яка перебуває в
іпотеці.

Отже, з урахуванням того, що правовий
режим спільної часткової власності має
враховувати інтереси всіх її учасників
і забороняє обмеження прав одних
учасників за рахунок інших, колегія
суддів за встановлених конкретних
обставин приходить до переконання про
обгрунтованість висновків суду першої
інстанції про припинення права
спільної часткової власності на
нерухоме майно, виділення будинку в
натурі відповідачці та стягнення з неї
на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 грошової
компенсації належної кожному з них
частки у спільній власності.

Разом з тим, з урахуванням того, що
рішенням апеляційного суду Донецької
області від 03.04.2014 року змінений розмір
спадкової частки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з 1/8 на
1/6 частку кожному, а також того, що
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
13.03.2014 року вартість спірного
домоволодіння становить 251952грн., тобто,
визначена у меншій сумі, ніж та, з якої
виходив суд першої інстанції при
ухваленні рішення, колегія суддів
вважає, що рішення суду в частині
грошової компенсації підлягає зміні. З
відповідачки на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 підлягає стягненню грошова
компенсація за належну кожному з них 1/6
частину житлового будинку у розмірі по
41992грн. кожному (251952:6).

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_5
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 04 листопада 2013
року в частині розділу житлового
будинку з господарськими спорудами,
розташованого про АДРЕСА_1, припинення
права власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
зазначеному будинку, виділення його в
натурі ОСОБА_5 та визнання за нею права
власності на весь вказаний будинок
залишити без зміни.

Це ж рішення в частині стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4
грошової компенсації вартості
належних їм часток змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_4 грошову компенсацію за належну
кожному з них 1/6 частину житлового
будинку з господарськими спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1, у розмірі по
41992 (сорок одна тисяча дев'ятсот
дев'яносто дві) гривень 00 копійок на
користь кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Баркова Л.Л.

ОСОБА_11