Справа № 381/2239/14 Головуючий у І
інстанції Зуй Т. С. Провадження №
22-ц/780/6834/14 Доповідач у 2
інстанції КулішенкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Кашперської Т.Ц.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 20 жовтня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: приватний нотаріус Фастівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання договору дарування
квартири недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом ОСОБА_2, третя особа:
приватний нотаріус Фастівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання договору дарування
квартири недійсним, посилаючись на те,
що 02 грудня 2011 року приватним
нотаріусом ОСОБА_3 посвідчено договір
дарування, від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ОСОБА_2. Позивач вважає, що
правочин вчинений під впливом тяжких
обставин дарувальників, а також тяжкої
хвороби та похилого віку.

Просив суд визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 20 жовтня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, що були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції,
син позивача - ОСОБА_6 інвалід з
дитинства. Рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 11 січня 2013 року ОСОБА_6 визнаний
недієздатним і його опікуном
призначений ОСОБА_1,оскільки мати
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення
набрало законної сили.

Згідно договору дарування від 02 грудня
2011 року, посвідченого приватним
нотаріусом Фастівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 подарували ОСОБА_2 належну їм на
праві власності квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

В розумінні ст. 357 ЦК України квартира
перебувала у власності трьох осіб, як
спільна часткова власність, а відтак
частки їх вважаються рівними, тому
кожен з співвласників міг
розпорядитися лише 13 частиною
квартири.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду від 01.07.2013 року договір дарування
визнано частково недійсним, який
укладено від імені ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2 з моменту вчинення.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарувальники ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно матеріалів цивільної справи за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання
частково недійсним договору дарування
квартири, за результатами розгляду
якої ухвалено рішення Фастівського
міськрайонного суду від 20.08.2013 року,
яким відмовлено у позові ОСОБА_7 до
ОСОБА_2 про визнання частково недійсним
договору дарування квартири. Рішення
набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ст.233 ЦК України правочин,
який вчинено особою під впливом тяжкої
для неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, може бути визнаний судом
недійсним незалежно від того, хто був
ініціатором такого правочину.

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ
№9 від 06.11.2008 року Правочин може бути
визнаний судом недійсним на підставі
статті 233 ЦК ( 435-15 ), якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.
Особа (фізична чи юридична) має вчиняти
такий правочин добровільно, без
наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

При вчиненні такого правочину, сторона,
яка відчужує майно, повинна
усвідомлювати, що вчиняє його на вкрай
невигідних умовах, але вимушена це
зробити під впливом тяжкої обставини.

Збігом тяжких обставин слід вважати
такий майновий або особистий стан
громадянина чи його близьких (крайня
нужденність, хвороба і т.ін.) які
примусили укласти угоду на вкрай
невигідних для нього умовах. Крім того
довести факт збігу тяжких для сторони
обставин і наявності їх
безпосереднього зв'язку з
волевиявленням сторони укласти угоду
на вкрай невигідних для неї умовах.

Даючи оцінку всім доказам і
встановленим фактам, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
недоведеність позовних вимог, оскільки
позивачем не доведено того факту, що
правочин вчинено під впливом тяжких
обставин і на вкрай невигідних умовах.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303
ЦПК України, колегія суддів вважає
рішення законним та обґрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
та таким, що відповідає фактичним
обставинам справи, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 20 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: