Справа № 490/3447/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

28 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючого судді
Подзігун Г.В.

при секретарі
Голубашенко Т.О.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

представника третьої особи
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визначення місця
проживання дитини.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визначити місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
батьком ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене
через суд першої інстанції до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів.

Суддя
Подзігун Г.В.

справа №490/3447/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючого судді
Подзігун Г.В.

при секретарі
Голубашенко Т.О.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

представника третьої особи
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визначення місця
проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3 та просив визначити
місце проживання неповнолітньої
доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком
ним по АДРЕСА_1

У судовому засіданні позивач та
його представник ОСОБА_2 вимоги позову
підтримали та суду пояснили, що після
розірвання шлюбу у вересні 2011 року
неповнолітні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишились
проживати з матір'ю в АДРЕСА_2. Однак у
зв'язку з неправильною поведінкою
відповідачки, яка постійно кричала на
дитину, била її, в грудні 2013 року
ОСОБА_6 пішла від матері, виявила
бажання проживати з позивачем та з
того часу дитина проживає з ним.

Відповідачка та її представник
ОСОБА_4 проти задоволення позову
заперечували та вказували, що дитина
повинна проживати не з батьком, а з
матір'ю.

Представник третьої особи позов
підтримала.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
доводи позову, дослідивши письмові
докази, допитавши свідків, судом
встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 12.01.2002 року.
Від шлюбу мають двох неповнолітніх
дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того у відповідачки є
донька від першого шлюбу ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Сторони разом з дітьми
зареєстровані в трикімнатній квартирі
АДРЕСА_1, яка належить позивачу та
відповідачці на праві власності в
рівних частках.

Після припинення шлюбних
відносин в червні 2011 року відповідачка
разом з дітьми пішла до однокімнатної
квартири АДРЕСА_2, яка також є спільною
частковою власністю сторін.

При цьому батьки не знайшли
компромісу щодо виховння та утримання
дітей, у зв'язку з чим батько звертався
до органу опіки та піклування та
рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради №968 від
23.09.2011 року була визначена його участь у
вихованні дітей. При цьому йому була
надана можливість побачень та
спілкування з дітьми з 9.00 суботи до 10.
неділі та кожного вівторка з 15 до 18 год
без присутності матері та два тижня
літнього оздоровлення.

Проти виконання вказаного
рішення відповідачка заперечувала.

29.12.2013 року ОСОБА_6 пішла до
батька, після чого відмовилась
повернутися до матері та з того часу
проживає з батьком. Оскільки між
батьками виник спір щодо місця
проживання дитини, позивач звернувся
до суду з даним позовом.

При цьому 17.07.2012 року позивач вже
звертався з таким же позовом до суду,
але його було залишено без розгляду,
оскільки в той період дитина висловила
бажання проживати з матір'ю.

Крім того судом встановлено, що
між батьками дитини з 2011 року склалися
неприязні відносини, що
підтверджується матеріалами про
відмову в порушенні кримінальної
справи ЖРЗПЗ №1828 від 18.02.2011 року,
матеріали №1315, ЖРЗПЗ №14092 від 01.11.2011
року матеріали №10634, ЖРЗПЗ №12560 від
24.10.2012 року матеріали №9563, ЖРЗПЗ №12593
від 25.10.2012 року матеріали №9615, ЖРЗПЗ
№5681 від 24.05.2012 року, ЖРЗПЗ №5684 від 24.05.2012
року матеріали №4254, ЖЄО №8479 від 05.07.2013
року матеріали №3700, ЖЄО №8834 від 11.07.2013
року матерали №3895, ЖЄО №6325 від 29.04.2014
року матеріали №3776, ЖЄО №7924 від 27.05.2014
року матеріали №4736.

Як вбачається із заяви від 10.01.2014
року за вхід.№Н-1 наявної в матреіалах
справи, ОСОБА_6 зврталась до начальника
служби у справах дітей виконкому
Миколаївської міської ради в
Центральному районі міста, в якій
просила вирішити питання про її
постійне проживання разом із батьком,
оскільки з батьком у неї більш ширі та
дружилюбні відносини чим з матер'ю,
батько її більш полюбляє чим мати з ним
вона почуває себе добре та комфортно.

Згідно листа Служби у справах
дітей Адміністрації Центрального
району Миколаївської міської ради від
21.01.2014 року за №Н-1 ОСОБА_6 було
повідомлено, що до служби викликалась
ОСОБА_3, з якою проводилась бесіда.

При цьому ОСОБА_1 була надана
консультація щодо вирішення данного
питання у судовому порядку (ар.10).

Як вбачається із
Соціально-психологічного висновку
Миколаївського міського центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді від 08.02.2014 року за вих.№128 у
ситуації вибору місця проживання
ОСОБА_6 виявляє стійке бажання
проживати з батьком (ар.11).

Згідно висновку Виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
від 25.04.2014 року №992/02.02.01-22/22/14/14
визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_1
за адресою: АДРЕСА_1 є доцільним та
відповідає інтересам дитини.

В ході розгляду справи судом була
заслухана позиція дитини, яка
висловила бажання проживати з батьком.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про
права дитини», ратифікованої
постановою Верховної Ради України 27
лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей,
незалежно вiд того, здiйснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соцiального
забезпечення, судами, адмiнiстративними
чи законодавчими органами,
першочергова увага придiляється
якнайкращому забезпеченню iнтересiв
дитини.

В силу ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства» предметом
основної турботи та основним
обов'язком батьків є забезпечення
інтересів своєї дитини.

Згідно ст.161 СК України, якщо мати
та батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 р., у принципі 6
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральності та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матірю.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 має
постійне місце проживання, за яким ним
створені усі умови для проживання та
виховання дітини, працює та отримує
достатній для утримання дитини дохід,
на обліку в псих- та наркодиспансері не
перебуває.

Під час вирішення спору щодо
місця проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов`язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров`я та інші обставини, що
мають істотне значення.

При цьому суд бере до уваги , що
неповнолітня ОСОБА_6 висловила
свою позицію щодо проживання разом з
батьком в заяві від 10.01.2014 року, яка не
змінилась протягом дев'яти місяців та
була підтверджена в судовому
засіданні.

При цьому мати дитини з
аналогічними вимогами до суду не
зверталась.

На підставі вищевикладеного суд
дійшов висновку про доцільність
визначення місця проживання
неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
батьком ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

За такого вимоги позову
обгрунтовані та підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст.88 ЦПК
України з відповідачки на користь
позивача слід стягнути судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визначити місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
батьком ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене
через суд першої інстанції до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів.

Суддя
Подзігун Г.В.