У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2014 рокум. Київ Суддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Гончар В.П., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 серпня
2014 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
листопада 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що вона є студенткою денного
відділення Харківського національного
університету імені Г.С. Сковороди, та
потребує матеріальної допомоги.

Оскільки добровільно відповідач
відмовляється надавати матеріальну
допомогу на навчання, позивачка
просила суд стягнути із відповідача на
свою користь аліменти у розмірі ј
частини від усіх видів заробітку
(доходу) відповідача на період її
навчання.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 серпня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку
(доходу) відповідача щомісячно,
починаючи з 19 лютого 2014 року до 30 червня
2017 року.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від
11 листопада 2014 року рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 серпня
2014 року змінено.

Зменшено розмір стягнутих із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів з 1/6 частини
заробітку (доходу) відповідача до 1/8
частини заробітку (доходу).

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд
скасувати оскаржувані судові рішення
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 324
ЦПК України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень,
доданих до скарги матеріалів
вбачається, що касаційна скарга є
необґрунтованою, а наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328
ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, що
продовжує навчання, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від
19 серпня 2014 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11 листопада 2014 року.

Копію ухвали разом із доданими до
касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ В.П. Гончар