Справа № 511/2529/14-ц
Номер провадження: 2/511/860/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року Роздільнянський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І.
В.,

при секретарі - Яценюк О.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Роздільна
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення
доходів від безпідставно набутого
майна,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2014р. ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до відповідача,
посилаючись на те, що згідно договору
купівлі-продажу від 09.06.2005 року ОСОБА_5
придбала у ОСОБА_6 житловий будинок з
господарчими спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1. 20.03.2008 року за
договором купівлі-продажу позивачка за
рахунок кредитних коштів придбала у
ОСОБА_5 вищевказаний будинок, в якому
були зареєстровані та залишились
проживати колишні власники ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_4, хоч продавець ОСОБА_5
і зобов'язалась до 01.04.2008р. звільнити
відчужуваний будинок. 06.12.2013 на
підставі рішення Роздільнянського
районного суду Одеської області від
08.10.2012 року вказаних осіб було
примусово виселено з будинку. Позивач
вважає, що відповідач ОСОБА_4 незаконно
проживав у належному їй на праві
власності будинку, тим самим
безпідставно набувши та зберігши за
собою належне їй нерухоме майно у
вигляді житлового будинку, з 01.04.2008 року
по 06.12.2013 року незаконно отримав доходи
від незаконного проживання у вигляді
несплати за вказаний час орендної
плати за користування житлом в сумі 54 800
грн., яку позивач просить на підставі
ст..ст.1212,1214 ЦК України стягнути з
відповідача, а також стягнути судовий
збір у сумі 548 грн. та витрати на правову
допомогу у сумі 500 грн.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 у
судовому засіданні підтримав повністю
позовні вимоги, та зазначив, що
позивачка придбала вказаний житловий
будинок в кредит, мала намір здавати
його в оренду та отримувати дохід, але
була позбавлена такої можливості
неправомірними діями відповідача.
Позивачка дізналась про порушення її
прав відповідачем тільки восени 2011
року, що зазначено в ухвалі
апеляційного суду, тому перебіг строку
позовної давності розпочався саме з
цієї дати. За період незаконного
проживання в будинку з 01.04.2008р. по 06.12.2013
відповідач отримав доходи у вигляді
несплати орендної плати за оренду
аналогічного житла, проживав
безкоштовно, а тому на підставі ст.1214 ЦК
України повинен невитрачені кошти на
загальну суму 54800 грн. повернути
позивачці. Крім того, просить стягнути
з відповідача на користь позивачки
понесені нею судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору в сумі 548 грн.
та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримала позицію свого представника,
наполягала на задоволенні позову в
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 за
довіреністю ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила в задоволенні позову відмовити
з посиланням на сплив строків позовної
давності, крім того, посилаючись на те,
що договір купівлі-продажу між ОСОБА_4
та ОСОБА_5, а потім між ОСОБА_5 та ОСОБА_1
носив формальний характер. Зазначила,
що відповідач був зареєстрований в
будинку своєї матері ОСОБА_6 з 2001 року,
постійно мешкав в будинку до вересня 2005
року, а з часу одруження вересень 2005
року і по січень 2011 рік мешкав у дружини
в м.Котовськ Одеської області. Про те,
що мати формально продала будинок в 2005
році, він не знав, оскільки на той час
сам в ньому не проживав, мати за
домовленістю з покупцем залишилась
проживати в будинку, несла усі витрати
по його утриманню, поліпшувала будинок,
він допомагав матері здійснити
прибудову до будинку, обладнати ванну
кімнату, провести в будинок газ.
Позивачка же до 2011 року ніяких
претензій до них не пред'являла, з
будинку їх не виселяла. Про те, що його
мати продала будинок, відповідач
дізнався, коли ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом про їх виселення в
лютому 2012 року. Таким чином, вважає, що
ОСОБА_4 не повинен сплачувати позивачці
гроші за той час, коли він взагалі не
проживав в будинку, за той час, коли він
не знав та не міг знати, що проживає в
будинку безпідставно, крім того, ніяких
доходів від проживання в будинку
відповідач не отримував, а навпаки, ніс
витрати по утриманню будинку. Просить в
позові відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши представлені докази, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу від
20.03.2008р., укладеного між нею та ОСОБА_5,
посвідченого приватним нотаріусом
Роздільнянського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за
№767, належить житловий будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1
(а.с.11-12).

У відповідності Договору іпотеки між
ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» від
24.03.2008р., укладеного в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_1 за
кредитним договором від 20.03.2008р.,
остання надала в іпотеку нерухоме
майно - житловий будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1 (а.с.
13-19).

Згідно п.20.7 вказаного Договору
іпотекодавець зобов'язується не
передавати предмет іпотеки в оренду
(майновий найм) без письмової згоди
іпотекодержателя.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 19.12.2011 року
задоволений позов ОСОБА_1, усунуті
перешкоди в користуванні житловим
будинком та виселено з нього ОСОБА_9

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 08.10.2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
23.01.2013р. зобов'язано усунути перешкоди
ОСОБА_1 в користуванні власністю,
зобов'язано звільнити належне їй
приміщення та виселено без надання
іншого житлового приміщення ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Як встановлено вказаним рішенням суду
від 08.10.2012 року позивач довідалася про
порушення свого права відповідачами
восени 2011 року.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 17 червня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
11.09.2013р., ОСОБА_1 відмовлено в
задоволенні позову до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_4 про стягнення збитків (упущеної
вигоди) за період незаконного
проживання відповідачів в належному їй
на праві власності будинку з березня 2008
року по 2013 року.

Рішенням Роздільнянського
районного суду Одеської області від 09
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 26.05.2014 року, ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення
збитків за період незаконного
проживання відповідачів в належному їй
на праві власності будинку з 01.08.2013 року
по 06.12.2013 року.

Відповідно до ст.189 ЦК України
продукцією, плодами та доходами є все
те, що виробляється, добувається,
одержується з речі або приноситься
річчю.

Ст.1212 ЦК України регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

За змістом частини першої ст.1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Згідно ст.1214 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
без достатньої правової підстави,
зобов'язана відшкодувати всі доходи,
які вона одержала або могла одержати
від цього майна з часу, коли ця особа
дізналася або могла дізнатись про
володіння цим майном без достатньої
правової підстави.

Частинами 1,4 ст.60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Крім того,
суд виходячи з принципу процесуального
рівноправ'я сторін та враховуючи
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається,
досліджує докази, надані сторонами і
які відповідають вимогам належності та
допустимості доказів.

На підтвердження своїх вимог про
стягнення з відповідача отриманих ним
доходів від проживання в належному їй
будинку по АДРЕСА_1 в сумі 54 800 грн.
позивачка надала суду документи, які
підтверджують її право власності на
будинок (а.с.11-12), копію рішенню суду про
виселення відповідача з будинку від
08.10.2012р. (а.с.28), виконаного примусового
03.12.2013р. згідно постанови державного
виконавця від 06.12.2013р. про закінчення
виконавчого провадження (а.с.37), довідку
агентства нерухомості «СФЕРА» від
23.07.2014р. про вартість оренди вказаного
будинку з 2008 по 2014 рік (а.с.38), які
відповідачем не оспорюються.

Між тим, з наданих позивачем доказів не
вбачається, що відповідач,
безпідставно користуючись належним
позивачу на праві власності будинком,
отримав від цього будь-який дохід.
Фактів здачі будинку в оренду
відповідачем не встановлено.
Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що з
2008 по 2013 рік відповідач, якщо б він не
проживав в її будинку, вимушений був би
орендувати аналогічне житло і сплатити
за це орендну плату на загальну суму 54
800 грн. є припущенням і не можуть бути
прийняти судом до уваги. Факт
реєстрації відповідача в будинку за
цей період не може беззаперечно
підтверджувати той факт, що він в ньому
мешкав, оскільки громадяни України
мають право на вільний вибір місця
проживання. Також позивачем не
доведено, що відповідач не мав іншого
житла і вимушений був би орендувати
аналогічне житло, між тим, перебуваючи
в шлюбі з 2005 по 2011 рік, відповідач міг
проживати і за місцем проживання своєї
дружини. Також слушними є заперечення
відповідача, що він міг і не знати, що
його мати продала будинок, оскільки він
не був власником майна, його згода на
відчуження будинку не потрібна, мати
залишилась проживати в будинку і
претензії про їх виселення
відповідачка заявила аж в лютому 2012
року, про що відповідач наголошував і в
судовому засіданні під час розгляду
судом справи №2-160/12 за позовом ОСОБА_1
про виселення ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_4 з
будинку. Звертає на себе увагу і той
факт, що позивачка не мала права
здавати в оренду належний їй на праві
власності житловий будинок ні
відповідачу, ні будь-якій інший особі
на підставі п.20.7 Договору іпотеки,
укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ
«ПриватБанк» від 24.03.2008р., без письмової
згоди іпотекодержателя, а доказів того,
що нею була отримана письмова згода
ЗАТ КБ «ПриватБанк» на укладення
договору оренди, позивачем не надано.
Крім того, на думку суду, взагалі не
можна вважати доходами, які підлягають
відшкодуванню за правилами ч.1 ст.1214 ЦК
України, не понесені відповідачем
витрати на оренду житла.

З огляду на наведене, відсутні правові
підстави для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 189, 1212,1214 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4
про стягнення доходів від безпідставно
набутого майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Роздільнянський районний суд Одеської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя І. В.
Бобровська