04.11.2014 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні квартирою та
зобов'язання вчинити певні дії,
Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні квартирою та зобов'язання
В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначила, що вона є власницею АДРЕСА_1.
? частини квартири належить їй на
підставі свідоцтва про право власності
за договором довічного утримання після
смерті ОСОБА_3, а інша частина на
підставі договору довічного утримання
від 04.04.2001 року укладеного з
відповідачем. Відповідач
зареєстрований та фактично мешкає у
вказаній квартирі. Вона, як сторона за
договором довічного утримання
добросовісно виконувала покладені на
неї обов'язки. Взимку 2014 року, для неї
було несподіванкою та прикрістю
отримати з суду позовну заяву про
розірвання договору довічного
утримання. На сьогодні договір
довічного утримання не розірвано.
Після отримання документів з суду,
відповідач спілкувався з нею, а згодом
почав перешкоджати їй виконувати умови
договору не надаючи їй доступ до
квартири. Він став забороняти їй
приходити до нього, прибирати у
квартирі, перевіряти справність
комунікаційних систем. Також вона
постійно хвилюється за стан його
здоров'я, оскільки він людина похилого
віку та інколи забуває вимикати газ чи
воду. Окрім того, він, в присутності
свідків, відмовлявся її не лише
впускати до квартири, а й надати ключі
від неї. Її намагання примиритися і
вирішити питання мирним шляхом були
марними. Вважала, що відповідач порушує
її право на володіння, користування
квартирою та заважає виконувати
покладені на неї обов'язки як на
Представник позивачки в судове
засідання не з'явилася, надала заяву, в
якій позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила їх
задовольнити та розглядати справу за
Належним чином повідомлений
відповідач ОСОБА_2 повторно в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки не повідомив, заяв про
відкладення розгляду справи,
заперечень проти позову не подавав.
Відповідно до ст. 6 Європейської
конвенції з прав людини та
основоположних свобод кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд
розглядає справи протягом розумного
У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України
у разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Суд не має відомостей про причину
повторної неявки відповідача ОСОБА_2,
повідомленого належним чином, що дало
підстави вирішити справу на підставі
наявних у ній даних (постановити заочне
рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1
ст. 224 ЦПК України.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть
участь у справі, в судове засідання не
з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного:

Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником АДРЕСА_1.

? частина квартири належить ОСОБА_1 на
підставі права власності за договором
довічного утримання після смерті
ОСОБА_3, а інша частина на підставі
договору довічного утримання від 04.04.2001
року №2-557 укладеного з ОСОБА_2

23.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Московського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області з заявою, в якій
вона просила припинити дії ОСОБА_2, які
порушують її право власності;
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити їй
перешкоди в користуванні майном та
надати йому ключі від АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, яка
на підставі ст.8 цієї Конституції є
нормою прямої дії, кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Право
приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу
України жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено право користування
жилим будинком.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач перешкоджає у користуванні
належній позивачці квартирою, чим
порушує її права, як власника житлового
приміщення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 243,60
грн.

Керуючись ст. ст. 8, 41 Конституції
України, ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст.ст. 15,
16, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
61, 88, 169, 197, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1
ключі від квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
шляхом подання апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий
Задорожна А.М.