Ухвала іменем україни 17 грудня 2014
рокум. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі: Попович
О.В., Дьоміної О.О., Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Акціонерної
компанії «Харківобленерго»,
Комунального підприємства
«Дергачікомунсервіс», треті особи:
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області, Служба у справах
дітей Дергачівської районної
державної адміністрації Харківської
області, про поновлення порушеного
права власності та усунення перешкод у
його здійсненні, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Харківської області від 10 вересня 2014
року, в с т а н о в и л а:У квітні 2013 року
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поновлення
порушеного права власності та усунення
перешкод у його здійсненні. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що йому на праві
власності згідно з договором
купівлі-продажу від 09 листопада 2012 року
належить житловий будинок літ. «А-2» за
адресою: АДРЕСА_1. У кімнатах №№ НОМЕР_1,
НОМЕР_2 без будь-яких правових підстав
проживають відповідачі. Ці кімнати
ніколи не надавались відповідачам у
користування, ніяких угод щодо цього
житла між ним та відповідачами не
укладалось. Просив визнати, що він є
єдиний власник житлового будинку
АДРЕСА_1, має виключне право володіти,
користуватись та розпоряджатись
кімнатами №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 будинку на
свій розсуд; визнати, що відповідачі:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не мають права
володіти, користуватись та
розпоряджатись будь-якими
приміщеннями, в тому числі й кімнатами
№№ НОМЕР_1, НОМЕР_2; поновити його
порушене право власності шляхом
витребування вказаних кімнат із чужого
незаконного володіння відповідачів
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7; усунути
перешкоди у здійсненні його права
власності шляхом виселення ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 із кімнат №№ НОМЕР_1,
НОМЕР_2 без надання іншого житлового
приміщення. У наступному позивач
неодноразово уточнював свої вимоги і
остаточно у серпні 2013 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, акціонерної компанії
«Харківобленерго», комунального
підприємства «Дергачікомунсервіс»,
треті особи: Головне управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області, Служба у справах
дітей Дергачівської районної
державної адміністрації Харківської
області, про поновлення порушеного
права власності та усунення перешкод у
його здійсненні. При цьому посилався на
те, що він є власником житлового
будинку АДРЕСА_1. Його право власності 12
листопада 2010 року зареєстровано у
встановленому порядку в КПТІ
«Інвенрос». У кімнатах №№ НОМЕР_1,
НОМЕР_2 проживають відповідачі та
користуються ними без будь-яких
правових підстав. Ці кімнати ніколи не
надавались відповідачам у
користування, що підтверджується
довідкою ТОВ «Галлан ЛТД».
Відповідачами - АК «Харківобленерго»
та КП «Дергачікомунсервіс» без його
згоди як власника будинку незаконно
укладені договори на постачання
електроенергії та води. Ці дії є
незаконними та порушують його права.
Відповідачі на його вимоги про
звільнення зайнятих кімнат не
реагують, вважаючи, що оскільки вони
зареєстровані в будинку, то мають право
проживати в ньому. Договір найму між
ним як власником житла та
відповідачами відповідно до вимог ч. 2
ст.158 ЖК України не укладався, не
укладався такий договір і з попереднім
власником будинку, тобто відповідачі є
недобросовісними володільцями його
майна. Відповідно до вимог ст. ст. 387, 391,
400 ЦК України недобросовісний
володілець зобов'язаний негайно
повернути майно особі, яка має на нього
право власності. Щодо постачання
електричної енергії, то ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про електроенергетику»
закріплено, що споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником. Статтею 25 цього
Закону передбачено, що захист прав
споживачів електричної енергії, а
також механізм реалізації захисту цих
прав регулюються, в тому числі, Законом
України «Про захист прав споживачів».
Щодо постачання води, позивач указував,
що ч. 1 ст. 19 Закону України «Про питну
воду та питне водопостачання» містить
вичерпний перелік споживачів, які
мають право на укладення договорів про
надання послуг з водопостачання, цим
контрагентом може бути тільки власник
будинку, який перебуває у приватній
власності. Останнім рішенням
Дергачівського районного суду
Харківської області від 26 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково. Поновлено порушене право
власності ОСОБА_4 шляхом
витребовування кімнат №№ НОМЕР_1,
НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 із чужого
незаконного володіння та усунуті
перешкоди у здійсненні права власності
ОСОБА_4 шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 з кімнати №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 в
будинку АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення. В іншій частині у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.
Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 10 вересня
2014 року рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
26 травня 2014 року скасовано в
частині задоволення позову. У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поновлення
порушеного права власності та право
усунення перешкод у його здійсненні
відмовлено. В іншій частині вказане
рішення апеляційним судом не
переглядалось. У касаційній скарзі
ОСОБА_4 ставить питання про скасування
рішення суду апеляційної інстанції та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.Заслухавши
доповідь судді-доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, заперечення надані
відповідачем колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного. Згідно з ч. 2 ст.
324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права. Відповідно
до ст. 335 ЦПК України під час розгляду
справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції, виходив з
того, що відповідачами не надано
доказів, а саме правових документів, на
підставі яких була проведена їх
реєстрація в Дергачівському РВ ГУ МВС
України в Харківській області, тобто
доказів набуття права на вселення та
проживання у гуртожитку немає, тому
вимоги ОСОБА_4 щодо поновлення його
порушеного права власності та усунення
перешкод у здійсненні цього права
шляхом витребовування кімнат із чужого
незаконного володіння та виселення
відповідачів з цих кімнат без надання
іншого жилого приміщення є
правомірними. Скасовуючи рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
позову про поновлення порушеного права
власності та про усунення перешкод у
його здійсненні, апеляційний суд, на
підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що вселення
відповідачів у гуртожиток і
користування житловою площею у
гуртожитку відбулося на законних
підставах - на підставі спільного на
той час рішення адміністрації та
профспілкового комітету, а отримання
спеціального ордера є формалізованим
підтвердженням наявності такого
рішення. Недотримання керівництвом та
профспілковими органами вимог закону
щодо належного оформлення прийнятого
рішення та видачі на його підставі
відповідного ордеру не може мати для
відповідачів наслідки у вигляді
виселення без надання іншого житла.
Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків суду не впливають. Керуючись
ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у х в а л и л
а:Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.
Рішення апеляційного суду Харківської
області від 10 вересня 2014 року залишити
без змін. Ухвала оскарженню не
підлягає. Судді:

О.В. Попович
О.О. Дьоміна С.П. Штелик