________________________________________________________________________
________________________________________________
Провадження № 2/520/7002/14
Київський районний суд м. Одеси в
головуючого-судді
при секретарі Козловій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Другого Київського
відділу ДВС Одеського МУЮ про
звільнення майна з-під арешту -
Позивач звернувся до Київського
районного суду м. Одеси з вказаним
позовом, у якому просив скасувати
Постанови державного виконавця
Другого Київського ВДВС ОМУЮ від 24.07.2008
року ВП №893255, від 26. 05.2010 року ВП №19433651,
від 12.06.2012 року ВП 33016990, та про
накладення арешту на нерухоме майно на
підставі Виконавчого листа 2-369 від
27.04.2008 року, який був виданий Печерським
районним судом м. Києва.
В обґрунтування своїх вимог позивач
вказав, що йому, на підставі рішення
Приморського районного суду належить
1/4 частина Квартири АДРЕСА_1, однак коли
позивач звернувся до Державної
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції для
належного оформлення своїх майнових
прав, державним реєстратором було
відмовлено у вчиненні відповідних дій
в зв'язку з накладеними на вказану
квартиру згідно зазначених постанов
органів ДВС обтяжень, та з такого,
посилаючись на діюче законодавство та
вказуючи на те, що через існування
зазначених обтяжень майнові права
позивача зазнають безпідставних, на
його думку, обмежень, останній просив
суд позов задовольнити.
В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце вирішення
справи повідомлені належним чином.
Позивач звернувся до суду з заявою про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити, проти ухвалення заочного
рішення не заперечував. Представник
відповідача про час та місце вирішення
справи повідомлений належним чином, у
судове засідання не з'явився, про
поважні причини своєї неявки суд не
повідомив, жодних заяв, клопотань або
заперечень не надав.

Виходячи з наведеного, приймаючи до
уваги думку позивача щодо можливості
вирішення справи у заочному порядку,
суд, керуючись ч.4 ст. 169 ЦПК України,
ст.ст. 224-226 ЦПК України, ухвалив
постановити заочне рішення у справі, на
підставі наявних доказів.

Згідно рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 10.10.2012 року по справі
№1522/20007/12 із подальшими виправленнями
згідно ухвали того ж суду від 29.10.2012
року, за ОСОБА_1 визнано право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1. Вказані рішення та ухвала суду
набрали законної сили, та за такого
відповідно до положень ст.14 ЦПК України
є загальнообов'язковими, та обставини,
що випливають з таких рішень суду (у
контексті ст. 208 ЦПК України),
відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК
України - додаткового доказування не
потребують.

Відповідно до копії рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Голоцван Є.О. від 15.04.2014 року №12433099, у
державній реєстрації права власності
позивача на зазначену частину у праві
спільної часткової власності на
вказану квартиру було відмовлено з тих
підстав, що на час здійснення дій,
спрямованих на проведення державної
реєстрації права власності було
встановлено наявність обтяжень за
№.№.7641018, 7917550, 9865392, 12612417 на таку
квартиру.

Як вбачається з матеріалів справи та
письмових пояснень позивача, зазначені
обтяження накладені на спірну квартиру
на підставі Постанов державного
виконавця Другого Київського ВДВС
ОМУЮ від 24.07.2008 року ВП №893255, від 26. 05.2010
року ВП №19433651, від 12.06.2012 року ВП 33016990,
та про накладення арешту на нерухоме
майно на підставі Виконавчого листа 2-369
від 27.04.2008 року, який був виданий
Печерським районним судом м. Києва.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема на
підставі рішення суду.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК
України, ст. 41 Конституції України,
право приватної власності є
непорушним.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Кореспондуюче положення містить ч.1 ст.
60 Закону України «Про виконавче
провадження»: особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права на
майно і про звільнення майна з-під
арешту.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60
ЦПК України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін та в межах і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, при цьому сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретно
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень та зобов'язані довести
перед судом ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень.

З наведених фактичних обставин та
правових положень вбачається, що
позивач, відповідно до зазначеного
рішення Приморського районного суду,
має майнові права на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1, однак їх державній
реєстрації перешкоджають обтяження,
накладені згідно зазначених постанов,
що згідно пояснень та матеріалів
справи були винесені з метою обтяження
майна, приналежного ОСОБА_3,
попередньому власнику спірної
квартири, право власності якого на 1/4
такої квартири припинено за рішенням
суду, та за такого суд вбачає, що
вказаними постановами державного
виконавця накладено арешт на майно,
яке не належить боржнику, внаслідок
чого зазнають шкоди охоронювані
законом права позивача, та за такого
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, в частині скасування
постанов органів ДВС. Натомість вимоги
позову в частині виключення
відповідних записів про обтяження з
Єдиного Державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна -
задоволенню не підлягають, оскільки на
час їх вчинення постанови ДВС, на
підставі яких було здійснено
відповідно записи були чинними, та на
теперішній час спір про право між
позивачем та Державною Реєстраційною
службою ОМУЮ відсутній, оскільки до
набрання цим рішенням законної сили
зазначені записи є такими, що здійснені
на законних підставах, у відповідності
до передбаченого законом порядку,
натомість після набрання цим рішенням
законної сили - такі записи мають бути
скасовані виходячи з скасування
постанов органів ДВС, на підставі яких
вчинено записи, у зв'язку з їх
безпідставністю, Окрім того такі
вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки їх пред'явлено до особи, що не
є відповідачем по справі.

Разом з тим з такого вбачається, що
рішення суду про скасування вказаних
постанов органів ДВС є підставою для
скасування відповідних записів в
реєстрі заборон відчуження майна для
Державної реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції,
а тому, суд вважає за необхідне
встановити відповідний порядок
виконання цього рішення.

Керуючись ст.ст. 10,11, 14, 57-61, 169, 208, 213-215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 391 ЦПК
України, ст. 41 Конституції України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Другого Київського
відділу ДВС Одеського МУЮ про
звільнення майна з-під арешту -
задовольнити частково.

Скасувати постанову державного
виконавця Другого Київського відділу
ДВС Одеського міського управління
юстиції ВП №893255 від 24.07.2008 року про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Скасувати постанову державного
виконавця Другого Київського відділу
ДВС Одеського міського управління
юстиції ВП №19433651 від 26.07.2010 року про
накладання арешту на все нерухоме
майно боржника.

Скасувати постанову державного
виконавця Другого Київського відділу
ДВС Одеського міського управління
юстиції ВП №33016990 від 12.06.2012 року про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Скасувати постанову державного
виконавця Другого Київського відділу
ДВС Одеського міського управління
юстиції про накладення арешту на
нерухоме майно на підставі Виконавчого
листа 2-369 від 27.04.2008 року.

Встановити порядок виконання рішення
після набрання ним законної сили,
відповідно до якого:

Державній реєстраційній службі
речових прав Одеського міського
управління юстиції Одеської області
вилучити запис з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна під номером 7641018 від
28.07.2008 року про арешт нерухомого майна
ОСОБА_3.

Державній реєстраційній службі
речових прав Одеського міського
управління юстиції Одеської області
вилучити запис з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна під номером 7917550 від
16.09.2008 року про арешт нерухомого майна
ОСОБА_3.

Державній реєстраційній службі
речових прав Одеського міського
управління юстиції Одеської області
вилучити запис з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна під номером 9865392 від
26.05.2010 року про арешт нерухомого майна
ОСОБА_3.

Державній реєстраційній службі
речових прав Одеського міського
управління юстиції Одеської області
вилучити запис з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна під номером 12612417 від
13.06.2012 року про арешт нерухомого майна
ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
П. А. Прохоров