Справа № 369/6209/14-ц
Провадження №2/369/4785/14
РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Ткаченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ
частки із спільної часткової
власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
даним позовом, посилаючись на те, що на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом вона отримала у
приватну власність ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Іншим співвласником квартири є її брат
ОСОБА_2, якому на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом також
належить ? частини квартири.

Згідно технічного паспорту квартира
складається з наступних кімнат:
кімната 1 - загальна площа 10,6 кв.м.,
кімната 2 - загальна площа 1,81 кв.м.,
кімната 3 - загальна площа 3,9 кв.м.,
кімната 4 - загальна площа 11,7 кв.м.,
кімната 5 - загальна площа 22,3 кв.м.,
кімната 6 - загальна площа 25,3 кв.м.
Загальна площа квартири складає 77,1
кв.м., житлова площа - 48,6 кв.м.

Відповідач не погодився на
добровільний поділ квартири та на
укладення договору про виділ у натурі
частки з нерухомого спільного майна.

Тому просила виділити її частку в
натурі зі спільної часткової власності
на спірну квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, у вигляді кімнати 6
площею 25,3 кв.м. та кімнати 4 площею 11,7
кв.м. Припинити право спільної
часткової власності на спірну
квартиру. Стягнути із відповідача
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач та його представник заявили
відвід головуючій по справі, після
вирішення якого , не з»явилися в судове
засідання.

Суд, вислухавши осіб, які приймають
участь у розгляді справи, вивчивши
матеріали справи, у позові відмовляє з
наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
державним нотаріусом Яхно М.Є, отримала
у приватну власність ? частину спірної
квартири, іншим співвласником спірної
квартири є відповідач - її брат, якому
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом також належить ?
частини квартири.

Згідно технічного паспорту квартира
складається з наступних кімнат:
кімната 1 - загальна площа 10,6 кв.м.,
кімната 2 - загальна площа 1,81 кв.м.,
кімната 3 - загальна площа 3,9 кв.м.,
кімната 4 - загальна площа 11,7 кв.м.,
кімната 5 - загальна площа 22,3 кв.м.,
кімната 6 - загальна площа 25,3 кв.м.
Загальна площа квартири складає 77,1
кв.м., житлова площа - 48,6 кв.м.

Відповідно до Висновку №14169 судової
будівельно-технічної експертизи від
03.10.2014, проведеної експертом Київського
експертно-дослідного центру існує
технічна можливість відповідно до
вимог нормативно-правових актів в
галузі будівництва виділити частку
позивачці в натурі зі спільної
часткової власності на спірну
квартируу вигляді кімнати 6 площею 25,3
кв.м. та кімнати 4 площею 11,7 кв.м.

Згідно вищезазначеного висновку
експерта дійсна (ринкова) вартість
квартири АДРЕСА_1 в цінах на час
складання висновку становить 547 641
гривень. Дійсна вартість кожної ?
частки квартири становить 273 821 грн.

При виділенні приміщень за можливим
варіантом розділу необхідно виконати
перепланування та переобладнання
існуючих приміщень і виконати такі
ремонтно-будівельні роботи:-
облаштувати кухню в віранді не менше 7
кв.м.;- облаштувати передпокій площа не
визначається;- облаштувати ванну не
менше 3,3 кв.м., туалет не менше 1,2 кв.м., чи
суміщений саніузол не менше 3,8 кв.м.;-
облаштувати коридор площа не
визначається, шириною не менше 1,1 м.

Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК
України та ч. 1 ст. 86 ЗК України, є
спільною частковою власністю.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюванних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист
прав людини та основних свобод кожна
фізична та юридична особа має право
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений свого майна інакше як
в інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватись і розпоряджатись своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності в натурі або його
поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК
України.

За відсутності згоди співвласників про
поділ спільного майна це питання
вирішується судом.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК
України та роз'яснень, викладених у п.п.
6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності на житловий
будинок» виділ частки в натурі (поділ
будинку) може мати місце за наявності
технічної можливості виділення кожній
із сторін відокремленої частини
будинку із самостійним виходом
(квартири), яка відповідає розміру їх
часток у приватній власності або
наявності технічної можливості
переобладнання будинку в ізольовані
квартири.

Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності на жилий будинок»
судам роз'яснено, що в спорах про поділ
будинку в натурі учасникам спільної
часткової власності на будинок може
бути виділено відокремлену частину
будинку, яка відповідає розміру їх
часток у праві власності. У тих
випадках, коли для поділу необхідне
переобладнання та перепланування
будинку, він проводиться при наявності
дозволу на це виконкому місцевої ради
(ст. 152 ЖК УРСР).

Отже при поділі житлового будинку в
натурі у разі необхідності його
переобладнання та перепланування
необхідний дозвіл виконкому місцевої
ради та повинні бути надані відповідні
висновки: технічний висновок про
відповідність перепланування
будівельним нормам і правилам,
висновок про відповідність
перепланування
санітарно-епідеміологічним вимогам,
пропонованим до будинків і приміщень, і
правилам пожежної безпеки. Залежно від
обставин справи підлягають поданню
висновки і інших служб, зокрема
погодження для встановлення
відокремленого газо,- водо,- та
енергопостачання. Саме ці висновки на
час ухвалення рішення суду повинні
давати можливість суду поділити
житловий будинок у натурі.

Суд при вирішенні вимог про виділ в
натурі частки із майна звертався у
відділ містобудування та архітектури,
головного лікаря санепідемстанції
Києво-Святошинського району,
начальника пожежної інспекції
Києво-Святошинського району,
начальника управління газового
господарства Києво-Святошинського
району із проханням погодження
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 03 жовтня 2014 року при
цьому кожна із служб визначила
спеціальні передумови розподілу
спірної квартири на дві , влаштування
відокремлених інженерних мереж для
кожної окремої квартири; обладнання
каналізування , тепло забезпечення ,
реконструкції системи газопостачання ,
встановлення окремих вузлів газу для
кожної квартири , виконання необхідних
переобладнань квартири, пов»язаних з
її розподілом, за умови розподілу
земельної ділянки між співвласниками .

Виконавчий комітет Боярської міської
ради Києво-Святошинського району
Київської області з приводу погодження
висновку судової будівельно-технічної
експертизи своїм рішенням від 09 грудня
2014 року вирішив погодити висновок
експерта № 14169 за результатами
проведення судової
будівельно-технічної експертизи, проте
не надав дозволу на переобладнання та
перепланування квартири.

Як вбачається з висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
03.10.2014 № 14169 технічна можливість є
виділення частки в натурі спірної
квартири власникам її за умови
отримання дозвільної та погодженої
усіма інстанціями
(архітектурно-будівельних , санітарних
протипожежних та інших вимог)
документації відповідно до
законодавства на перепланування
квартири .

А згідно рішень відповідних органів,
поділ спірної квартири можливий за
певних умов, що виключає задоволення
позову.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Аналізуючи вище перелічені правові
норми та рекомендації Верховного суду
України в розрізі наданих суду
матеріалів, суд вважає, що перше, що
повинен був довести суду представник
позивача, це наявність прав, свобод чи
інтересів позивача,які були порушені,
невизнані чи оспорені відповідачем.

Проте, з огляду на наявні в справі
матеріали, представник позивача не
довів факту наявності порушення права
та законних інтересів позивача, не
доведено факту протиправної поведінки
відповідача, та причинний зв»язок з
можливим порушенням прав та законних
інтересів позивача, про що зазначено
вище, не довів тих обставин на які
посилався як на підставу позовних
вимог, не надав докази в обґрунтування
своїх вимог, не спростував висновки
відповідних служб, які надавалися у
зв»язку з розподілом спірної квартири,
також висновок експертизи, що є його
обов»язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК
України . При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу ,
роз»яснював представнику позивача
його права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

За правилами ст. 88 ЦПК України судові
витрати суд покладає на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 183, 356, 358, 364 ЦК України, ст. 152 ЖК
України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 3-я особа яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору виконавчий комітет
Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про виділ частки із спільної
часткової власності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя: