Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"03" грудня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі
Ксєломєнос О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Маріупольської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом, в обґрунтування якого
вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла
ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася
спадщина, до складу якої, серед іншого
майна, увійшла квартира, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1. Це майно належало
померлій на підставі рішення
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя від 11 липня 2001 року. Згідно
заповіту, складеного 27 листопада 2012
року, посвідченого приватним
нотаріусом Маріупольського міського
нотаріального округу Донецької
області, ОСОБА_4 за реєстровим номером
4351, ОСОБА_3 заповіла йому усе своє майно,
що буде належати її на день смерті, де б
воно не було і з чого б воно не
складалось. Окрім нього, немає інших
спадкоємців ані за законом, ані за
заповітом, ані тих, які мали б право на
обов'язкову частку у спадщині. Як
спадкоємець за заповітом, він прийняв
спадщину шляхом подачі нотаріусу
відповідної заяви. Але, через відмову
нотаріуса, він позбавлений можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Свою
відмову нотаріус вмотивував тим, що з
наявних у нотаріальній справі
документів на спадкову квартиру
випливає, що вона є не відокремленим
об'єктом нерухомого майна, як зазначено
в технічному паспорті, а є складовою
частиною загального будинку, в якому
складає 6/100 частини. Просив визнати за
ним право власності на квартиру
АДРЕСА_1, в цілому, як окремий об'єкт
нерухомого майна, в порядку
спадкування за заповітом після ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, підтримав
вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача
Маріупольської міської ради в судове
засідання не з'явився. Про причину
неявки суду не повідомив. Про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Суд вважає доцільним ухвалити заочне
рішення, оскільки відповідно до статті
224 Цивільного процесуального кодексу
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло повідомлення про причини
неявки або якщо зазначені причини
визнані неповажними, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали,
оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, дійшов
висновку про те, що позов знайшов своє
підтвердження представленими доказами
і підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, виданого 17 вересня 2013 року,
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Акт
смерті зареєстровано Іллічівським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області 17 вересня
2013 року за актовим записом № 1073.

Рішенням Іллічівського районного суду
міста Маріуполя від 11 липня 2001 року по
справі № 2-1879/2001, яке набрало законної
сили 13 серпня 2001 року за ОСОБА_3 визнано
право власності на 6/100 частин будинку
АДРЕСА_1. Це судове рішення
зареєстроване Маріупольським бюро
технічної інвентаризації 05 жовтня 2001
року за реєстраційним номером 36862.

Отже, до складу спадщини, що відкрилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 року зі смертю ОСОБА_3
увійшла квартира АДРЕСА_1, яка складає
6/100 частин в загальному будинку.

Відповідно до статті 1216 Цивільного
кодексу України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 Цивільного
кодексу України, до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно заповіту, складеного 27
листопада 2012 року, посвідченого
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу
Донецької області, ОСОБА_4 за
реєстровим номером 4351, ОСОБА_3 заповіла
ОСОБА_1 усе своє майно, що буде належати
їй на день смерті, де б воно не було і з
чого б воно не складалось.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за
заповітом після ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 05 грудня
2014 року № 2345/02-31, ОСОБА_1 відмовлено в
видачі свідоцтва про право на спадщину
на квартиру АДРЕСА_1 після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, оскільки, на
підставі наданих спадкоємцем
документів неможливо встановити вид
об'єкту цивільних справ - це квартира чи
частка житлового будинку. Також із цієї
постанови вбачається, що ОСОБА_1, як
спадкоємець за заповітом, своєчасно
звернувся до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини.

Враховуючи наведені докази, судом
встановлено, що після ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року спадщину у вигляді
квартири АДРЕСА_1, прийняв ОСОБА_1.

Згідно технічного паспорту, квартира
АДРЕСА_1 складається з двох кімнат
житловою площею 32,0 кв.м., у тому числі 1-а
кімната 17,1 кв.м., 2-а кімната 14,9 кв.м.,
кухні площею 6,4 кв.м., сполученого
санвузлу площею 5,0 кв.м., тамбуру площею
2,9 кв.м. Загальна площа квартири 48,2 кв.м.
Квартира має окремий вхід.

Отже, до складу квартири входять усі
елементи, які можуть забезпечити
володіння та користування цим житлом,
як окремим об'єктом нерухомого майна,
незалежно від третіх осіб.

Згідно частини 5 статті 1268 Цивільного
кодексу України, незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини

Отже, спадкове майно у вигляді квартири
АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2
року - часу смерті спадкодавця ОСОБА_3.

Відповідно до частини 1 статті 328
Цивільного кодексу України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

За таких обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивача, визнавши
право власності за ним, після ОСОБА_3 в
порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 130, 174, 209, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 328, 1218, 1261, 1268 ЦК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 48,2 кв.м., яка
складається з двох кімнат житловою
площею 32,0 кв.м., у тому числі 1-а кімната
17,1 кв.м., 2-а кімната 14,9 кв.м., кухні
площею 6,4 кв.м., сполученого санвузлу
площею 5,0 кв.м., тамбуру площею 2,9 кв.м., в
цілому, як окремий об'єкт нерухомого
майна, в порядку спадкування за
заповітом після ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його прийняв, за письмовою заявою
відповідача.

Заява про перегляд рішення може бути
подана відповідачем протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Позивачем на рішення може бути подана
апеляція в Апеляційний суд Донецької
області через Іллічівський райсуд м.
Маріуполя протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко