22-ц/772/3753/2014Головуючий в суді першої
інстанції Іщук Т. П. Доповідач Медяний
У Х В А Л А

Апеляційного суду Вінницької
області

від "22" грудня 2014 р.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого судді: Медяного В.М.,

суддів: Пащенко Л.В., Жданкіна В.В.,

при секретарі: Агеєвій Г.В.,

за участю: державного виконавця Косюк
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
справу за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції Косюк
Олени Миколаївни, за участю ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_3,

за апеляційною скаргою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції Косюк
Олени Миколаївни на ухвалу Вінницького
міського суду Вінницької області від 11
листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції Косюк
О.М., за участю ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулася до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3

Посилається на те, що на примусовому
виконанні у відділі державної
виконавчої служби знаходиться
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №2-195 виданого
Вінницьким районним судом, згідно про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліментів на утримання сина ОСОБА_5, 2002
р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів
його заробітку, але не менше
неоподаткованого мінімуму доходів
громадяни, починаючи з 03.02.004 року і до
повноліття дитини.

22.09.2006 року державним виконавцем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та направлено
боржнику ОСОБА_3 для виконання.

В ході здійснення виконавчого
провадження було встановлено, що
боржник аліменти сплачує не в повному
обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.10.2014
року у нього утворилася заборгованість
в розмірі 25 148,50 грн. Відповідально до
відповіді ДМСУ у Вінницькій області
ОСОБА_3 документується паспортом
громадянина України для виїзду за
кордон к.НОМЕР_1, НОМЕР_2, 11.05.2010 р. і
дійсний до 11.05.2020 р.

Згідно відповідей з установ, що
реєструють право власності та акта
державного виконавця майно у боржника
в рахунок погашення заборгованості
відсутнє. Також станом на 24.10.2014 року
заходи щодо погашення заборгованості
боржником не вжито, тому державний
виконавець вважає, що у разі виїзду
ОСОБА_3 за кордон буде не можливим або
ускладненим виконати рішення суду щодо
до сплати боргу.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 листопада 2014
року відмовлено в задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11).

В апеляційній скарзі скаржник -
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції Косюк О.М. просить ухвалу суду
першої інстанції від 11 листопада 2014
року скасувати та постановити нову
ухвалу, якою подання державного
виконавця задовольнити. Посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального права (а.с.13).

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення державного
виконавця Косюк О.М., яка повністю
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а ухвала суду
від 11 листопада 2014 року скасуванню з
передачею даного питання на новий
розгляд до суду першої інстанції,
оскільки останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Відмовляючи в задоволенні подання
державного виконавця щодо обмеження у
праві виїзду за межі України відносно
боржника ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що в матеріалах подання
відсутні будь-які відомості, що боржник
умисно ухиляється від виконання
покладених на нього рішенням суду та чи
взагалі він був повідомлений про
відкриття виконавчого провадження.

Місцевим судом було звернуто увагу на
те, що тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України боржника судом
можливе лише при встановленні умислу
боржника на злісне ухилення від
виконання ним свого обов'язку. Тобто
законом передбачені юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання, тобто за будь-які
свідомі діяння боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини. Однак, доказів щодо цього
суду надано не було.

Також місцевий суд виходив з того, що
довідка про наявність заборгованості
боржника та наявність у нього
закордонного паспорта не засвідчує
того факту, що боржник умисно
ухиляється від виконання рішення суду
та може виїхати за межі України, не
виконавши вказане зобов'язання. До
матеріалів даного подання було додано
лише копію виконавчого документу,
докази відкриття по ньому виконавчого
провадження, акт разового виходу
державного виконавця за місцем
реєстрації боржника та докази
часткової перевірки його майнового
стану. Будь-яких належних доказів щодо
ухилення боржником від виконання
рішення суду заявником суду надано не
надано, в тому числі і повідомлення
боржника про відкриття провадження з
примусового виконання виконавчого
листа, викликів його до державного
виконавця, систематичної неявки
боржника за даними викликами. При
цьому, державний виконавець не
скористався своїм правом надати в
судовому засіданні наявні у нього
можливі докази. Тому, місцевий суд
прийшов до висновку, що достатніх
підстав для прийняття рішення щодо
тимчасового обмеження в правах,
передбачених ст.33 Конституції України
боржника ОСОБА_3 не має.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитися
повністю не може та вважає його
передчасним з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон, наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

На момент звернення до суду з поданням,
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим, про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч.6
ст.12 Закону України «Про виконавче
провадження» №606-XIV, зокрема, утримання
від вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною. На
здійснення цих прав не може бути
встановлено жодних обмежень, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника-фізичної
особи або керівника боржника-юридичної
особи у праві виїзду за межі України
при виконанні судових рішень та рішень
органів (посадових осіб) вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця,
погодженим з начальником державної
виконавчої служби.

Частиною 2 статті 377-1 ЦПК України
визначено, що суд негайно розглядає
подання, зазначене в частині першій
цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Тому у зв'язку із необхідністю
оперативного розгляду подання суб'єкт
його внесення може бути повідомлений
про час і місце розгляду в порядку,
передбаченому ч.6 ст.74 ЦПК України.

Так, неявка державного виконавця не
перешкоджає розгляду подання. Однак,
під час звернення до суду з поданням
про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України доцільно зобов'язувати
державного виконавця здійснити та
подати до суду опис документів
виконавчого провадження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали від 11
листопада 2014 року вбачається, що
місцевий суд на зазначене уваги не
звернув та передчасно, без належного
з'ясування фактичних обставин, що
підлягають перевірці, відмовив в
задоволенні подання державного
виконавця щодо обмеження у праві
виїзду за межі України боржника,
оскільки саме державний виконавець
зобов'язаний довести суду з наданням
відповідних матеріалів виконавчого
провадження необхідність обмеження
конституційного права боржника у
виконавчому провадженні.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Основним Законом України передбачено,
що "судочинство визначається виключно
законами України" (п.14 ч.1 ст.92), "судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України" (ч. 5 ст. 124).

Однак, суд першої інстанції
вищезазначені норми Закону не
врахував, у зв'язку з чим, вказана
ухвала суду постановлена з порушенням
норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

За таких обставин, ухвала суду першої
інстанції є передчасною, постановлена
з порушенням норм процесуального
права, а тому залишатись в силі не може
та підлягає скасуванню з передачею
даного питання на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст.3, 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції Косюк
Олени Миколаївни задовольнити
частково.

Ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 листопада 2014
року скасувати тапередати дане питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий: підпис. В.М.
Медяний

Судді: підписи Л.В.
Пащенко

В.В. Жданкін

Згідно з оригіналом.

Суддя: В.М. Медяний