Справа № 2/408/254/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

с.Біловодськ
23
жовтня 2014 року

Біловодський районний суд Луганської
області в складі:

головуючого:
судді Ткаченко О.Д.,

за участю:

секретаря
Торби Т.Є.,

представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Біловодського
районного суду Луганської області,
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Новолимарівської сільської
ради Біловодського району Луганської
області про визнання права власності
на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом,
в якому просили визнати:

за ОСОБА_3 право власності на нерухоме
майно, а саме 1/2 частину: жилого будинку,
загальною площею 57,6 кв.м., житлової
прибудови, площею 27,3 кв.м., літньої
кухні, площею 31,4 кв.м., тамбуру, площею 5,8
кв.м., гаражу, площею 10,9 кв.м., сараю,
площею 10,9 кв.м, сараю, площею 63,7 кв.м,
сараю, площею 23,8 кв.м, сараю, площею 3,5
кв.м, погребу, огорожі, колонки,
вбиральні, що розташовані по АДРЕСА_1.

за ОСОБА_4 право власності на нерухоме
майно, а саме 1/2 частину: жилого будинку,
загальною площею 57,6 кв.м., житлової
прибудови, площею 27,3 кв.м., літньої
кухні, площею 31,4 кв.м., тамбуру, площею 5,8
кв.м., гаражу, площею 10,9 кв.м., сараю,
площею 10,9 кв.м, сараю, площею 63,7 кв.м,
сараю, площею 23,8 кв.м, сараю, площею 3,5
кв.м, погребу, огорожі, колонки,
вбиральні, що розташовані по АДРЕСА_1.

за ОСОБА_2 право власності на нерухоме
майно, а саме 1/2 частину: жилого будинку,
загальною площею 57,6 кв.м., житлової
прибудови, площею 27,3 кв.м., літньої
кухні, площею 31,4 кв.м., тамбуру, площею 5,8
кв.м., гаражу, площею 10,9 кв.м., сараю,
площею 10,9 кв.м, сараю, площею 63,7 кв.м,
сараю, площею 23,8 кв.м, сараю, площею 3,5
кв.м, погребу, огорожі, колонки,
вбиральні, що розташовані по АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 , надалі і особа, яка надає
позивачам праву допомогу ОСОБА_1
подали заяви про підтримання позовних
вимог та розгляд справи за їх
відсутності. В позовній заяві, поданій
суду вони вказали, , що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в
1975 році побудували будинок по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Все своє
майно (згідно заповіту від 07.09.2009 року)
він заповідав своїй доньці ОСОБА_2.

ОСОБА_3 відмовилась від обов'язкової
частки у спадщині після смерті
чоловіка.

ОСОБА_2 подала заяву про прийняття
спадщини після смерті батька.

У спадок позивачка ОСОБА_2 мала б
отримати 1/2 частку жилого будинку,
розташованого по АДРЕСА_1 , але змогла
отримати тільки земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
площею 0,2500 га розташовану за тією ж
адресою.

Позивач звернувся в Біловодську ДНК з
заявою про видачу свідоцтва на право
власності на житловий будинок та всі
належні до нього будівлі . Нотаріус
видав позивачу свідоцтва на право
власності на земельну ділянку, а у
видачі свідоцтва на спадок на жилий
будинок відмовив, у зв'язку з тим, що
відсутні документи на будинок,який
розташований в сільській місцевості і
обраховується тільки за
погосподарською книгою .

Відсутність документів на будинок не
дає змоги позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3
оформити право власності на спадкове
майно в вигляді домоволодіння в селі
Новолимарівка Біловодського району,
або за місцем знаходження нерухомого
майна, на яке відкрилася спадщина.

Також в позові зазначено, , що перед
початком будівництва ОСОБА_4 та ОСОБА_3
отримали всі необхідні дозвільні
документи.

В 1975 році будівництво будинку було
закінчене і будинок був зданий в
експлуатацію. Запис про будинок внесли
в погосподарську книгу № 2
Новолимарівської сільської ради.
Будинку був присвоєний номер і до нього
були підведені комунікації.

Погосподарські книги є особою формою
статистичного обліку, що здійснюється
в Україні (УРСР) з 1959 року. В
погосподарських книгах при визначенні
року будівництва зазначається рік
вводу в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 в 1985-1988
роках сільськими, селищними, районними
радами народних депутатів приймалось
рішення відносно оформлення права
власності та реєстрації будинків в
бюро технічної інвентаризації по даним
погосоподарських книг сільських,
селищних рад з доповненням списків
громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь в містах и
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР, 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжилкомунгоспу України від 13 грудня
1995 року № 56, передбачала обов'язкову
реєстрацію (інвентаризацію) будинків
та домоволодінь в межах міст та селищ
(п.4 Інструкції), в тому числі і на
підставі записів в погосподарській
книзі (п.20 Інструкції).

Таким чином записи в погосподарських
книгах визнавались в якості актів
органів влади (публічних актів), які
підтверджували право приватної
власності.

Статтею 22 КпБС України встановлено, що
майно придбане подружжям за час шлюбу,
є його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Виходячи з даної норми права, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 мали рівні частки в
побудованому будинку.

Представник відповідача Комишан І.М. в
судове засідання не з'явився. В заяві,
адресованій суду, просив справу
розглянути за його відсутності, проти
задоволення позову не заперечує.

Оглянувши заяву особи, яка надає
правову допомогу позивачам ОСОБА_1 про
розгляд справи за його відсутності ,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Так, з обґрунтувань в позовній заяві
судом встановлено, що під час спільного
проживання, померлий ОСОБА_4 і позивач
ОСОБА_3, яка є дружиною померлого (а.с.12),
збудували будинок, розташований по
АДРЕСА_1, що підтверджено даними по-
господарської книги Новолимарівської
сільської Ради .

Фактично даний будинок було закінчено
в 1975 році, що підтверджується
відомостями з технічного паспорту
(а.с.13-15).

Земельна ділянка, на якій розташований
спірний будинок з 27.08.2014 року рахується
за позивачем ОСОБА_2 (а.с.6) на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.

Належність домоволодіння з
господарськими будівлями до часу
смерті як ? частина ОСОБА_4, та ? частина
ОСОБА_3, знайшло своє підтвердження
також із виписки Новолимарівської
сільської ради Біловодського району
Луганської області № 324/02-15 від 17.09.2014
року (а.с.5) згідно якої за спадкодавцем
рахується жилий будинок, розташований
по АДРЕСА_1. В ній же вказано, що виписка
видана на підставі відомостей по
господарської книги № 2.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що на час смерті ОСОБА_4, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), спірний будинок був
будівлею капітального типу,
спорудженою з дотриманням вимог,
установлених законом, іншими
нормативно-правовими актами, і
призначеною для постійного в ній
проживання (п.1 Термінів, що
використовуються у Правилах утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених Наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76 і Зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 р. за № 927/11207).

Окрім цього судом встановлено, що вище
наведені факти сторонами не
оспорювалися і тому вважаються
доведеними.

Першочерговим спадкоємцями майна
померлого ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3
та за заповітом позивач ОСОБА_2,
остання є й спадкоємцем за заповітом
на земельну ділянку за державним актом
з кадастровим номером 0:03:01:0008
площею 0,25 га , яка розташована в
АДРЕСА_1, раніше переданої спадкодавцю
ОСОБА_4 14 квітня 2003 року для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЛГ № 083512, виданого
Новолимарівською сільською Радою 28
жовтня 2004 року та зареєстрованим в
установленому законом порядку (а.с. 6),
бо співпозивач ОСОБА_3 відмовилась від
обов'язкової частки у спадщині, що
відкрилась після смерті чоловіка (а.с.8).

При таких обставинах позивач по справі
ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги і
фактично прийняла спадщину. Після
смерті спадкодавця вона з заявою про
відмову від спадщини не зверталася,
тому вважається такою, що прийняла
спадщину (ч.3 ст.1268 ЦК України), вона
може бути співвласницею на ? частину
житлового будинку та належних жо нього
господарських будівель разом з
позивачем гр. ОСОБА_3, або дружиною
спадкодавця (а.с.12).

Суд вважає, що прохання про задоволення
позовних вимог в інтересах померлого
спадкодавця гр. ОСОБА_4 про визнання за
ним ? частини як право власності на
нерухоме майно (як за померлим на час
розгляду справи) є помилковим, тому в
цій частині позов не може бути
задоволеним, адже неможливим э
визнання права власності за померлою
особою, оскільки ніхто, крім живого , в
тому числі і потенційного власника, не
може звертатися до суду з таким
позовом.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 11, 60,197 ч.2, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.316, 319,328,355,368,369,381,1233,1234,1261,1269, 1268ЦК
України, ,ст. 124 Конституції України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 (номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1) право
власності на нерухоме майно, а саме на
1/2 частину: жилого будинку, загальною
площею 57,6 кв.м., житлової прибудови,
площею 27,3 кв.м., літньої кухні, площею 31,4
кв.м., тамбуру, площею 5,8 кв.м., гаражу,
площею 10,9 кв.м., сараю, площею 10,9 кв.м,
сараю, площею 63,7 кв.м, сараю, площею 23,8
кв.м, сараю, площею 3,5 кв.м, погребу,
огорожі, колонки, вбиральні, що
розташовані по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2( номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2) право
власності на нерухоме майно, а саме на
1/2 частину: жилого будинку, загальною
площею 57,6 кв.м., житлової прибудови,
площею 27,3 кв.м., літньої кухні, площею 31,4
кв.м., тамбуру, площею 5,8 кв.м., гаражу,
площею 10,9 кв.м., сараю, площею 10,9 кв.м,
сараю, площею 63,7 кв.м, сараю, площею 23,8
кв.м, сараю, площею 3,5 кв.м, погребу,
огорожі, колонки, вбиральні, що
розташовані по АДРЕСА_1, що раніше
належав ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
на праві спільної сумісної власності з
гр. ОСОБА_3.

В іншій частині позовних вимог
повністю відмовити за їх
безпідставністю .

Копію рішення направити всім ц
учасникам процесу.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії даного рішення.

Суддя:
О.Д. Ткаченко