Справа № 125/2175/14-ц Провадження №
22-ц/772/3014/2014Головуючий в суді першої
інстанції Хитрук В. М.Категорія 6
Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В. А.,
суддів:Вавшка В.С., Колоса С.С.,при
секретаріПантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до Барської міської ради
Вінницької області, за участю третьої
особи без самостійних вимог - ОСОБА_7,
про визнання права власності на
нерухоме майно,

за апеляційною скаргою Прокурора
Барського району в інтересах держави в
особі Барської міської ради на рішення
Барського районного суду Вінницької
області від 3 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом до Барської
міської ради ОСОБА_6 звернулася в суд 18
серпня 2014 року.

Зазначала, що вона є власником 9/20
частини домоволодіння АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 0,0329 га за
вказаною адресою.

Вказала, що вона без належного на те
дозволу реконструювала та побудувала
житлові приміщення «А3» з житловою
кімнатою « 2-4» площею 11,1 кв.м., санвузлом
« 2-5» площею 3,0 кв.м., коридором « 2-6»
площею 2,7 кв.м.; прибудовою «а4» площею
13,1 кв.м., тамбуром «а5».

Посилаючись на те, що нею було
дотримано всіх будівельних норм і
правил при будівництві та на положення
статей 331, 375, 376, 328 ЦК України, просила
узаконити самочинне будівництво
житлової прибудови та визнати за нею
право власності на самочинно
збудовану житлову прибудову «А3» з
житловою кімнатою « 2-4» площею 11,1 кв.м.,
санвузлом « 2-5» пл. 3,0 кв.м., коридором «
2-6» площею 2,7 кв.м.; прибудовою «а4»
площею 13,1 кв.м., тамбуром «а5» до 9/20
частини житлового будинку «А», що
розташовано по АДРЕСА_1.

Рішенням Барського районного суду
Вінницької області від 3 вересня 2014
року позов ОСОБА_6 задоволено.
Узаконено самочинне будівництво
вказаної житлової прибудови та визнано
на неї право приватної власності за
ОСОБА_6, а саме на самочинно збудовану
житлову прибудову «А3» з житловою
кімнатою « 2-4» площею 11,1 кв.м., санвузлом
« 2-5» пл.. 3,0 кв.м., коридором « 2-6» площею
2,7 кв.м.; прибудовою «а4» площею 13,1 кв.м.,
тамбуром «а5» до 9/20 частини житлового
будинку «А», що розташовані по АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі Прокурор
Барського району Вінницької області в
інтересах держави в особі Барської
міської ради, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6 відмовити.

Представник ОСОБА_6 заперечувала
доводи апеляційної скарги через їх
безпідставність та просила
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

У відповідності до положень частин 1 та
2 статті 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду законним і
обґрунтованим визнати не можна,
оскільки суд не виконав всі вимоги
цивільного судочинства та допустив
неправильне застосування норм
матеріального права.

Встановлено і не заперечується
сторонами у справі, що на підставі
договору купівлі-продажу від 08.08.1997
року, ОСОБА_6 є власником 9/20 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної
ділянки площею 0,0329 га за вказаною
адресою.

Наявність та вартість нерухомого майна
підтверджується витягами з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності та їх
обтяжень № 20512761, виданий 15.04.2014 року
Реєстраційною службою Барського
районного управління юстиції
Вінницької області.

Рішенням виконкому Барської міської
ради Вінницької області №407 від 30.05.2007
року ОСОБА_6 надано дозвіл на
легалізацію самочинно збудованого
нерухомого майна - добудов до житлового
будинку в АДРЕСА_1 на своїй присадибній
земельній ділянці.

Згідно звіту про незалежну
оцінку 9/20 частини житлового будинку
загальною площею 117,23 кв.м., з належними
будівлями та спорудами, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, самочинно
збудовано житлова прибудова «А» з
житловою кімнатою « 2-4» площею 11,1 кв.м.,
санвузол « 2-5» пл.. 3,0 кв.м., коридор « 2-6»
пл.. 2,7 кв.м.; самовільно побудований
тамбур «а5»; відповідна частка належних
будівель та споруд: хлів «Б», хліва
прибудови «б», хвіртка « 3», ворота « 4»,
паркан « 5», паркан « 6», ворота « 7»,
хвіртка « 8». Загальна та житлова площа
будинку змінена, уборна «В» знесена,
гараж добудова «Б1» знесена, відмостка
«І» знесена.

Встановлено і не заперечується
сторонами, що самочинно збудоване
приміщення житлової добудови до
експлуатації не приймалось в
установленому законом порядку
комісією з прийняття до експлуатації, а
позивач з відповідною заявою про це не
зверталась, вважаючи можливим у
судовому порядку вирішити питання про
визнання права власності.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 та визнаючи
за нею право власності на самочинно
збудовані приміщення, розташовані в
АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив
із того, що оскільки ОСОБА_6 здійснила
перебудову приміщення в межах
належної їй земельної ділянки, згідно
технічного звіту про стан будівельних
конструкцій встановлена технічна
відповідність вимогам надійності і
безпечної експлуатації згідно
нормативів ДБН, дотримано санітарних і
протипожежних вимог, а двоє із суміжних
землевласників (землекористувачів)
претензій до неї не мають, тому в силу
положень, зокрема статей 331, 376 ЦК
України за ОСОБА_6 слід визнати право
власності на вказане самочинно
збудоване приміщення.

Висновки суду про можливість
задоволення позову за встановлених
обставини суперечать вимога закону, а
тому рішення суду не можна визнати
законним.

Так, відповідно до правил частини 1
статті 376 ЦК України будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються зокрема без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту. Відповідно до
положення частини 2 цієї статті цього
Кодексу особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництва
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Право власності на самовільно
реконструйовані споруди може бути
визнано лише в установленому законом
порядку. При цьому суд при розгляді
справи про визнання права власності
на самочинне будівництво не повинен
замінювати органи, які зобов'язані
видавати дозволи на будівництво,
узгоджувати забудову, приймати
збудоване приміщення до експлуатації.

Визнання права власності на самочинне
будівництво в судовому порядку є
винятковим способом захисту права.

Прийняття до експлуатації
(затвердження акту приймальної комісії
про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта)
самочинно реконструйованої та
побудованої позивачем ОСОБА_6
прибудови є виключною компетенцією
виконавчого комітету, який приймає
свої рішення у відповідності до
положень частини 6 статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Визнання в судовому порядку права
власності на самочинно
реконструйованої та побудованої
прибудови порушує установлений
законом порядок містобудування та
порядок набуття права власності на
новостворене нерухоме майно, оскільки
виникнення права на таке майно
пов'язано з моментом його прийняття до
експлуатації та з державною
реєстрацією (стаття 331 ЦК України).

Оскільки законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, а також визначений
спеціальний порядок цього, то
відповідно визнання судом права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, яке не прийняте до
експлуатації в установленому законом
порядку, суперечить вимогам вказаних
норм закону, а визнання права власності
на незавершений об'єкт самочинного
будівництва положенням частини 5
статті 376 ЦК України не передбачений.

Колегія суддів вирішуючи цей спір
керується пунктом 9 роз'яснень
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року згідно
із якими суди при вирішенні справ
мають ураховувати обставини, чи
звертався позивач перед зверненням в
суд до інспекції державного
будівельного архітектурного контролю
про прийняття об'єкта до експлуатації
та чи є цьому належні та допустимі
докази.

Судом у цій справі встановлено, що
позивач до вказаної інспекції про
прийняття до експлуатації самочинного
будівництва не зверталась.

Отже, суд вирішуючи справу допустив
невідповідність своїх висновків
обставинам справи, допустив
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Невідповідність висновків суду
обставинами справи, порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального права, відповідно до
правил пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309
ЦПК України є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення.

Ураховуючи зазначене вище рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Позивачем сплачено судовий збір при
подачі позовної заяви у розмірі 956 грн.
57 коп. (а.с.1). При подачі апеляційної
скарги розмір судового збору складав 478
грн. 28 коп.. Приймаючи до уваги, що
прокуратура звільнена від сплати
судового збору, відповідно до правил
частини 3 та 5 статті 88 ЦПК України, ці
витрати слід стягнути з позивача
ОСОБА_6 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
303, п.2 ч.1 ст. 307, пунктів 3,4 ст. 309, ч. 2
ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Прокурора Барського
району в інтересах держави в особі
Барської міської ради задовольнити.

Рішення Барського районного суду
Вінницької області від 3 вересня 2014
року у цій справі скасувати. Ухвалити
нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до
Барської міської ради Вінницької
області, за участю третьої особи без
самостійних вимог - ОСОБА_7, про
визнання права власності на нерухоме
майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави
витрати на оплату судового збору за
подачу апеляційної скарги в розмірі 478
(чотириста сімдесят вісім) грн. 28 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді:
/підпис/
В.А. Іващук

/підпис/
В.С Вавшко

/підпис/
С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя
В.А. Іващук