Справа № 1001/1568/2012 Головуючий у І
інстанції Коваленко К.В.Провадження №
22-ц/780/4377/14 Доповідач у 2 інстанції
Березовенко Р.В.Категорія 46
РІШЕННЯ

Іменем України

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова
С.М.,при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Баришівського районного
суду Київської області від 01 березня 2013
року за позовом ОСОБА_6 до Дернівської
сільської ради Баришівського району
Київської області, третя особа:
управління Держкомзему у
Баришівському районі Київської
області про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до Дернівської
сільської ради Баришівського району
Київської області, третя особа:
управління Держкомзему у
Баришівському районі Київської
області про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки.

В обґрунтування позову вказував на те,
що згідно договору купівлі-продажу
житлового будинку від 09 серпня 2005 року,
а також витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно
Баришівського бюро технічної
інвентаризації від 05 березня 2010 року,
він є власником житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
в АДРЕСА_1, який придбав у ОСОБА_7

Після придбання даного житла дізнався
від ОСОБА_5, що ОСОБА_7 отримала у
власність земельну ділянку на якій
знаходиться будинок, та отримала
Державні акти про право власності на
землю.

Просив суд визнати недійсними Держаний
акт на право власності на земельну
ділянку, для ведення особистого
селянського господарства, площею - 0,145
га, яка розташована по АДРЕСА_1,
виданого на ім'я ОСОБА_7, 26 квітня 2006
року, серії ЯБ № 507180 (кадастровий номер
земельної ділянки - 282001:06:013:0005) та
Держаний акт на право власності на
земельну ділянку, для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, площею 0,250 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, виданого ім'я
ОСОБА_7, 26 квітня 2006 року, серії ЯБ № 507179
(кадастровий номер, земельної ділянки -
:06:013:0004).

Рішенням Баришівського районного суду
Київської області від 01 березня 2013 року
позов задоволено.

Визнано Держаний акт на право
власності на земельну ділянку, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, площею 0,250 га, яка розташована
АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_7, 26
квітня 2006 року, серії ЯБ №507179
(кадастровий номер земельної ділянки -
:06:013:0004) недійсним.

Визнано Держаний акт на право
власності на земельну ділянку, для
ведення особистого селянського
господарства, площею - 0,145 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, виданого на
ім'я ОСОБА_7, 26 квітня 2006 року, серії ЯБ
№507180 (кадастровий номер земельної
ділянки - :06:013:0005), недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
змінити рішення суду першої інстанції
в частині визнання недійсним Держаного
акту на право власності на земельну
ділянку, для ведення особистого
селянського господарства, площею - 0,145
га, яка розташована по АДРЕСА_1,
виданого на ім'я ОСОБА_7, 26 квітня 2006
року, серії ЯБ №507180 (кадастровий номер
земельної ділянки - :06:013:0005), в
іншій частині рішення залишити без
змін, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції не відповідає зазначеним
вимогам закону.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що згідно договору
купівлі-продажу житлового будинку від
09 серпня 2005 року зареєстрованого в
реєстрі за № 2931, а також витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно Баришівського бюро технічної
інвентаризації від 05 березня 2010 року,
ОСОБА_6 є власником житлового будинку з
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1, який придбав у ОСОБА_7

В подальшому, 26 квітня 2006 року ОСОБА_7 на
підставі рішення сесії Дернівської
сільської ради від 01 лютого 2003 року
отримала Держаний акт на право
власності на земельну ділянку, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, площею 0,250 га, яка розташована
АДРЕСА_1 серії ЯБ №507179 (кадастровий
номер земельної ділянки - :06:013:0004)
та Держаний акт на право власності на
земельну ділянку, для ведення
особистого селянського господарства,
площею - 0,145 га, яка розташована по
АДРЕСА_1, серії ЯБ №507180 (кадастровий
номер земельної ділянки - :06:013:0005).

Згідно договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 21 березня 2007
року зареєстрованого в реєстрі за № 660
ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_7 земельну
ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1
площею - 0,145 га для ведення особистого
селянського господарства.

17 квітня 2012 року ОСОБА_7 померла,
відповідно до довідки із спадкового
реєстру № 33193939 від 05 лютого 2013 року за
прийняттям спадщини після смерті
ОСОБА_7 спадкоємці не зверталися.

Дані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги виходив з того, що
ОСОБА_7 набула право власності на
земельну ділянку вже після продажу
будинку, який розташований на спірній
земельній ділянці, проте в повній мірі
не дослідив матеріали справи, що
призвело до неправильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Відповідно до п.п "ґ" п. 18 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
16 квітня 2004 року із змінами "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" при вирішенні спорів
про право власності на земельну
ділянку, суди мають виходити з того, що
до особи, яка придбала житловий
будинок, будівлю або споруду після 31
грудня 2003 року, згідно із ст. 377 ЦК
України переходило право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором; а якщо договором це не було
визначено, до набувача переходило
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для її
обслуговування.

Відповідно до п. 18-1 цієї ж постанови
Пленуму Верховного Суду України при
вирішенні вимог про визначення розміру
земельної ділянки, необхідної для
обслуговування житлового будинку,
будівлі або споруди, право власності на
які при їх відчуженні перейшло до
набувача без визначення у договорі
права на земельну ділянку, суд має
з'ясовувати, зокрема, чому це питання не
було визначено в договорі, можливість
укладення між відчужувачем і набувачем
додатку до цього договору щодо права
набувача на земельну ділянку та чи не
свідчить реальна можливість
використання всієї земельної ділянки
за цільовим призначенням саме про той
розмір земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку,
будівлі або споруди, який існував до їх
відчуження.

Отже, до позивача, відповідно до
приписів ст.120 ЗК України та ст. 377 ЦК
України, у 2005 році перейшло лише право
користування на земельну ділянку, на
якій розміщений придбаний ним житловий
будинок та для його обслуговування (0,25
га), що були у попереднього
землекористувача, оскільки попереднім
землекористувачем на той час земельна
ділянка приватизована не була.

Тому, рішення суду в частині визнання
Держаного акту на право власності на
земельну ділянку, для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, площею 0,250 га, яка
розташована АДРЕСА_1, виданого на ім'я
ОСОБА_7, 26 квітня 2006 року, серії ЯБ №507179
(кадастровий номер земельної ділянки -
:06:013:0004) недійсним є законним і
обгрунтованим, оскільки станом на 2006
рік ОСОБА_7, вже не була власником
житлового будинку, а тому відповідно і
не мала права на приватизацію
земельної ділянки для його будівництва
та обслуговування.

Що ж стосується визнання недійсним
Держаного акту на право власності на
земельну ділянку, для ведення
особистого селянського господарства,
площею - 0,145 га, яка розташована по
АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_7, 26
квітня 2006 року, серії ЯБ №507180
(кадастровий номер земельної ділянки -
:06:013:0005), то в цій частині рішення
суду є необгрунтованим та незаконним, а
посилання позивача на ст. 120 ЗК України
та ст.ст. 319, 391, 377 ЦК України
безпідставним, оскільки цими нормами
матеріального права не передбачено, що
у разі набуття права власності на жилий
будинок до нового власника переходить
також і право на користування землями
ОСГ, що були у користуванні
попереднього землекористувача.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на
зазначене уваги не звернув, що призвело
до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, оскільки рішення
суду першої інстанції, не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 309 ЦПК України є підставою для
його скасування в частині визнання
недійсним Держаного акту на право
власності на земельну ділянку, для
ведення особистого селянського
господарства, площею - 0,145 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, виданого на
ім'я ОСОБА_7, 26 квітня 2006 року, серії ЯБ
№507180 (кадастровий номер земельної
ділянки - :06:013:0005), з наведених вище
підстав, з ухваленням нового рішення
про відмову в позові в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Баришівського районного суду
Київської області від 01 березня 2013 року
в частині визнання Державного акту на
право власності на земельну ділянку,
для ведення особистого селянського
господарства, площею - 0,145 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, виданого на імя
ОСОБА_7, 26 квітня 2006 року, серії ЯБ № 507180
недійсним - скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

В позові ОСОБА_6 до Дернівської
сільської ради Баришівського району
Київської області, третя особа:
управління Держкомзему у
Баришівському районі Київської
області про визнання Державного акту
на право власності на земельну ділянку,
для ведення особистого селянського
господарства, площею - 0,145 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, виданого на імя
ОСОБА_7, 26 квітня 2006 року, серії ЯБ № 507180
недійсним - відмовити.

В іншій частині рішення Баришівського
районного суду Київської області від 01
березня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С. Воробйова

С.М. Верланов