Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"17" грудня 2014 р.

м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси
в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Омельченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №22 в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_10, треті
особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання
осіб втратившими право користування
житлом, -

В
С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом,
в якому просять визнати відповідачів
втратившими право користування
житловим приміщенням - будинком
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вони є
співвласниками зазначеного житла,
відповідачі зареєстровані у будинку,
однак не проживають понад рік,
особистих речей відповідачів у будинку
немає, тому позивачі просять суд
визнати їх такими, що втратили право
користування житлом.

У судове засідання представник
позивачів адвокат ОСОБА_6 подала заяву,
згідно якої позовні вимоги підтримала
та просила суд задовольнити позов у
повному обсязі, розглянувши справу за
її відсутності, при цьому погодилась на
розгляд справи в заочному порядку у
випадку неявки відповідачів, надавши
додатково пояснення сусідів на
підтвердження факту непроживання
відповідачів.

Треті особи також звернулись із
заявами про розгляд справи за їх
відсутності.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, може заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, з клопотаннями про
відкладення розгляду справи не
зверталися, заперечень від
відповідачів на позов до суду не
надходило, свою думку щодо позовних
вимог в тій чи іншій формі відповідачі
не висловили.

Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо
суд не має відомостей про причини
неявки відповідача, повідомленого
належним чином, або причину неявки буде
визнано неповажною, суд вирішує справу
на підставі наявних у ній даних чи
доказів.

Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК
України та ст.6 Конвенції "Про захист
прав людини та основних свобод",
ратифікованої Законом України 17.07.1997
року, з метою недопущення затягування
розгляду справи, суд вважає за
необхідне розгляд справи провести в
заочному порядку за відсутності
відповідачів, що відповідає положенням
ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що будинок АДРЕСА_1 належить позивачеві
на праві особистої власності згідно
договору купівлі-продажу від 29.08.1995
року (а.с.13).

Відповідачі у вказаному житловому
приміщенні не проживають понад рік, що
підтверджується наданими письмовими
поясненнями сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9.

На даний час місце проживання
відповідачів позивачам невідоме, їх
реєстрація перешкоджає позивачам у
здійсненні права власності в повному
обсязі, вони вимушені нести додаткові
витрати по сплаті комунальних послуг,
що обчислюються відповідно до
кількості зареєстрованих осіб.

Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

У відповідності зі ст.7 Закону
України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" від 11 грудня 2003 року, який
відповідно до Конституції України
регулює відносини, пов'язані зі
свободою пересування та вільним
вибором місця проживання в Україні,
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі: заяви
особи або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна. Згідно вимог
ст.319 ЦК України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Ст.391 ЦК України передбачає, що
власник майна може вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги правомірні та
обґрунтовані, регулюються нормами
ст.ст.29, 317, 391, 405 ЦК України та Закону
України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" і підлягають задоволенню,
оскільки вказаний будинок належить
позивачам на праві власності на
законних підставах, відповідачі не
проживають у будинку понад рік та
втратили право користування
зазначеним житлом.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 64, 79, 88 158, 169,
197, 209, 212-215, 218, 222, 224 - 228 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання
осіб втратившими право користування
житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2, втратившими право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1.

Копію рішення направити сторонам у
справі.

Рішення суду є підставою для зняття
відповідачів з реєстраційного обліку.

Рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: