Справа № 461/3654/134-ц
Провадження №2/461/1329/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого
судді Государського А.В.

при секретарі
Скаб В.О.,

з участю: представника позивача
ОСОБА_1,

представника
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності в
порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_4 про визнання права в порядку
спадкування, посилаючи на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік -
ОСОБА_5, після смерті якого вона є
спадкоємицею першої черги. Зазначає, що
дідусь та бабуся чоловіка - ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 - заповіли йому квартиру
АДРЕСА_1, проте після смерті дідуся
спадщини він не прийняв з мотивів
запобігання психологічного
травмування бабусі, а після смерті
бабусі не прийняв спадщини у зв'язку з
важкою хворобою та необхідністю
тривалого лікування. Стверджує, що мати
чоловіка - відповідач по справі
претендує на спірну квартиру, а вона не
може оформити права власності на неї у
зв'язку з відсутністю реєстрації права
власності на квартиру за померлим
чоловіком. Просить суд від імені
померлого чоловіка - ОСОБА_5 - поновити
строк позовної давності та визнати за
ОСОБА_5 права особистої приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті його
дідуся та бабусі для здійснення
державної реєстрації цього права.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні надав пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві, та просять позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні проти заявленого
позову заперечили, надавши пояснення
про те, що після смерті дідуся
(ІНФОРМАЦІЯ_2) та бабусі (ІНФОРМАЦІЯ_3)
ОСОБА_5 не прийняв спадщини, а саме по ?
частки спірної квартири щоразу,
оскільки не звертався з відповідними
заявами до нотаріальної контори.
Вважають невірно обраним спосіб
захисту прав позивачем у зв'язку з
недоречністю посилання на ст.57 СК
України та необхідністю визначення
додаткового строку на прийняття
спадщини. Просять відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає відмові в задоволенні з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_5, про що міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції зроблено актовий запис №576 та
видано свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1 (а.с.6). Позивач була дружиною
померлого згідно зі свідоцтвом про
шлюб серії НОМЕР_2, виданим
Франківським відділом реєстрації
актів цивільного стану Львівського
міського управління юстиції 16.07.2010 року
(а.с.5). В свою чергу, відповідач є матір'ю
померлого.

Заповіту ОСОБА_5 за життя не склав.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Заповітом від 29.08.1994 року, посвідченим
державним нотаріусом Другої
львівської державної нотаріальної
контори Юнко М.Т., ОСОБА_6 заповів своєму
внукові - ОСОБА_5 - належну йому на праві
приватної власності половину квартири
АДРЕСА_1 (а.с.9). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер
(а.с.7).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, він
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для
набуття спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Для прийняття
спадщини необхідне волевиявлення
спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст.ст. 549, 554 ЦК УРСР
визнавалось, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Вищевказані дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. В разі неприйняття
спадщини спадкоємцем за заповітом або
позбавлення спадкоємця права
спадкування (ст.ст. 528 і 534 цього Кодексу)
його частка переходить до спадкоємців
за законом і розподіляється між ними в
рівних частках.

Відповідно до ст.553 ЦК УРСР спадкоємець
за заповітом вправі відмовитись від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. Вважалось, що
відмовився від спадщини той
спадкоємець, який не вчинив жодної з
дій на прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6 було правом ОСОБА_5 і залежало
виключно від його власного
волевиявлення та вчинення ним певних
дій. Проте, ОСОБА_5 фактично не вступив в
управління або володіння спадковим
майном та не подав державній
нотаріальній конторі заяви про
прийняття спадщини. При цьому мотиви
невчинення ним цих дій для суду
правового значення не мають. Після
смерті ОСОБА_6 у квартирі продовжувала
проживати та володіти нею його дружина
- ОСОБА_7

Окрім того, заповітом від 29.08.1994 року,
посвідченим державним нотаріусом
Другої львівської державної
нотаріальної контори Юнко М.Т., ОСОБА_7
заповіла своєму внукові - ОСОБА_5
належну їй на праві приватної
власності половину квартири АДРЕСА_1
(а.с.10). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла
(а.с.8).

Частинами 1-3 ст.1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1270 ЦК
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

З часу смерті ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3) до
своєї смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1 року) її
спадкоємець за заповітом - ОСОБА_5, який
не проживав разом з нею, не подав заяву
про прийняття спадщини. Як на
поважність причин пропуску строку для
прийняття ним спадщини, позивач
посилається на те, що він тяжко хворів
протягом цього часу та потребував
негайного лікування і догляду у зв'язку
з діагнозом: СА горлянки з ознаками
поширення в усіх відділах зліва, що
підтверджено наданими копіями
медичних документів (а.с.11-19) і стало
причиною смерті.

Згідно з положеннями ст.1276 ЦК України,
якщо спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині,
переходить до його спадкоємців
(спадкова трансмісія).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 з
приводу обставин справи повідомила те,
що позивач перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 За час
життя, чоловік позивачки не працював,
оскільки хворів, тому вона його
утримувала. З приводу спадкування їй
нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що вона є
матір'ю позивачки ОСОБА_3 Її дочка
проживала разом з ОСОБА_5 на
вул.Яр.Мудрого близько семи років. Їй
відомо про те, що ОСОБА_5 виховували
його дід та бабуся.

Свідок ОСОБА_14 повідомила, що зі слів
померлого ОСОБА_5 їй відомо, що догляд
за його бабусею та дідусем здійснювала
ОСОБА_4

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15
повідомила, що вона є двоюрідною
сестрою ОСОБА_5 Їй відомо про те, що
догляд за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснювала
відповідачка- ОСОБА_4 ОСОБА_5 не хотів
подавати заяву про прийняття спадщини
після смерті дудіся.

Свідок ОСОБА_16 повідомила про те, що
ОСОБА_7 за станом свого здоров'я
потребувала сторонньої допомоги, яку
вона їй надавала. Вона ніколи не бачила
щоб позивачка приходила до ОСОБА_7 Її
син постійно проживав на АДРЕСА_2. Він
ніколи не жалівся на поганий стан
здоров'я, тому вважає, що у нього не було
фізичних перешкод у прийнятті
спадщини. Він свідомо не подав заяву до
нотаріуса про прийняття спадщини.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, а також визначено способи
захисту цивільних прав та інтересів.

Так, кожна особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. У випадках,
встановлених законом, до суду можуть
звертатись органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст.3 ЦПК
України).

Позивач звернулась до суду з позовом
про визнання права особистої приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1 за її
померлим чоловіком ОСОБА_5 в порядку
спадкування після смерті його дідуся
та бабусі, керуючись, серед іншого,
нормами ст.57 СК України. Фактично,
звертаючись з таким позовом, позивач
діє від імені померлого чоловіка та з
метою захисту його цивільних прав та
інтересів, що не передбачено нормами
чинного законодавства України. Таким
чином, суд вважає, що позивач обрала
невірний спосіб захисту свого
майнового права на спадкування за
законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 208, 209, 212, 214, 215,
218, ЦПК України, ст.ст. 16, 1261, 1268, 1270, 1272, 1276
ЦК України, ст.ст.549, 553, 554 ЦК УРСР, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності в
порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
А.В. Государський