Єдиний унікальний номер: 378/1044/14-ц
Провадження № 2/378/316/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді: Марущак
Н. М.

за участю секретаря:
Карабань З. І.,

позивачки: ОСОБА_1,

третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ставище
справу за позовом ОСОБА_1 до
Винарівської сільської ради, третя
особа ОСОБА_2, про визнання права на
спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася
ОСОБА_1, посилаючись на те, що
відповідно до погосподарських книг
Винарівської сільської ради за 1986-1990,
1991-1995 роки та довідки Винарівської
сільської ради, архівного витягу з
рішення №105 від 26.07.1988 року виконкому
Ставищенської районної ради, житловий
будинок АДРЕСА_1, 1972 року забудови,
належав до майна колгоспного двору,
членами якого були ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
які набули 15 квітня 1991 року відповідно
до статей 120, 123 ЦК УРСР, Закону України
"Про власність" право власності на
майно колгоспного двору .

Членом вказаного колгоспного двору
також були: до 1988 року ОСОБА_2, до 1989 року
ОСОБА_6, ОСОБА_3 проживала в будинку до
1995 року. Жоден з них за витребуванням
частки з майна колгоспного двору не
звертався.

Їх брат ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Спадщину
після її смерті прийняв чоловік ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4. Спадщину
після його смерті прийняла вона, його
дочка (позивачка).

Винарівська сільська рада свідоцтва
про право власності на ім'я померлих не
видала, що позбавляє її можливості
оформити свої спадкові права в
державній нотаріальній конторі.

Житловий будинок загальною площею 77,2
кв. метри житловою площею 51,3 кв. метри
вартістю 85183 гривні розташований на
земельній ділянці, яка не
приватизована.

Позивачка просить визнати за нею право
власності в порядку спадкування на
вищевказаний житловий будинок.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, підтвердила
обставини, на які посилається в
позовній заяві.

Представник відповідача Винарівської
сільської ради в судове засідання не
прибув, до суду подав заяву, відповідно
до якої сільська рада позовні вимоги
визнає, справу просить розглядати у
відсутність представника сільської
ради.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні не заперечив проти
задоволення позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1,
дослідивши заяву відповідача
Винарівської сільської ради про
визнання позовних вимог, пояснення
третьої особи ОСОБА_2, та перевіривши
письмові докази, вважає, що визнання
відповідачем позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідно до погосподарських книг
Винарівської сільської ради за 1986-1990,
1991-1995 роки та довідки Винарівської
сільської ради, архівного витягу з
рішення №105 від 26.07.1988 року виконкому
Ставищенської районної ради, житловий
будинок АДРЕСА_1 1972 року забудови,
належав до майна колгоспного двору.

Рішенням виконавчого комітету
Ставищенської районної ради народних
депутатів Київської області №105 від
26.07.1988 року ОСОБА_8 - голові двору було
дозволено оформити право власності на
даний житловий будинок (а. с. 10). На час
припинення колгоспного двору (станом
на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали
та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963
р.) не втратили права на частку в його
майні ОСОБА_2 (голова двору), ОСОБА_5 -
його дружина, та позивачка - ОСОБА_1,
(дошлюбне прізвище якої - ОСОБА_5), яка
проживала в спірному будинку до 1995
року. Членом вказаного колгоспного
двору також були до 1988 року ОСОБА_2, до
1989 року ОСОБА_6, які як і позивачка,
після вибуття із вказаного двору не
зверталися за витребуванням частки з
майна колгоспного двору, і через сплив
трирічного строку давності втратили
право на її витребування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5. Спадщину
після її смерті прийняла позивачка
відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270 ЦК,
подавши до Ставищенської районної
державної нотаріальної контори
відповідну заяву у встановлений
шестимісячний строк. Чоловік
спадкодавиці ОСОБА_4 відмовився від
прийняття спадщини, подавши про це
відповідну заяву до нотаріальної
контори у відповідності зі ст. 1273 ЦК
України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4. Спадщину
після його смерті прийняла позивачка
відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270 ЦК,
подавши до Ставищенської районної
державної нотаріальної контори
відповідну заяву у встановлений
шестимісячний строк.

Житловий будинок загальною площею 77,2
кв. метри житловою площею 51,3 кв. метри
вартістю 85183 гривні розташований на
земельній ділянці, яка не
приватизована.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.)
майно колгоспного двору належало його
членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності"
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, які до 15 квітня 1991 року не
втратили права на частку в його майні.
На витребування частки з майна
колишнього колгоспного двору, що
збереглося на 15 квітня 1991 року,
поширюється загальний трирічний строк
позовної давності. Розгляд позову про
право на майно колишнього
колгоспного двору не залежить від
вирішення питань землекористування.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації, а
порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість і
підстави відмови в ній установлюються
законом.

Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються державою.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392
ЦК України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. За змістом наведених норм
права потреба в такому способі захисту
виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами
(документами), підлягає сумніву, не
визнається іншими особами або ними
оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за
життя, як голова колгоспного двору, та
ОСОБА_5, як член колгоспного двору,
набули право власності на вищевказаний
житловий будинок, кожен на 1/2 його
частину, відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК
УРСР (1963 р.), їх дочка - позивачка після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5
набула право власності в порядку
спадкування за законом на ? частину
даного будинку та після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_4 на ? частину
вказаного будинку, і оскільки
Винарівською сільською радою позов
визнається, - він підлягає задоволенню.

Оскільки Винарівська сільська рада до
пред'явлення позову про визнання права
власності, визнання права на спадщину
за законом і в судовому засіданні не
оспорювала цього права, відповідно до
змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може
бути покладений обов'язок по
відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст.
ст. 15 ч. 1, 182, 392, 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270, 1273 ЦК
України, ст. 2, ч. 5 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1 загальною
площею 77,2 кв. метри, житловою площею 51,3
кв. метри, вартістю 85183 (вісімдесят п'ять
тисяч сто вісімдесят три) гривні.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_4 на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1
загальною площею 77,2 кв. метри, житловою
площею 51,3 кв. метри, вартістю 85183
(вісімдесят п'ять тисяч сто вісімдесят
три) гривні.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення виготовлено 4 листопада
2014 року.

Суддя
Н. М. Марущак