Справа № 2-5186/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашкович І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ мана, зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
права спільної сумісної власності на
майно та його поділ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд із даним
позовом, посилаючись на те, що із 26.07.2007
року вони із ОСОБА_4 перебували у шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька
ОСОБА_5, яка на даний час проживає з нею.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 29.04.2010 року шлюб було
розірвано, однак позовні вимоги щодо
розподілу спільного майна судом не
розгладалися.

Після розлучення домовленості між ними
про розподіл майна в добровільному
порядку не досягнуто.

Відповідач ОСОБА_4 без її відома продав
належний їм автомобіль «ВАЗ-21093» ОСОБА_6

За час шлюбу ними набуто наступне
майно: автомобіль «ВАЗ-21093», вартістю
34470 грн.; диван, вартістю 3100 грн.;
шафа-купе, вартістю 1800 грн.; диван
дитячий, вартістю 1600 грн.; стінка
дитяча, вартістю 1800 грн.; пральна
машина, вартістю 1200 грн.; кухня
вмонтована, вартістю 2000 грн.; стіл
розкладний, вартістю 300 грн.; телевізор
«Самсунг», вартістю 500 грн.;
холодильник, вартістю 2800 грн.;
мікрохвильова піч, вартістю 400 грн.;
спальне ліжко, вартістю 1200 грн.; стінка
«Фараон», вартістю 1100 грн.; стіл
кухонний, вартістю 200 грн.; лавиці (3 шт.),
загальною вартістю 300 грн.; табуретки (4
шт.), загальною вартістю 400 грн.;
журнальний столик, вартістю 100 грн.

Крім того, поскільки вони не мали свого
житла у 1999 році брали участь у
реконструкції гуртожитку, що
знаходиться по АДРЕСА_1, де на даний час
проживає відповідач.

Були проведені перепланування кімнат
гуртожитку в одну 3-х кімнатну квартиру.

Усі ремонтні роботи, придбання
будівельних матеріалів здійснювалось
за рахунок її батьків, які передали їй
для цього 3000 дол.США.

Її батько для цього змушений був
отримати дві позики в розмірі 1390,63 грн.,
що на той час складало 808 дол.США та 3310
грн., що складало 2018,29 дол.США.

На час подання позову це складає - 16085,80
грн.

Всього в реконструкцію та в ремонт
квартири було вкладено 22843,92 грн., які
також є їх спільним майном.

Відповідно до ст.69 СК України дружина
та чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

У відповідності ч.2,3 ст.70 СК України при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засад рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім»ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатні для забезпечення
їхнього фізичного, духовного розвитку
та лікування.

Їх неповнолітня донька ОСОБА_5 протягом
тривалого часу займалася танцями, мала
намір зайнятися малюванням, однак від
цих занять довелося відмовитися у
зв»язку з тяжким матеріальним
становищем.

Вказане не могло не відобразитися на
фізичному та духовному розвитку
доньки.

Просила з врахуванням інтересів
неповнолітньої доньки ОСОБА_5
відступити від принципу рівності
часток подружжя та розділити їх
спільне майно виходячи із частки
позивачки 2/3 та частки відповідача 1/3.

Зокрема, виділити їй в натурі майно:
диван, вартістю 3100 грн.; шафа-купе,
вартістю 1800 грн.; диван дитячий,
вартістю 1600 грн.; стінка дитяча,
вартістю 1800 грн.; пральна машина,
вартістю 1200 грн.; кухня вмонтована,
вартістю 2000 грн.; стіл розкладний,
вартістю 300 грн., загальною вартістю 11800
грн.; грошову компенсацію за частку
автомобіля в сумі 22980 грн.; грошову
компенсацію за витрачені на
реконструкцію та ремонт квартири
засоби в розмірі 15229,28 грн., а всього на
суму 50009,28 грн.

Відповідачу ОСОБА_4 виділити в натурі
майно: автомобіль марки «ВАЗ-21093»,
телевізор «Самсунг», вартістю 500 грн.;
холодильник, вартістю 2800 грн.;
мікрохвильова піч, вартістю 400 грн.;
спальне ліжко, вартістю 1200 грн.; стінка
«Фараон», вартістю 1100 грн.; стіл
кухонний, вартістю 200 грн.; лавиці (3 шт.),
загальною вартістю 300 грн.; табуретки (4
шт.), загальною вартістю 400 грн.;
журнальний столик, вартістю 100 грн.,
всього на суму 18290 грн.; грошову
компенсацію за витрачені на
реконструкцію та ремонт квартири
засоби в розмірі 7614,64 грн., а всього на
суму 25904,64 грн.

У порядку ст.31 ЦПК України ОСОБА_3
подано заяву про збільшення позовних
вимог згідно якої просить визнати
право спільної сумісної власності за
нею та відповідачем на самовільно
збудований гараж по АДРЕСА_1, провести
його поділ та з врахуванням інтересів
неповнолітньої доньки визначити її
частку 2/3, частку відповідача - 1/3.

Зазначає, що при проведенні
реконструкції будівлі гуртожитку по
АДРЕСА_1 їм із відповідачем була
виділена квартира №5.

У 1999-2000 роках всі бажаючі, у тому числі і
вона із ОСОБА_4 без будь-якої технічної
та проектної документації побудували
біля гуртожитку гаражі.

Вважає, що вказаний гараж є також їх
спільною сумісною власністю та просить
провести поділ вказаного майна.

У судовому засіданні позовні вимоги
підтримано.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив, подав зустрічний
позов у якому зазначає наступне.

28.08.2009 року він подарував ОСОБА_3
земельну ділянку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_2, розміром 0.1 га.,
кадастровий номер :45:001:0179.

Після укладення договору дарування
земельної ділянки на користь
відповідачки він продовжував
будівництво гаражу та фундаменту під
будинок.

Зазначене майно придбане під час шлюбу,
є їх спільною власністю та підлягає
поділу.

На початку серпня 2009 року перед
розiрванням шлюбу вони із позивачкою
добровiльно подiлили майно.

В рахунок майна, перерахованого у
позові позивачки він придбав для
ОСОБА_3 та передав їй наступне майно.

26 серпня 2009 року купив ОСОБА_3 дитячу
стітнку «Савана», 5-ть модулiв, вартістю
3800 грн.; лiжко «Вояж», вартістю 1450 грн.,
що складало - 5250 грн.

10.10.2010 року купив ОСОБА_3 мiкрохвильову
пiч, вартістю 600 грн.; праску, вартістю 115
грн., що складає 715 грн.

21.11.2009 року купив ОСОБА_3 в кредит
холодильник «Індезіт», вартістю 3118,33
грн.; електрочайник, вартістю 208 грн., що
становить 4247,10 грн.

3азначенi речi у зв'язку вiдсутностi
готiвки отримав в кредит, який особисто
ним погашався.

Вказане вище майно, згiдно заяви про
доставку було завезено на зйомну
квартиру, за мiсцем проживання ОСОБА_3
із донькою за адресою: АДРЕСА_3.

Окрім того, на вимогу ОСОБА_3 віддав
новий комп'ютер «LG», вартістю 4688 грн.,
який ним придбано 03 сiчня 2009 року.

3 метою добровiльного подiлу спiльно -
нажитого майна під час шлюбу ним
придбано та передано ОСОБА_3 майно на
загальну суму 14900 грн.

Позивачка на день подачi заяви та
судових засiдань про розiрвання шлюбу
суду ствердила, що спору про подiл
спiльного майна - немає, що вiдображено в
рiшеннi суду вiд 29 квiтня 2010 року.

Рiшення суду вiд 29 квiтня 2010 року в цiй
частинi не оскаржено, таке вступило в
законну силу.

Йому в рахунок добровiльного подiлу
залишилось майно: перераховане в позовi
позивачкою в тому числi i автомашина,
яка придбана особисто ним за кредитним
договором №515061 від 15 червня 2005 року за
34470 грн.

Перший внесок складав 10000 грн., якi він
позичив у брата ОСОБА_7

10470 грн. сплачував сам без допомоги
позивачки, а 10119 грн. із дня припинення
шлюбних вiдносин із позивачкою сплатив
особисто сам.

Позивачка про придбання ним в кредит
машини достовiрно знала, а тому на неї в
перiод розiрвання шлюбу - не
претендувала.

Спірний автомобіль він продав за суму в
розмірі 24801,84 грн.

Позивачка просить поділити перелiчене
в позовi п.п. 2-8 майно та гараж, який їм
нiколи не належав, i він його - не
будував.

Вище перераховане майно знаходиться у
користуваннi ОСОБА_3, проте є його
особистою власнiстю, яке придбане ним
пiсля припинення шлюбних вiдносин 03.01.2009
року за власнi та кредитнi кошти, якi
погашав сам особисто, а тому таке майно
є його власнicтю, та підлягає
поверненню.

Крім того, пiд час шлюбу рiшенням 9-ї
сесії 4-го скликання вiд 16 вересня 2003
року ОСОБА_3 видiлено пiд забудову
iндивiдуального житлового будинку по
АДРЕСА_4 площею 0,25 га. земельну дiлянку.

Дана земельна дiлянка видiлялась та
передавалась у приватну власнiсть
подружжю ОСОБА_4, а тому є їх спiльною
сумiсною власнiстю, яка підлягає подiлy в
рiвних частках по 1/2 частинi кожному.

Вказана земельна дiлянка пiд забудову
iндивiдуального будинку по АДРЕСА_4
видiлялася в перiод шлюбу, в інтересах
сім'ї 3-х чоловiк, а тому підлягає
визнанню спiльною сумiсною власнiстю в
рiвних частках по 1/2 кожного.

Окрім того, ОСОБА_3 земельну дiлянку,
розмiром 0,10 га iз незавершеним
будiвництвом, фундамент та гараж по
АДРЕСА_2 - продала.

Посилаючись на вказане просить визнати
незавершене будiвництво - фундамент пiд
будинок та гараж, якi розташованi на
земельнiй дiлянцi розмiром 0.1000 га за
адресою: АДРЕСА_2 спiлъною сумiсною
власнiстю подружжя - ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Провести подiл незавершеного
будiвництвом фундаменту пiд будинок та
гаражу мiж ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рiвних
частках по 1/2 кожному.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію за 1/2 частку
фундаменту в cyмi 30818 грн. та грошову
компенсацію за ? частку гаражу в
розмірі 43818 грн., що становить 74636 грн.

Визнати за ним право приватної
власностi на наступне майно: дитячу
стінку; ліжко «Вояж»; холодильник
«Індезіт»; чайник; мікрохвильову піч;
електропраску; комп'ютер.

Зобов' язати ОСОБА_3 повернути йому в
належному - робочому стані наступне
майно: дитячу стінку; ліжко «Вояж»;
холодильник «Індезіт»; чайник;
мікрохвильову піч; електропраску;
комп'ютер.

Визнати земельну дiлянку розмiром 0,25 га
в АДРЕСА_4 спiльною частковою власнiстю
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рiвних
частках за кожним.

Визнати за ним право власностi на
земельну дiлянку розмiром 0,125 га по
АДРЕСА_4.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд констатує
наступне.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3
та ОСОБА_4 перебували у шлюбі із 26.07.1997
року.

Від шлюбу сторони мають одну дитину -
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 29.04.2010 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 розірвано.

Спірні правовідносини виникли з
приводу розподілу майна набутого
колишнім подружжям за час шлюбу.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Згідно приписів ст.62 Сімейного кодексу
України, якщо майно дружини, чоловіка
за час шлюбу істотно збільшилося у
своїй вартості внаслідок спільних
трудових чи грошових затрат або затрат
другого з подружжя, воно у разі спору
може бути визнано за рішенням суду
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Розірвання шлюбу, згідно ст.68 Сімейного
кодексу України, не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу
України, дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними. При вирішенні спору про поділ
майна суд може відступити від засади
рівності часток подружжя за обставин,
що мають істотне значення, зокрема якщо
один із них не дбав про матеріальне
забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду сім»ї (ст.70 СК України).

Відповідно до ст.57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є, зокрема, майно, набуте до шлюбу;
майно, набуте за час шлюбу, але за кошти,
які належали їй, йому, особисто.

Суд може визнати особистою приватною
власністю дружини, чоловіка майно,
набуте нею, ним за час їхнього окремого
проживання у зв»язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин.

Якщо у придбання майна вкладені крім
спільних коштів і кошти, що належали
одному з подружжя, то частка у цьому
майні, відповідно до розміру внеску, є
його особистою приватною власністю.

Сторонами не оспорюється, що за час
шлюбу ними спільно придбано майно:
автомобіль «ВАЗ-21093»; диван; шафа-купе;
диван дитячий; стінка дитяча; пральна
машина; кухня вмонтована; стіл
розкладний; телевізор «Самсунг»;
холодильник; мікрохвильова піч;
спальне ліжко; стінка «Фараон»; стіл
кухонний; лавиці (3 шт.); табуретки (4 шт.);
журнальний столик.

З врахуванням вимог ст. ст. 60,69,70 СК
України слід визнати право спільної
сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
наступне майно: диван вартістю 3 100
грн, шафу-купе вартістю 1800 грн, диван
дитячий вартістю 1600 грн., стінку дитячу
вартісю 1800 грн., пральну машину
вартістю 1200 грн., кухню вмонтовану
вартістю 2 000 грн;, стіл розкладний
вартістю 300 грн., телевізор "Самсунг"
вартістю 500 грн., холодильник вартістю 2
800 грн., мікрохвильову піч вартістю 400
грн., спальне ліжко вартістю 1200 грн.,
стінку "Фараон" вартістю 1 100 грн., стіл
кухонний вартістю 200 грн., лавиці (3 шт.)
загальною вартістю 300 грн., табуретки (4
шт.) загальною вартістю 400 грн.,
журнальний столик вартістю 100 грн.

Визнати, що частки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у
вказаному майні є рівними та
становлять по ?.

Виділити в натурі ОСОБА_3:диван
вартістю 3 100 грн.; шафу-купе вартістю
1800 грн., стінку дитячу вартісю 1800 грн.,
пральну машину вартістю 1200 грн., кухню
вмонтовану вартістю 2 000 грн., диван
дитячий вартістю 1600 грн., стіл
розкладний вартістю 300 грн., всього
загальною вартістю 11 800 грн.

Виділити в натурі ОСОБА_4:телевізор
"Самсунг" вартістю 500 грн., холодильник
вартістю 2 800 грн.,мікрохвильову піч
вартістю 400 грн., спальне ліжко вартістю
1200 грн., стінку "Фараон" вартістю 1 100
грн.,стіл кухонний вартістю 200 грн.,
лавиці (3 шт.) загальною вартістю 300 грн.,
табуретки (4 шт.) загальною вартістю 400
грн., журнальний столик вартістю 100 грн.,
всього загальною вартістю 7 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 2400
грн. грошової компенсації, як різницю у
вартості виділеного в натурі майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 12
400,92 грн. грошової компенсації за частку
? у майні: автомобіля марки "ВАЗ 21093" 2005
року випуску, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, вартістю 24 801,84 грн.

При цьому суд бере до уваги, що вартість
вказаного вище майна у процесі
розгляду справи сторонами не
оспорювалась.

Пояснення відповідача про те, що
автомобіль був придбаний за кредитні
кошти і вказаний кредит він погашав
особисто не спростовують позовних
вимог щодо визнання вказаного майна
спільною сумісною власністю.

Встановлено, що автомобіль «ВАЗ-21093»
ОСОБА_4 був проданий ОСОБА_6 та на даний
час перебуває у його власності.

Відповідно, слід стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 12 400,92 грн. грошової
компенсації за частку ? у майні:
автомобіля марки "ВАЗ 21093" 2005 року
випуску, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, вартістю 24 801,84 грн.

При визначенні вартості автомобіля суд
виходить із звіту про оцінку
транспортного засобу від 07.07.2011 року,
згідно якого вартість автомобіля - 24
801,84 грн.

Згідно рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 29.04.2010 року по
справі №2п-812/10 за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, шлюбні відносини між сторонами
були припинені з лютого місяця 2009 року.

Позивачкою ОСОБА_3 не оспорюються ті
обставини, що після припинення шлюбних
відносин відповідач ОСОБА_4 купив та
передав їй наступне майно: дитячу
стінку, ліжко «Вояж», холодильник
«Індизит», чайник, мікрохвильову піч,
електропраску.

Вказані обставини підтверджуються
долученими до справи квитанціями, із
яких вбачається,що зазначене вище
майно придбано ОСОБА_4 після лютого
місяця 2009 року.

Враховуючи, що вказане майно придбано
після припинення шлюбних відносин між
сторонами, таке є особистим майном
відповідача ОСОБА_4 тому позовні вимоги
щодо зобов»язання ОСОБА_3 передати йому
це майно слід визнати обґрунтованими.

Разом з тим, комп»ютер «LG», вартістю 4688
грн. придбано ОСОБА_4 03.01.2009 року, тобто
до припинення шлюбних відносин із
ОСОБА_3 тому його слід визнати спільною
сумісною власністю подружжя та
провести його поділ.

Частки у вказаному майні сторін суд
визначає рівними - по 1/2 .

Враховуючи, що на даний час комп»ютер
знаходиться у користуванні ОСОБА_3, а
також доньки сторін ОСОБА_3 слід
стягнути грошову компенсацію вартості
частки ? із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,
тобто 2344 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання
права спільної сумісної власності на
самовільно збудований гараж по АДРЕСА_1
до задоволення не підлягають.

Відповідач ОСОБА_4 заперечує, що за
вказаною адресою відсутній гараж,
який-би належав йому.

Згідно довідки відділу
землекористування від 24.04.2014 року
Ужгородською міською радою не
приймалося рішення щодо передачі у
приватну власність земельної ділянки
ОСОБА_4 під будівництво гаражу по
АДРЕСА_1.

Довідкою Управління містобудування та
архітектури від 28.04.2014 року стверджено,
що протягом 2006-2014 років ОСОБА_4 не
надавалося рішення щодо будівництва
гаража по АДРЕСА_1.

Достатніх підстав для визнання за
подружжям права власності на вказане
майно та його поділ - немає.

Позивачкою за первісним позовом не
надано належних та достатніх доказів
на підтвердження позовних вимог щодо
проведення робіт по переобладнанню
гуртожитку, вартість таких, тому у
задоволенні позову щодо визнання
спільною сумісною власністю засобів,
витрачених на реконструкцію та ремонт
квартири у сумі 22 843,92 грн. - слід
відмовити.

Із матеріалів справи слідує, що 28.08.2009
року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 земельну
ділянку, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_2 розміром 0,10 га.

Вказане підтверджується державним
актом на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЗК №032903 від
12.02.2007 року та договором дарування від
28.08.2009 року.

До матеріалів справи додано квитанції
та чеки, які підтверджують пояснення
ОСОБА_4, що під час шлюбу сторін на
земельній ділянці по АДРЕСА_2
проводились будівельні роботи та
збудовано фундамент та будинок під
гараж.

Вказані обставини підтверджуються
висновком будівельно-технічної
експертизи від 20.11.2013 року згідно якої
вартістю фундаментів становить 61637
грн., а вартість гаражу становить 87637
грн.

За наведених обставин позовні вимоги
щодо визнання права спільної сумісної
власності на вказане майно є
обґрунтованими.

Слід визнати незавершене будівництво -
фундамент під будинок та гараж,
розташовані за адресою: АДРЕСА_2
спільною сумісною власністю бувшого
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, провести
поділ майна визначивши, що частки
становлять по ?.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 43 818, 50 грн. грошової
компенсації за частку ? гаражу та 30
818,50 грн. грошової компенсації за частку
? фундаменту під будинок по АДРЕСА_2.

Достатніх підстав для відступлення
від принципу рівності часток,
визначених ст ст 69,70 СК України у
процесі розгляду справи не
встановлено.

Рішенням 9-ї сесії 4-го скликання від
16.09.2003 року ОСОБА_3 виділено під
забудову індивідуального житлового
будинку по АДРЕСА_4 земельну ділянку
площею 0,25 га.

ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги про
визнання права спільної власності на
вказане майно.

Вказані вимоги до задоволення не
підлягають виходячи із наступного.

Земельна ділянка, одержана
громадянином у власність на підставі
ст.ст.81,116 ЗК України шляхом
приватизації під час шлюбу, але до
08.02.2011 року, незалежно від того, що на
ній подружжям розпочато будівництво
житлового будинку, є його особистою
приватною власністю, а не спільною
сумісною власністю подружжя (постанови
Верховного Суду України від 15.02.2012 року
№6-98цс11, від 22.02.2012 року №6-99цс11).

На користь відповідача ОСОБА_4 слід
стягнути 1500 грн. витрат на правову
допомогу, що підтверджено доданою до
справи квитанцією.

За наведених обставин позовні вимоги
за первісним та зустрічним позовом
підлягають до задоволення частково.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215 ЦПК України,
60,62,63,68,69,70 СК України, суд,-

РІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4
задовольнити частково.

Визнати право спільної сумісної
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на наступне
майно: диван вартістю 3 100 грн,
шафу-купе вартістю 1800 грн, диван
дитячий вартістю 1600 грн., стінку дитячу
вартісю 1800 грн., пральну машину
вартістю 1200 грн., кухню вмонтовану
вартістю 2 000 грн;, стіл розкладний
вартістю 300 грн., телевізор "Самсунг"
вартістю 500 грн., холодильник вартістю 2
800 грн., мікрохвильову піч вартістю 400
грн., спальне ліжко вартістю 1200 грн.,
стінку "Фараон" вартістю 1 100 грн., стіл
кухонний вартістю 200 грн., лавиці (3 шт.)
загальною вартістю 300 грн., табуретки (4
шт.) загальною вартістю 400 грн.,
журнальний столик вартістю 100 грн.

Визнати, що частки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у
вказаному майні є рівними та
становлять по ?.

Виділити в натурі ОСОБА_3:диван
вартістю 3 100 грн.; шафу-купе вартістю
1800 грн., стінку дитячу вартісю 1800 грн.,
пральну машину вартістю 1200 грн., кухню
вмонтовану вартістю 2 000 грн., диван
дитячий вартістю 1600 грн., стіл
розкладний вартістю 300 грн., всього
загальною вартістю 11 800 грн.

Виділити в натурі ОСОБА_4:телевізор
"Самсунг" вартістю 500 грн., холодильник
вартістю 2 800 грн.,мікрохвильову піч
вартістю 400 грн., спальне ліжко вартістю
1200 грн., стінку "Фараон" вартістю 1 100
грн.,стіл кухонний вартістю 200 грн.,
лавиці (3 шт.) загальною вартістю 300 грн.,
табуретки (4 шт.) загальною вартістю 400
грн., журнальний столик вартістю 100 грн.,
всього загальною вартістю 7 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 2400
грн. грошової компенсації, як різницю у
вартості виділеного в натурі майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 12
400,92 грн. грошової компенсації за частку
? у майні: автомобіля марки "ВАЗ 21093" 2005
року випуску, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, вартістю 24 801,84 грн.

У визнанні спільною сумісною
власністю подружжя самовільно
збудованого гаражу по АДРЕСА_1 -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право особистої
власності на майно: дитячу стінку,
ліжко "Вояж", холодильник "Індезит",
чайник, мікрохвильову піч,
електропраску та зобов'язати ОСОБА_3
передати вказане майно ОСОБА_4.

Визнати комп'ютер "LG" вартістю 4
688 грн. спільною сумісною власністю
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, провести поділ майна
та визначити, що частки у вказаному
майні становлять по ?.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 2 344 грн. грошової компенсації
за частку ? у майні: комп'ютера "LG"
вартістю 4 688 грн.

Визнати незавершене будівництво -
фундамент під будинок та гараж,
розташовані за адресою: АДРЕСА_2
спільною сумісною власністю бувшого
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, провести
поділ майна визначивши, що частки
становлять по ?.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 43 818, 50 грн. грошової
компенсації за частку ? гаражу та 30
818,50 грн. грошової компенсації за частку
? фундаменту під будинок по АДРЕСА_2.

У визнанні земельної ділянки
розміром 0,25 га. в АДРЕСА_4 спільною
частковою власністю бувшого подружжя
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у рівних частках,
визнанні за ОСОБА_4 права власності на
земельну ділянку розміром 0,125 га по
АДРЕСА_4 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 1500 грн. витрат на правову
допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 53,16 грн. судових витрат та на
користь держави 695,37 грн. судових
витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Івашкович І.І