Номер провадження: 22-ц/785/8207/14
Головуючий у першій інстанції Абухін
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 16 червня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 - «Про стягнення
боргу», -

ВСТАНОВИЛА:

07.04.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із
зазначеним позовом, по якому просив суд
стягнути з відповідача на користь
позивача суму боргу у розмірі 116011,02 грн.
та суму сплаченого судового збору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що між ним та
відповідачем досягнуто домовленість,
про те, що відповідач до 31.12.2013 року
посприяє йому у придбанні земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка), яка мала
знаходитись на території масиву
АДРЕСА_1. В рахунок забезпечення
виконання зобов'язань та попередньої
оплати за земельну ділянку позивач
передав відповідачу готівкою грошову
суму у розмірі 10000 доларів США. Оддак,
відповідач свої зобов'язання по
зазначеній домовленості не виконав і
грошову суму позивачу також не
повернув.

Представник позивача, будучи
сповіщеним, до суду не з*явився, надав
письмову заяву, по якій просив суд
позов задовольнити, справу розглянути
за відсутності представника позивача.

Відповідач, будучи сповіщений належним
чином, про дату, час та місце судового
засідання до суду не з'явився.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 16.06.2014 року
позов задоволений, стягнуто з
відповідача на користь позивача суму
боргу у розмірі 116011,02 грн. та суму
сплаченого судового збору у розмірі
1281,91 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 7 серпня 2014 року заява ОСОБА_2
про перегляд заочного рішення від
16.06.2014 року залишена без задоволення.

15.08.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане заочне рішення суду,
по якій просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про стягнення 79930 грн.,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши дану справу у відсутності
апелянта, колегія суддів виходить із
того, що відповідач проявляє неповагу
до суду першої та апеляційної
інстанції, зловживає своїми
процесуальними правами, оскільки без
поважних причин не з'являється до
поштового відділення за отриманням
судових повісток, внаслідок чого
справа розглядається у продовж
тривалого часу, чим безпідставно
порушуються права позивача, який у
встановленому законом порядку
позбавлений можливості захистити свої
права.

У судове засідання до апеляційного
суду на 08.10.2014 року апелянт був належним
сповіщений 18.09.2014 року, однак в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки апеляційний суд не повідомив,
тому розгляд справи був відкладений на
12.11.2014 року.

Незважаючи на дану обставину, у
подальшому апелянт до поштового
відділення за отриманням судової
повістки не з'явився, тому 12.11.2014 року
розгляд справи був відкладений на
17.12.2014 року для його належного
сповіщення.

Однак, апелянт повторно не з'являвся до
поштового відділення за отриманням
судової повістки, якому достовірно
було відомо про розгляд його
апеляційної скарги на судове рішення
від 16.06.2014 року.

Внаслідок такої поведінки відповідача,
колегія суддів вважала за можливе
розглянути справу в його відсутність.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини.

Наприкінці 2013 року між позивачем та
відповідачем була досягнута
домовленість, про те, що відповідач в
строк до 31.12.2013 року посприяє позивачу у
придбанні земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка), яка мала
знаходитись на території масиву
АДРЕСА_1.

В рахунок забезпечення виконання
зобов'язань та попередньої оплати за
земельну ділянку позивач передав
відповідачу готівкою грошову суму у
розмірі 10000 доларів США.

Однак, у подальшому відповідачем свої
зобов'язання по вищезазначеній
домовленості не були виконані, а
отримана грошова суму повернута не
була.

Позивач зазначає, що на йому вимогу
повернути кошти, відповідач надав
відповідь, що кошти в нього відсутні та
зобов'язався повернути кошти до 01.04.2014
року, про що 14.02.2014 року була складена
розписка, копія якої надана до
матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення , зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт отримання грошових коштів
відповідачем підтверджується належним
письмовим доказом - розпискою від 14.02.2014
року, копія якої наявна в матеріалах
справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо
у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума,
що підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Апелянт, вимагаючи скасувати судове
рішення у зв'язку з порушенням судом
норм матеріального права, фактично в
скарзі не спростовує факт отримання
ним від позивача 10000 доларів США, а
посилається на неправильний
розрахунок судом суми стягнення в
національній валюті України на час
ухвалення рішення, вважаючи, що такий
розрахунок має здійснюватись по курсу
долара США станом на час отримання
валюти - 27.12.2013 року.

Таке ствердження апелянта колегія
суддів вважає помилковим, оскільки
районний суд правильно виходив із того,
що реальні збитки позивача слід
розраховувати на час ухвалення
судового рішення, що дійсно відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду про доведеність позовних вимог
та, що з відповідача на користь
позивача слід стягнути суму в розмірі
116011, 02 грн., яку він отримав від позивача
та даний факт підтверджується борговою
розпискою.

Колегія суддів вважає, що у зв'язку з
порушенням відповідачем прав позивача
останній був вимушений звернутись до
суду з позовом, поніс судові витрати у
розмірі 1 281, 91 грн.,що підтверджується
банківськими квитанціями, наявними в
матеріалах справи, тому ці витрати
підлягають відшкодуванню на користь
позивача.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підтвердження своїх вимог і
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України
належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що позивачем по справі були
надані належні допустимі письмові
докази на підтвердження доводів та
позовних вимог.

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
давши оцінку поясненням сторін по
справі та на підставі сукупності
зібраних по справі доказів, прийшов до
правильного обґрунтованого висновку,
що твердження позивача є доведеними та
підтвердженими, у зв'язку з чим
підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам норм права, на які
посилається суд під час розгляду
справи і фактичним обставинам по
справі, а також підтверджується
зібраними по справі доказами.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які мають бути підставами для
скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 16 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

17.12.2014 року
м. Одеса