Справа № 369/7268/14-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/6791/14 Доповідач у 2
інстанції Журбаатегорія 1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Лащенка В.Д., Малорода
О.І.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Михайлівсько-Рубежівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, третя особа -
головне управління Держземагенства у
Київській області, про визнання права
власності на земельну ділянку,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом, який мотивував
наступним:

Згідно договору купівлі-продажу від 23
листопада 2006 року позивач придбав
житловий будинок з відповідними
господарськими будівлями та спорудами
під номером АДРЕСА_1. Згідно довідки
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 18 листопада 2006
року №3368 на час укладення вказаного
договору земельна ділянка площею 0,40 га
під будинком була неприватизованою.

В липні 2007 року позивач звернувся до
сільської ради із заявою про надання
дозволу на приватизацію вказаної
землі, але відповідач звернення
залишив без відповіді. В серпні 2011 року
позивач звернувся до відповідача
повторно. Виконавчий комітет сільської
ради листом № 593 від 10 жовтня 2013 року
повідомив, що 24 січня 2008 року позивачу
було надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність.

04 січня 2007 року з науково-дослідним
інститутом геодезії і картографії було
укладено договір на створення
технічної продукції. Замовником за
договором був голова сільської ради,
предметом договору - виконання робіт по
складанню проектів відводу на земельні
ділянки та роботи по підготовці
технічної документації для
виготовлення державних актів на право
приватної власності на землю.

26 липня 2007 року
Михайлівсько-Рубежівська сільська
рада прийняла рішення про надання гр.
ОСОБА_1 дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відводу земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,25 га та ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 0,15 га.

Рішенням Михайлівсько-Рубежівської
сільської ради від 24.01.2008 року у зв'язку
з тим, що частина ділянки площею 0,15 га,
на яку претендує позивач, знаходиться
на масиві, призначеному для житлової та
громадської забудови, а інша частина
ділянки має іншу площу - 0,2560 га, й при
цьому вказані ділянки не складають
єдиний масив, до рішення сільської ради
від 26.07.2007 року були внесені зміни,
відповідно до яких позивачу було
надано дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відводу земельної
ділянки площею 0,25 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
ділянки площею 0,006 га. для ведення
особистого селянського господарства, в
наданні дозволу на складання проекту
відведення ділянки площею 0,15 га було
відмовлено до розроблення ППД нового
житлового масиву і встановлення його
меж в натурі.

28.05.2008 року позивач в черговий раз
звернувся до сільської ради щодо
надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відводу ділянки
площею 0,15 га для ведення особистого
селянського господарства, на що 12
червня 2008 року сільською радою
прийнято рішення про відмову позивачу
у приватизації вказаної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства.

15 квітня 2009 року сільською радою
прийнято рішення про надання дозволу
гр.ОСОБА_2 на вибір місце розташування
земельної ділянки для будівлі і
обслуговування житлових будинків і
споруд в АДРЕСА_2. Відповідачем було
надано гр. ОСОБА_2 0,10 га ділянки із
частини ділянки позивача (0.40га). З вини
відповідача, ділянка позивача
зменшилась на 0,10 га і складає 0,30га.

З врахуванням заяви про зміну позовних
вимог позивач просив суд визнати за ним
право власності на земельну ділянку
площею 0,3724 га, розташовану в АДРЕСА_1
без номера для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
зобов'язати відповідача відшкодувати
йому матеріальну шкоду в розмірі 640 грн.
та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
жовтня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, представник позивача подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для справи, просив
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтував скаргу тим, що судом першої
інстанції невірно надано оцінку
доказам по справі. Зазначає, що є
підстави для задоволення його позовних
вимог. Вважає висновки суду такими, що
не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в повній мірі відповідає
наведеним вимогам, відтак підстави для
його скасування чи зміни відсутні.

Згідно положень ст. 3 ЦПК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свої порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Способи захисту цивільних
прав регламентовані ст. 16 ЦПК України.
При цьому суд в своїй діяльності у
встановлений законом спосіб здійснює
захист осіб від порушення їх прав та не
може своїми діями підміняти інші
органи, до компетенції яких віднесене
вирішення тих чи інших питань.

Процедура безоплатної передачі у
власність громадянам земельних
ділянок передбачена чинним
законодавством України, яке чітко
регламентує перелік, вимоги та порядок
вчинення певних дій для отримання
землі у власність. В даному випадку
процедура приватизації завершена не
була. Не обґрунтовують виникнення
права власності у позивача на спірну
земельну ділянку й положення
Цивільного та Земельного кодексів
України, зокрема ст. 377 ЦК України та ст.
120 ЗК України, на які він посилався у
позові, оскільки дані норми
регламентують перехід до набувача
нерухомого майна на земельну ділянку
під таким майном у тому ж вигляді та
обсязі, що й мав попередній власник
такої нерухомості. При цьому матеріали
справи не містять даних щодо
перебування спірної землі у власності
ОСОБА_3 (колишнього власника будинку).

Статтею 10 ЦПК України встановлено
принцип змагальності сторін в
цивільному процесі, який полягає в
тому, що кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків, прямо
встановлених Законом. Аналогічна норма
міститься і в ст. 60 ЦПК України.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях. За
таких умов суд може приймати та
покладати в основу рішення по справі
лише ті обставини, які були доведені
сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано допустимих доказів
порушення його прав, у зв'язку з чим
прийшов до вірного висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відтак передбачених законом підстав
для його скасування при апеляційному
розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: