Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3309/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Драний В.В.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

25.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів:Чорнобривець О.С., Потапенка В.І.

за участю
секретаря: Донець А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 05.05.2014 року по справі
за поданням державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції
Бондаревської О.О. про тимчасове
обмеження фізичної особи у праві
виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Державний виконавець Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції Бондаревська О.О. звернулась до
суду з погодженим начальником
Ленінського ВДВС поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_4

Зазначала, що на примусовому виконанні
у Ленінському ВДВС Кіровоградського
міського управління юстиції
знаходиться виконавчий лист, виданий
Ленінським районним судом м.
Кіровограда 20 січня 2010 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 на утримання сина
ОСОБА_7 в розмірі ? усіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 16.09.2009
року і до досягнення ОСОБА_7 повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначала, що з метою забезпечення та
повного виконання рішення суду
державним виконавцем направлено
запити до ВДАІ УМВС України, Державну
реєстраційну службу, ДПІ у м.
Кіровограді для перевірки майнового
стану боржника.

Зазначила, що 19.12.2013 року державним
виконавцем до Кіровоградського МВ УМВС
направлено подання щодо притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності по ст.. 164 КК України,
за злісне ухилення від сплати
аліментів.

Посилаючись на те, що тривалий час
боржник не виконує зобов'язань щодо
погашення заборгованості, не виконує
законні вимоги державного виконавця,
що свідчить про ухилення від виконання
рішення суду, просила встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_4 за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 05.05.2014 року подання
державного виконавця задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду першої
інстанції з підстав порушення судом
норм процесуального та матеріального
права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа
має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок врегульовано
Законом України від 21 січня 1994 року
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами),
яким визначено випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України та встановлено порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Пунктом 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
передбачено, як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон ухилення боржника від
виконання судового рішення чи рішення
іншого органу, що перебуває на
виконанні.

Судом встановлено, що на виконанні в
Ленінському ВДВС Кіровоградського
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження про
примусове виконання виконавчого листа,
виданого Ленінським районним судом м.
Кіровограда 20 січня 2010 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 на утримання сина
ОСОБА_7 в розмірі ? усіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 16.09.2009
року і до досягнення ОСОБА_7 повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 69).

З матеріалів справи вбачається, що
13.02.2010 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження
(а.с.74-75).

Під час виконання рішення суду
державним виконавцем отримані
відомості про відсутність у боржника
будь якого майна та доходів.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 було здійснено 14.05.2014р. та
01.08.2014р. грошові перекази на ім'я ОСОБА_6
на суму 200 грн. та 205 грн. (а.с. 119).

Державний виконавець, ні до суду першої
інстанції, ні до суду апеляційної
інстанції не надала будь-яких доказів
на підтвердження саме факту умисного
свідомого ухилення ОСОБА_4 від
виконання зобов'язань за рішенням суду;
не довела з наданням відповідних
матеріалів виконавчого провадження
необхідність обмеження
конституційного права боржника у
виконавчому провадженні.

Між тим, застосування визначених ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України» обмежень може мати місце лише
у виключних випадках і повинно
використовуватись лише як крайній
захід після реалізації всіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України
особистого майнового права особи
вільно залишати територію України та
права на свободу пересування,
передчасне і безпідставне обмеження
яких є неприпустимим.

Особа, що має невиконані зобов'язання,
не може вважатись винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК
України наявність умислу або
обставини, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Задоволення
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

За таких обставин, суд першої
інстанції безпідставно задовольнив
подання державного виконавця і
необґрунтовано встановив щодо
боржника тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України, оскільки
наведені у поданні обставини і додані
до нього документи не свідчать про
умисне ухилення боржника від виконання
судових рішень в контексті положень
ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України викладених в узагальнені
«Судова практика щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України» від 01
лютого 2013 року - поняття "ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням" варто розуміти як
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_6 надала
начальнику Ленінського ВДВС заяву, в
якій не заперечує проти виїзду її
колишнього чоловіка ОСОБА_4 так як це є
єдиним його заробітком, для виплати
аліментів (а.с. 121).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права.

Ухвала суду підлягає скасуванню як
така, що не відповідає вимогам закону, з
постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні подання
державного виконавця Ленінського ВДВС
Кіровоградського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржнику
ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 209, 307, 312 , 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 05.05.2014 року -
скасувати.

В задоволенні подання державного
виконавця Ленінського ВДВС
Кіровоградського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 (ПІН НОМЕР_1) - відмовити.

Копію ухвали направити Адміністрації
Державної прикордонної служби України.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: