Дата документу 04.11.2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі: головуючого судді – Урупа І.В.

при секретарі – Воропай Д.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області звернувся до суду з поданням, в
якому просить тимчасово обмежити
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу шляхом заборони перетину
кордону України до виконання своїх
зобов’язань, покладених на нього
судовим рішенням, посилаючись на те, що
на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-2462/1996
виданого 29.10.1996 року Мелітопольським
міським судом Запорізької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання доньки
Вероніки, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6
частки всіх видів заробітку щомісячно
починаючи з 15.10.1996 року до досягнення
повноліття донькою Наталією,
ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім в розмірі ? частки
всіх видів заробітку до повноліття
доньки Вероніки щомісячно. Але, боржник
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього судовим рішенням
та заборгованість станом на 04.09.2013 р.
становить у розмірі 13629 грн.

Відповідно до ч.2 ст.3771 ЦПК України суд
негайно розглядає подання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника
– юридичної особи у праві виїзду за
межі України, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Представник заявника в судовому
засіданні подання підтримала, при
цьому пояснила, що в матеріалах
виконавчого провадження відсутні
відомості про те, що боржник
повідомлений про відкриття
виконавчого провадження, за місцем
реєстрації його знайдено не було, у
зв’язку з чим вона звернулася з
поданням про оголошення боржника у
розшук.

Суд, вислухавши державного виконавця,
дослідивши матеріли справи, вважає, що
в задоволенні подання слід відмовити
з наступних підстав.

На виконанні у відділі державної
виконавчої служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-2462/1996
виданого 29.10.1996 року Мелітопольським
міським судом Запорізької області, про
стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_3, аліментів на утримання
доньки Вероніки, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі
1/6 частки всіх видів заробітку
щомісячно починаючи з 15.10.1996 року до
досягнення повноліття донькою
Наталією, ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім в
розмірі ? частки всіх видів заробітку
до повноліття доньки Вероніки
щомісячно. /а.с.4-5/.

27.03.2013 року було розпочато виконавче
провадження, шляхом винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2-2462/1996, виданим 29.10.1996 року
Мелітопольським міським судом
Запорізької області де боржником є
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.5/.

28.03.2013 року та 11.04.2014 року державним
виконавцем винесені постанови про
зміну назви сторони виконавчого
провадження, відповідно до яких
прізвище стягувача спочатку було
змінено на Серьогіна», а потім на
«Кахраманова». / а.с.10,11/.

Конституцією України, а зокрема,
статтею 33 встановлено, що кожному, хто
на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

При здійсненні своїх прав і свобод
кожна людина може зазнавати тільки
таких обмежень, які встановлені
законом виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року).

Закон України від 21 січня 1994 року "Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України" (зі змінами)
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в’їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв’язання спорів у цій сфері.

Крім того, Законом України «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України» визначено підстави
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон та способи
здійснення таких обмежень, а саме –
шляхом відмови у видачі паспорта або
шляхом затримання чи вилучення
паспорта.

Підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон визначені у ст. 6 Закону „Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України” і пунктом 5
цієї статті передбачено, що підставою
для тимчасового обмеження виїзду
громадянина України за межі України
може бути ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Таким чином, застосування вказаних
обмежень допускається тільки у випадку
ухилення боржника від виконання
зобов'язань.

Додані до подання копії документів
свідчать лише про наявність
невиконаних зобов'язань, а не про
ухилення від виконання, як того вимагає
чинне законодавство.

Крім того суду не надано доказів того,
що боржнику взагалі відомо про те, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області перебуває
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2-2462/1996 виданого
29.10.1996 року Мелітопольським міським
судом Запорізької області.

Оскільки державним виконавцем не
надано суду достовірних доказів того,
що ним було вжито всіх можливих заходів
для виконання судового рішення, а також
доказів, які б свідчили на користь
неможливості виконання рішення суду не
інакше як шляхом тимчасового обмеження
у праві виїзду за межі України, та за
відсутності обставин, що свідчать про
наявність фактів ухилення боржника від
виконання судового рішення, суд вважає,
що достатніх підстав для задоволення
подання немає.

А тому, аналізуючи зібрані по справі
докази суд приходить до висновку щодо
відмови у задоволенні подання про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 33 Конституції України, Законом
України „Про порядок виїзду з України
і в'їзду в Україну громадян України”,
ст.ст. 209-210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України – відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 5 днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: