Справа №22ц - 784/2603/14
інстанції Кокорєв В.В.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі Свіщук О.В.,

за участю

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс»

на рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 24 липня 2014 року

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс»

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н
о в и л а:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» (далі -
ТОВ«Факторингова компанія «Вектор
Плюс») звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позивач зазначав, що 30 березня 2007 року
між Акціонерним комерційним банком
«ТАС-Комерцбанк» правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого, Банк надав відповідачу
кредит в розмірі 48 000 дол.США, а
позичальник зобов'язався повернути
кредит і сплатити відсотки, згідно
графіку погашення кредиту, який є
невід'ємною частиною цього договору в
строк до 20 березня 2021 року.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк»
та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» укладено договір про
відступлення права вимоги за
кредитними договорами, у тому числі, і
за договором , укладеним між Банком і
ОСОБА_3

Позивач вказував, що в порушення умов
договору ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання за вказаним договором не
виконав, у зв'язку з чим станом на 11
листопада 2013 року утворилась
заборгованість 106 265,11 дол.США, що
еквівалентно 955 642 грн. 13 коп., яка
складається із заборгованості за
кредитом в сумі 45 567,25 дол.США, що
еквівалентно 364 219 грн. 03 коп.; з
відсотків за користування кредитом в
сумі 24 72725 дол.США, що еквівалентно 197 644
грн.91 коп.; з пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором в сумі 35 970,61 дол.США, що
еквівалентно 287 513 грн. 09 коп.

Посилаючись на наведені обставини,
ТОВ«Факторингова компанія «Вектор
Плюс» просило стягнути з відповідача 106
265,11 дол.США, що еквівалентно 955 642 грн. 13
коп. заборгованості за кредитним
договором та судові витрати.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 24
липня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ«Факторингова
компанія «Вектор Плюс» просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 30
березня 2007 року між Акціонерним
комерційним банком «ТАС-Комерцбанк»
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір№1401/0307/71-003,
відповідно до умов якого, Банк надав
відповідачу кредит в розмірі 48 000
дол.США, а позичальник зобов'язався
повернути кредит і сплатити відсотки в
строк до 20 березня 2021 року.

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного
договору погашення кредиту та
процентів за користування кредитом
здійснюється позичальником шляхом
здійснення щомісячних фіксованих
рівних платежів протягом всього строку
дії цього договору згідно з графіком.
За рахунок кожного платежу
здійснюється погашення щомісячних
процентів за користування кредитом та
погашення кредиту.

Із матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3
умов кредитного договору, 30 грудня 2009
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу за
заявою ПАТ «Сведбанк» вчинено
виконавчий напис, відповідно до якого
за рахунок коштів, отриманих від
реалізації житлового будинку, що
належить відповідачу та переданого в
іпотеку Банку, задоволено вимоги Банку
про стягнення заборгованості за тілом
кредиту та відсотками за користування
кредитом в розмірі 52 212,31 дол.США, а
також пені в розмірі 7 402 грн. 59 коп.

Як видно з листа відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Миколаївській області від 20
жовтня 2014 року, виконавче провадження з
примусового виконання вказаного
виконавчого напису завершено на
підставі п.3ч.1ст.47 та п.7 ст.62 Закону
України «Про виконавче провадження», а
виконавчий документ повернуто
стягувачу без виконання, у зв'язку з
відмовою стягувача залишити за собою
майно боржника, не реалізованого під
час виконання виконавчого напису.

Згідно з договором факторингу від 28
листопада 2012 року, укладеними між ПАТ
«Сведбанк» і ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», останньому
передане право вимоги за кредитними
договорами згідно з реєстром
заборгованостей боржників. Відповідно
до витягу з реєстру заборгованостей
боржників № 1-Б до вказаного договору
факторингу, Банк передав право вимоги
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» за кредитним договором
№1401/0307/71-003, укладеним 30 березня 2007 року
між Банком і ОСОБА_3

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги), а згідно
ст. 514 цього Кодексу до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав.

Наведене свідчить, що до позивача
перейшли всі права Банку по даному
кредитному договору, які існували на
момент переходу, у тому числі, і право
дострокового стягнення заборгованості
за кредитним договором.

15 листопада 2013 року ТОВ Факторингова
компанія «Вектор Плюс» надіслано
вимогу ОСОБА_3 про необхідність
погашення заборгованості за кредитним
договором№1401/0307/71-003.

Згідно зі ст. ст. 526,527,530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

За змістом ст. ст. 610,612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Наполягаючи на задоволенні позову, ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
посилалось на те, що відповідач
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконує, у зв'язку з
чим станом на 11 листопада 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 106
265,11 дол.США, що еквівалентно 955 642 грн. 13
коп., яка складається із: 45 567,25 дол.США,
що еквівалентно 364 219 грн. 03 коп. -
заборгованості за кредитом; 24 72725
дол.США, що еквівалентно 197 644 грн.91 коп. -
заборгованості з відсотків за
користування кредитом; 35 970,61 дол.США, що
еквівалентно 287 513 грн. 09 коп. -
заборгованості з пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором, яку позивач і просив
стягнути на свою користь.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довів обставин, на які він
посилався, як на обґрунтування своїх
вимог щодо наявності простроченої
заборгованості, оскільки не надав суду
обґрунтованого розрахунку про розмір
заборгованості.

Між тим, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ст.59 ЦПК України, суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження існуючої
заборгованості позивач надав
розрахунок заборгованості станом на 11
листопада 2013 року, в якому зазначено
розмір заборгованості за тілом
кредиту, відсотками та розмір пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань.

Також позивач надав виписку з
особового рахунку позичальника за
період з 29 березня по 28 листопада 2012
року, яка була досліджена в суді
апеляційної інстанції та з якої видно,
що відповідачем несвоєчасно та не в
повному обсязі проводилась оплата
заборгованості за вказаним кредитним
договором шляхом здійснення
періодичних платежів, а грошові кошти,
які надходили від ОСОБА_3 розподілялися
Банком на погашення заборгованості за
відсотками та тілом кредиту. Із
вказаної виписки вбачається, що платіж
за основним кредитом та відсотками за
користування кредитом відповідач не
вносить з 2008 року.

У той же час, заперечуючи проти доводів
позивача та наданих ним розрахунків
заборгованості, відповідачем не надано
суду будь - яких доказів своєчасного
виконання ним зобов'язань за кредитним
договором (квитанції на оплату кредиту
та відсотків) або власний розрахунок
заборгованості.

Із журналу судового засідання видно, що
в суді першої інстанції відповідач
погоджувався з розрахунком
заборгованості станом на 30 грудня 2009
року, тобто на час вчинення виконавчого
напису нотаріуса. В той же час,
оспорюючи заборгованість, нараховану
позивачем (відсотки та пеня),
відповідач не надав будь - яких доказів
про те, що після винесення виконавчого
напису нотаріусом, або після передачі
Банком кредитного портфелю ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
він здійснював платежі на погашення
заборгованості, які не відображені у
виписці з особового рахунку
позичальника, тоді як доведеність
повного або часткового погашення
заборгованості за кредитним договором,
є його обов'язком.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
без належного з'ясування дійсних
обставин справи, прав та обов'язків
сторін, оцінки наданих ними доказів,
дійшов помилкового висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову, що відповідно до
п.п. 1, 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення і ухвалення
нового рішення, яким позов ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
слід задовольнити, стягнувши на його
користь із відповідача 106 265,11 доларів
США що еквівалентно 955 642 грн. 13 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Посилання ОСОБА_3 на те, що пеня
нарахована позивачем в порушення вимог
ст..258 ЦК України безпідставні.

Пунктом 8.1 умов кредитного договору
передбачено, що за порушення терміну
сплати ануїтентних платежів за цим
договором позичальник зобов'язався
сплатити пеню за кожний день
прострочення в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення.

Із розрахунку заборгованості наданого
позивачем видно, пеня в розмірі 35 970,61
дол.США, що еквівалентно 287 513 грн. 09 коп.
нарахована в межах строку позовної
давності із урахуванням розміру
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у
відповідний період, від суми
прострочених зобов'язань за кожен
день прострочення.

Що стосується аргументів відповідача
щодо пропуску позивачем строку
позовної давності, то вони є
помилковими, виходячи з такого.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

У ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Строк та термін можуть бути
визначені актами цивільного
законодавства, правочином або рішенням
суду.

Відповідно до ст..264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
При цьому обставини, що переривають
перебіг строку, можуть виникнути в
будь-який момент до його закінчення.

Як вбачається з пояснень відповідача в
суді першої інстанції, він після
укладення 28 листопада 2012 року між ПАТ
«Сведбанк» і ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» договору
факторингу, намагався сприяти
останньому в реалізації іпотечного
майна, знайшов покупця та запропонував
позивачу продати іпотечне майно, однак
останній відмовився.

Таким чином, вказані дії ОСОБА_3 є
такими, що свідчать про визнання ним
свого боргу перед товариством в межах
строку давності, що свідчить про
переривання ним цього строку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по
сплаті судового збору за подачу
позовної заяви і апеляційної скарги в
розмірі 5 628 грн. (3 441 грн. + 1 827 грн.)

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
задовольнити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 24 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» заборгованість
за кредитним договором, укладеним 30
березня 2007 року між Акціонерним
комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та
ОСОБА_3, станом на 11 листопада 2013 року в
розмірі 106 265,11 доларів США що
еквівалентно 955 642 грн. 13 коп., яка
складається: 45 567,25 доларів США, що
еквівалентно 364 219 грн. 03 коп. -
заборгованості за тілом кредиту; 24 727,25
доларів США, що еквівалентно 197 644 грн.91
коп. - заборгованості по відсоткам; 35
970,61 доларів США, що еквівалентно 287 513
грн.09 коп. - пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» 5 628 грн.
судового збору.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: