Справа № 740/4404/14
Провадження № 2/740/1398/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 листопада 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний
суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при
секретарі - Шадура І.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про
розірвання шлюбу, укладеного з
відповідачем 18 вересня 1993 року, з
посиланням на те, що сторони мають двох
неповнолітніх дітей, шлюб виявився
невдалим, сторони мають різні
характери та погляди на сімейне життя,
сім"я фактично припинила своє
існування, сторони проживають окремо,
спільне господарство відсутнє,
примирення не можливе.

Позивач в судове засідання не
з"явилась, відповідно до заяви від 03
листопада 2014 року підтримує позов, на
примирення не згодна, просить
розглянути справу за відсутності,
відновлювати своє дошлюбне прізвище не
бажає.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, відповідно до заяви від 03
листопада 2014 року не заперечує проти
розірвання шлюбу, на примирення не
згоден, просить розглянути справу за
відсутності.

Фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ч.2
ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Позов підлягає задоволенню
повністю зі слідуючих підстав.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено,
що сторони перебувають в укладеному
шлюбі з 18 вересня 1993 року, останні є
батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, між сторонами
виникли неприязні відносини через
різні погляди на сімейне життя та
несумісні харакери, що суперечить
інтересам позивача і є підставою для
неможливості подальшого життя
подружжя і збереження шлюбу, при цьому
суд враховує, що норми сімейного
законодавства не наділяють судові
інстанції можливістю примушування
жінки або чоловіка до підтримання,
відновлення або продовження сімейних
відносин, а вільність та рівність цих
стосунків та можливість припинення
шлюбу є їх основою, відповідно до
письмових заяв позивач наполягає на
розірванні шлюбу, відповідач не
заперечує проти цього. Законними
підставами для розірвання шлюбу є
ст.ст.105, 110, 112 СК України.

Визнання відповідачем позову не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Докази, що спростовують висновки
суду, станом на час розгляду справи
відсутні.

Клопотання позивача про
відновлення свого дошлюбного прізвища
відсутнє.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 174, 197, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 18 вересня 1993 року у
відділі ЗАГС Виконавчого комітету
Ніжинської міської ради за актовим
записом №445.

Під час державної реєстрації
розірвання шлюбу прізвища сторін не
змінювати.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Олійник
.