Справа № 752/1070/14-ц
Провадження по справі № 2/752/2094/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва в складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при
секретарі Ляліній А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Голосіївського
районного відділу ГУ ДМС у м. Києві,
третя особа: орган опіки та піклування
у Голосіївському районі в м. Києві
державної адміністрації про зняття з
реєстрації та виселення, за зустрічним
позовом ОСОБА_2, який діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
треті особи: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, орган опіки і піклування
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
договору іпотеки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до Голосіївського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Голосіївського районного відділу ГУ
ДМС у м. Києві, третя особа: орган опіки
та піклування у Голосіївському районі
в м. Києві державної адміністрації про
зняття з реєстрації та виселення.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 17.07.2012 року між нею та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
Договір позики.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Договором позики від 17.07.2012 року між
тими ж сторонами було укладено Договір
іпотеки, відповідно до умов якого
ОСОБА_2передав в іпотеку майно, зокрема
і житловий будинок за адресою АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2
свої зобов'язання за Договором позики
щодо повернення грошових коштів не
виконував належним чином, у зв'язку з
чим, за заявою ОСОБА_1 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
вчинено виконавчий напис №1636, яким
звернено стягнення на майно
відповідача, зазначене в Договорі
іпотеки, зокрема і на житловий будинок
за адресою АДРЕСА_1.

Під час проведення виконавчого
провадження з виконання напису №1636
було встановлено, що в даному будинку
зареєстровано неповнолітнього сина
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, з на
момент укладення Договору іпотеки
вказана особа зареєстрованою в будинку
не була. Крім того, відповідачі у
вказаному будинку не проживали та не
проживають станом на сьогодні.

ОСОБА_1 вказує, що реєстрація ОСОБА_3
відбулася після укладення Договору
іпотеки та мала на меті лише
перешкоджати задоволенню
іпотекодержателем своїх вимог за
Договором позики за рахунок предмета
іпотеки.

З огляду на викладене, оскільки
зазначені дії відповідачеві
перешкоджають реалізації прав ОСОБА_1
як іпотекодержателя, остання просила
суд виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з будинку
за адресою АДРЕСА_1; зобов'язати
Голосіївського районного відділу ГУ
ДМС у м. Києві зняти ОСОБА_3 з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

14.02.2014 року ОСОБА_2, діючи в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3, звернувся
до Голосіївського районного суду м.
Києва з зустрічним позовом до ОСОБА_1,
треті особи: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, орган опіки і піклування
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
договору іпотеки недійсним.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що в будинку за адресою
АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки,
зареєстрований та проживає його
неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, укладення Договору
іпотеки вказаного будинку, право на
користування яким має неповнолітня
дитина, є порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки укладено без
дозволу відповідного Органу опіки і
піклування.

Позивач за зустрічним позовом
наголошує, що під час нотаріального
посвідчення Договору іпотеки
нотаріусом не було вчинено всіх
необхідний дій, спрямованих на те, щоб
перевірити наявність права на
користування предметом іпотеки у будь
яких неповнолітніх осіб, таким чином,
допущено порушення положень Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України.

За таких обставин, просив суд Договір
іпотеки від 17.07.2012 року визнати
недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом та
відповідача за зустрічним позовом
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі. Зазначила, що реєстрація ОСОБА_3
у будинку за адресою АДРЕСА_1 відбулася
вже після укладення Договору іпотеки,
що свідчить про порушення його умов,
оскільки вказане заважає ОСОБА_1
задовольнити свої вимоги за Договором
позики за рахунок предмета іпотеки, на
що остання має визначене договором та
законодавством право. Проти
задоволення зустрічного позову
заперечувала в повному обсязі.
Зазначила, що реєстрація дитини в
будинку без згоди іпотекодержателя не
є підставою для визнання договору
іпотеки недійсним, оскільки свідчить
про порушення умов Договору
безпосередньо зі сторони іпотекодавця.

Представник відповідача за первісним
позовом та позивача за зустрічним
позовом в судовому засіданні проти
вимог ОСОБА_1 заперечував. Вказав, що у
випадку задоволення позовних вимог
будуть порушені права неповнолітньої
дитини, яка має право користування
предметом іпотеки. Зустрічний позов
просив задовольнити, оскільки при
укладенні та нотаріальному
посвідченні Договору іпотеки було
допущено порушення чинного
законодавства, відтак останній є
недійсним.

Відповідач за первісним позовом
Голосіївський районний відділ ГУ ДМС у
м. Києві надав суду заяву про розгляд
справи за відсутності свого
представника.

Третя особа, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, в судовому засіданні
вважав зустрічний позов таким, що не
підлягає задоволенню. Зазначив, що при
нотаріальному посвідченні Договору
іпотеки ним було дотримано всіх вимог
чинного законодавства, позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 надав
документи, які підтверджували належним
чином, що предмет іпотеки не є спільним
майном подружжя, а укладення договору
не призведе до порушень прав інших
осіб.

Третя особа, Орган опіки та піклування
у Голосіївському районі в м. Києві
державної адміністрації, свого
представника в судове засідання не
забезпечив. В наданих раніше
поясненнях зазначив, що просить
прийняти рішення з першочерговим
врахуванням інтересів дитини, на
підставі положень ЗУ «про охорону
дитинства» та Сімейного кодексу
України.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що первісний
позов підлягає задоволенню повністю,
зустрічний позов задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК
України договір є
обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Судом достовірно встановлено, що 17.07.2012
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
Договір позики, який нотаріально
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстровано за №1785.

Згідно п.5.1.1 Договору передбачено, що
виконання позичальником зобов'язань за
Договором забезпечується іпотекою
нерухомого майна, зокрема і житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п.6.2 Договору, у випадку,
якщо позичальник не поверне позичені
грошові кошти у встановлений графіком
строк, позикодавець вправі стягнути
заборгованість в безспірному порядку.

З метою забезпечення виконання
Договору позики від 17.07.2012 року, 17.07.2012
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
Договір іпотеки, який нотаріально
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстровано за №1787,
1788, 1789.

Згідно п.1.3 Договору іпотеки, предметом
іпотеки виступає належне ОСОБА_2 майно,
зокрема і житловий будинок за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно п.2.1.1 іпотекодавець підтвердив,
що предмет іпотеки є його власністю, і
на нього можу бути звернено стягнення
іпотекодержателем без жодних обмежень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

В зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за договором позики з боку
ОСОБА_5, 16.08.2013 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
вчинено виконавчий напис, яким
запропоновано звернути стягнення на
майно боржника, зокрема і житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей.
Виселення проводиться у порядку,
встановленому законом.

Згідно ч.2 вказаної статті, після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають у
ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора або нового власника цього
жилого приміщення добровільно
звільнити його протягом одного місяця
з дня отримання цієї вимоги. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) чи іншої особи, повернення
якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення, є
підставою для надання цим громадянам
жилих приміщень з фондів до ст. 132-2
цього Кодексу. Відсутність жилих
приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання або відмова у
їх наданні з підстав, встановлених ст.
132-2 цього Кодексу, не тягне припинення
виселення громадянина з жилого
приміщення, яке є предметом іпотеки, у
порядку, встановленому частиною
третьою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.11.2013 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 вимогу про знаття з реєстрації
та виселення, в строк до 25.12.2013 року.

Як вбачається з копії повідомлення про
вручення поштового відправлення,
вказану вимогу відповідач ОСОБА_2
отримав 23.11.2013 року.

Водночас, у вказаний в вимозі строк
відповідачі дій, спрямованих на
виселення з житлового приміщення, не
вчинили.

Таким чином, вбачається, що проживання
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
житловому приміщенні, яке є предметом
іпотеки, перешкоджає праву ОСОБА_1 на
задоволення своїх вимог за договором
позики за рахунок вказаного майна,
таким чином, наявні визначені
законодавством підстави для виселення
вказаних осіб з будинку за адресою
АДРЕСА_1.

Стосовно вимоги щодо знаття ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстрації за адресою
АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Як вбачається з Довідки Форма №3 від
11.10.2013 року за вих. №4391, наданої
Комунальним підприємством «ЖЕО-11
Голосіївського району», в будинку за
адресою АДРЕСА_1 зареєстровано одну
особу - неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дата реєстрації - 18.06.2013
року.

Ст. 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» встановлено, що
реєстрація - це внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесенням цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється також на підставі
судового рішення, яке набрало законної
сили, про виселення.

В судовому засіданні представник
позивача зазначив, що відповідачі не
проживають за адресою АДРЕСА_1.
Водночас, оскільки в будинку
зареєстровано неповнолітнього,
вказане призводить до складнощів при
реалізації ОСОБА_1 своїх прав.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про
наявність підстав для виселення
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
будинку за адресою АДРЕСА_1, а вимога
про знаття особи з реєстраційного
обліку за вказаною адресою є похідною
від вищевказаної вимоги, наявні
підстави для її задоволення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання та місця
перебування осіб здійснюється органом
реєстрації.

Відповідно до п. 1.3 Порядку реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого Наказом Міністерства
внутрішній справ України від 22.11.2012
року за №1077 та зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 18.12.2012
року за № 2109/22421, реєстрація/зняття з
реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(далі - ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (далі -
територіальний підрозділ ДМС України).

Таким чином, суд вважає за доцільне
задовольнити позовну вимогу щодо
зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку
шляхом зобов'язання
Голосіївського районного відділу
ГУДМС у м. Києві зняти останнього з
реєстрації за адресою: м. Київ, вулиця
Борова , 35 у м. Києві.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
підлягає стягнення сума сплаченого
судового збору.

Стосовно вимог зустрічного позову суд
зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
як на основну підставу для визнання
недійсним Договору іпотеки від 17.07.2012
року посилається на те, що в будинку за
адресою АДРЕСА_1, зареєстрований його
неповнолітній син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, при укладені Договору
іпотеки необхідно було отримати дозвіл
відповідного Органу опіки та
піклування, а при посвідченні договору
нотаріус повинен був пересвідчитися у
відсутності прав у неповнолітніх дітей
на користування предметом іпотеки.

Разом з тим, суд не приймає вказані
посилання до уваги з наступних підстав.

Як вбачається з наданої позивачем за
зустрічним позовом Довідки Форма №3
від 11.10.2013 року за вих. №4391, в будинку за
адресою АДРЕСА_1 дійсно зареєстрований
неповнолітній син позивача за
заутсріним позовом ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дата проведення
реєстрації - 18.06.2013 року.

Водночас, Договір іпотеки, який
слугував підставою для вчинення
виконавчого напису було укладено 17.07.2012
року, таким чином, на момент укладення
Договору ОСОБА_2 не був зареєстрований
в вказаному будинку, таким чином,
дозвіл Органу опіки та піклування на
укладення договору не вимагався.

Відповідно до п.44 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», Будь-які дії,
вчинені без згоди іпотекодержателя
після укладення договору іпотеки
(наприклад, реєстрація неповнолітньої
дитини в житловому будинку, народження
дитини після укладення договору
іпотеки) не є підставою для визнання
такого договору недійсним із підстави
невиконання вимог закону про отримання
згоди органу опіки та піклування.

За таких обставин, суд не приймає
зазначене послання позивача за
зустрічним позовом як підставу для
визнання Договору іпотеки недійним.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК
України доказами є будь які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позивачем за зустрічним позовом не
доведено належним чином наявність
підстав для визнання недійсним
Договору іпотеки, з огляду на що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України, ст.
7, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, с
3, 6, 7 ЗУ «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст.ст. 10,11,60,88,208, 213,218, 224-228 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Голосіївського районного відділу ГУ
ДМС у м. Києві, третя особа: орган опіки
та піклування у Голосіївському районі
в м. Києві державної адміністрації про
зняття з реєстрації та виселення -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
і.п.н. НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
будинку АДРЕСА_1, який розташований на
земельній ділянці площею 0,1000 га
кадастровий номер :90:072:0129, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Голосіївський
районний відділ ГУДМС у м. Києві зняти
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованого: АДРЕСА_2
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
і.п.н.НОМЕР_2, зареєстрованої: АДРЕСА_3,
судовий збір у розмірі 229 грн. 41 коп..

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3
до ОСОБА_1, треті особи: Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, орган
опіки і піклування Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації про визнання договору
іпотеки недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а сторонами, які не
були присутні при проголошенні рішення
суду - протягом десяти днів з дня
отримання його копії до Апеляційного
суду м. Києва через Голосіївський
районний суд м. Києва.

Суддя:
Антонова Н.В.