Справа № 323/2479/14-ц
№ провадження 2/323/705/14
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

09.10.2014 р.
м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької
області в складі:

головуючого -
судді Шудрика А.А.,

при секретарі -
Безштанківській О.Д.,

за участю

представника позивача -
адвоката Чернявської М.О.,

відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

10.07.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до своєї рідної сестри ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - відповідач), в
якому просив визнати за ним право
власності на житловий будинок,
розташований за адресою: Запорізька
область, АДРЕСА_1, разом з
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами (літ. а, літ. б - сіни, літ. Б -
літня кухня, літ. В - вбиральня, літ. п-г -
погреб, забор), загальною площею 647 кв. м,
у порядку спадкування за законом за
батьком сторін - ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є сином ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. Після його смерті
відкрилася спадщина, яка складається з
зазначеного у позовній заяві
нерухомого майна. До кола спадкоємців
за законом, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР
1963 року, входили позивач (син
померлого), відповідач (донька
померлого) та їх мати ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина померлого), яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4, не прийнявши
спадщину за чоловіком. Відповідач
заявою від 24.06.2014 року відмовилась від
прийняття спадщини за батьком. У
зв'язку з цим позивач в порядку ст. 549 ЦК
УРСР прийняв спадщину шляхом
фактичного вступу в управління
спадковим майном. У червні 2014 року
позивач звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, однак нотаріусом йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину через відсутність
реєстрації документа, що встановлює
право на спадкове майно (договору
купівлі-продажу житлового будинку, з
якого складається спадщина), у
Пологівському міжміському бюро
технічної інвентаризації, що не
відповідало чинному та той час
законодавству.

В судовому засіданні представник
позивача, адвокат Чернявська М.О., на
позовних вимогах наполягала, просила
позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні вимоги
позову визнала повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Сторони по справі, ОСОБА_3, та ОСОБА_2, є
дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що
підтверджується відповідно Свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1, виданим
Оріхівським відділом ЗАГС 27.09.1990 р. (а.с.
5), та Свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, виданим Оріхівським відділом
ЗАГС 10.11.1988 р. (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько сторін по справі,
ОСОБА_4, помер, про що в книзі реєстрації
актів про смерть зроблено актовий
запис № 61, що підтверджується
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3,
виданим відділом реєстрації актів
громадянського стану Оріхівського
району Запорізької області 15.03.1999 року
(а.с. 33).

Як роз'яснюється у постанові Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року № 7, у разі відкриття
спадщини до 01 січня 2004 року до
спадкових відносин застосовується
чинне на той час законодавство,
зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у
тому числі щодо прийняття спадщини,
кола спадкоємців за законом тощо.

Отже, відповідно до ст. 525 ЦК УРСР у
зв'язку із смертю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 за
ним відкрилась спадщина, до складу якої
входить житловий будинок, розташований
за адресою: Запорізька область,
АДРЕСА_1, разом з
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами (літ. а, літ. б - сіни, літ. Б -
літня кухня, літ. В - вбиральня, літ. п-г -
погреб, забор), загальною площею 647 кв. м.
Зазначений будинок належав померлому
за життя на підставі Договору
купівлі-продажу від 03.02.1990 року між ним
та ОСОБА_6 (а.с. 12-13).

Заповіту померлий не залишив, тому в
силу ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР мало місце
спадкування за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при
спадкуванні за законом спадкоємцями
першої черги є у рівних частках діти (в
тому числі усиновлені), один з подружжя
та батьки (в тому числі усиновителі)
померлого.

Таким чином, за законом спадкоємцями
майна, яке залишилось після смерті
ОСОБА_4, були в рівних частках ОСОБА_5
(дружина померлого, позивач та
відповідач.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для набуття
спадщини необхідно, щоб спадкоємець
його прийняв. Не допускається
прийняття спадщини під умовою чи із
застереженнями. Прийнята спадщина
вважається такою, що належить
спадкоємцю, з часу відкриття спадщини.

Як було передбачено ст. 549 ЦК УРСР,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав до державної
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Мати сторін по справі, ОСОБА_5, жодної з
цих дій не вчинила, а тому не може
вважатися такою, що прийняла спадщину
за померлим чоловіком. Згідно актового
запису про смерть № 156 від 27.06.2012 року,
вчиненого відділом реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Оріхівського районного управління
юстиції Запорізької області, ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 від алкогольної
кардіоміопатії (а.с. 25), що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4 від 27.06.2012 року (а.с. 15).

Після смерті батька позивач вступив у
фактичне володіння та управління
спадковим майном, що підтверджується
фактом його постійного проживання за
адресою місця розташування цього майна
як до, так і після смерті спадкодавця.

24.06.2014 року позивач звернувся до
приватного нотаріуса Оріхівського
районного нотаріального округу
Запорізької області Студенцова О.В. із
заявою про прийняття спадщини та
видачу свідоцтва про право на спадкове
майно, на підставі якої була розпочата
спадкова справа № 59/2014 (а.с. 28-52).

Відповідач по справі, ОСОБА_2, 24.06.2014
року звернулась до до приватного
нотаріуса Оріхівського районного
нотаріального округу Запорізької
області Студенцова О.В. із заявою, в
якій зазначила, що хоча вона постійно і
проживала з померлим ІНФОРМАЦІЯ_3
батьком, ОСОБА_4, спадщину за ним вона не
приймала і приймати не бажає, на
отримання свідоцтва про право на
спадщину не претендує (а.с. 44).

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК УРСР, у разі
неприйняття спадщини спадкоємцем за
законом чи за заповітом або
позбавлення спадкоємця права
спадкування його частка переходить до
спадкоємців за законом і
розподіляється між ними в рівних
частках.

За встановлених обставин, суд
приходить до висновку, що позивач
прийняв спадщину за батьком, а у зв'язку
з неприйняттям спадщини ОСОБА_5 та
відмовою від прийняття спадщини з боку
відповідача по справі ОСОБА_2, до
позивача перейшли й частки цих
спадкоємців.

Однак постановою приватного нотаріуса
Оріхівського районного нотаріального
округу Запорізької області Студенцова
О.В. від 24.06.2014 року позивачу було
відмовлено у видачі Свідоцтва про
право на спадщину за законом на
житловий будинок, розташований за
адресою: Запорізька область, АДРЕСА_1.
Як зазначено у постанові (а.с. 43),
підставою для відмови є те, що наданий
позивачем право встановлювальний
документ на даний житловий будинок -
договір купівлі-продажу житлового
будинку, посвідчений Оріхівською
державною нотаріальною конторою 07.02.1990
року, зареєстрований в реєстрі
нотаріуса за № 261, - не був
зареєстрований відповідно до ст. 227 ЦК
УРСР за місцем знаходження будинку,
тобто в Пологівському міжміському бюро
технічної інвентаризації, що не
відповідало чинному на той час
законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України
визнання права є одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

ЦК УРСР не встановлював недійсність
договору купівлі-продажу нерухомості,
у разі відсутності його реєстрації у
БТІ. З огляду на це, відсутність
реєстрації належним чином укладеного і
посвідченого договору купівлі-продажу
житлового будинку, спадкоємцем якого є
позивач, не може бути перешкодою для
визнання за позивачем права власності
на даний будинок в порядку спадкування
за законом, а тому позов підлягає
задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.
ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, на
підставі ст. ст. 524, 525, 529, 548, 549, 554 ЦК
УРСР, ст. ст. 16, 392 ЦК України , суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок, розташований за
адресою: Запорізька область, АДРЕСА_1,
разом з господарсько-побутовими
будівлями та спорудами (літ. а, літ. б -
сіни, літ. Б - літня кухня, літ. В -
вбиральня, літ. п-г - погреб, забор),
загальною площею 647 кв. м.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня його винесення до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Оріхівський районний суд Запорізької
області.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області
А.А.Шудрик