Справа № 143/709/14-ц Провадження №
22-ц/772/2955/2014Головуючий в суді першої
інстанції Бойчук О. Г.Категорія 49
Доповідач Медяний В. М.
суду Вінницької області
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:
Головуючого: судді Медяного В.М.,
Суддів : Матківської М.В., Медвецького
при секретарі : Агеєвій Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Погребищенського районного
суду Вінницької області від 09 вересня
2014 року, -

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів.
Посилається на те, що 13.07.2012 року між нею
та ОСОБА_3 було укладено шлюб,
зареєстрований Лівобережним відділом
державної реєстрації шлюбів міста
Києва з державним Центром розвитку
сім`ї, актовий запис №883 від 13.07.2012 року.
Від шлюбу мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_7. На протязі всього
сімейного життя між ними відносини не
склались, мають різні погляди на шлюб,
що поступово призвело до їх повного
припинення. ОСОБА_3 постійно нехтує
сімейними цінностями, з його
ініціативи між ними постійно виникають
сварки, що негативно впливає на його
психологічний стан. Ведення між ними
спільного господарства та сумісне
проживання припинено і подальшого
сенсу підтримувати сімейні відносини
немає.

Посилається на те, що між ними було
узгоджено розмір виплати аліментів на
утримання сина в розмірі 2000 грн. в
місяць, однак, враховуючи підвищення
цін на товари щоденного вжитку, вважає
за необхідне стягувати з відповідача
щомісяця на утримання сина аліменти у
твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн.
Після розірвання шлюбу син залишається
проживати з нею.

Рішенням Погребищенського районного
суду Вінницької області від 09 вересня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено повністю.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2,
зареєстрований Лівобережним відділом
державної реєстрації шлюбів міста
Києва з державним Центром розвитку
сім`ї 13.07.2012 р., актовий запис №883.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_7, у твердій грошовій сумі в
розмірі 3000 грн., починаючи з 16.04.2014 року
і до його повнолітня.

Після розірвання шлюбу місце
проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7,
визначено з матір'ю ОСОБА_2 Рішення в
частині стягнення аліментів за один
місяць звернуто до негайного
виконання. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.
(а.с.23).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції
від 09 вересня 2014 року в частині
стягнення аліментів в твердій грошовій
сумі скасувати та ухвалити нове, яким
стягнути з нього на користь позивача на
утримання сина аліменти в розмірі 30%
від прожиткового мінімуму дитини
відповідного віку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.
Посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині розірвання
шлюбу не оскаржується.

В судове засідання до суду апеляційної
інстанції сторони у справі не
з'явилися, хоча повідомлялися про час і
місце розгляду справи, тому справа
розглянута у їх відсутність, оскільки
згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України це не
перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції підлягає зміні,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Відповідно до ч.1 п.1, 3, 4 ст.309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Апеляційний суд на виконання вимог ст.
303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку, перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Так, судом встановлено, що сторони
відповідно до свідоцтва про шлюб,
виданого 13 липня 2012 року Лівобережним
відділом державної реєстрації шлюбів
міста Києва з державним Центром
розвитку сім`ї серія НОМЕР_1 перебували
у зареєстрованому шлюбі, про що 13.07.2012
року складено відповідний актовий
запис №883.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у них народився син -
ОСОБА_4. Відповідно до свідоцтва про
народження серія НОМЕР_1 виданого
відділом РАЦС Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві 13.11.2012
роком, батьком дитини записано
відповідача у справі ОСОБА_3.

З пояснень наданих позивачем в суді
першої інстанції встановлено, що
малолітній син мешкає разом із нею та
перебуває на її утриманні, оскільки
відповідач матеріальної допомоги у
розмірі відповідно до потреб дитини
добровільно не надає. Син часто хворіє,
потребує особливого догляду. При цьому,
з її слів відповідач працює за
договорами на розборці автомобілів та
має дохід у 2000 доларів США в місяць.

Частиною 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснено, що відповідно до
статей 55, 124 Конституції України та
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України
батьки зобов'язані утримувати дітей до
їх повноліття. Повнолітні діти
зобов'язані піклуватися про своїх
непрацездатних батьків.

Відповідно до роз'яснень викладених в
п.17 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 р. №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», згідно з якими
відсутність домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину є
підставою для звернення до суду з
відповідним позовом того із них, з ким
вона проживає.

Так, згідно ст.180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України, при
визначені розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини та платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
а також інші обставини, що мають
істотне значення.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі. Розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону. Якщо розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, менше мінімального
розміру, передбаченого частиною другою
статті 182 цього Кодексу, то дитині
призначається відповідно до закону
державна допомога в розмірі різниці
між визначеним розміром аліментів і 30
відсотками прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Згідно ч.ч.8, 9 ст.7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім`ї. Сімейні
відносини регулюються на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів
на утримання сина ОСОБА_4 в твердій
грошовій сумі в розмірі 3000 грн., суд
першої інстанції встановив та виходив
з того, що ОСОБА_3

Ухиляється від добровільного
виконання свого обов'язку по утриманню
дитини, чим порушує його право, у
зв'язку з цим належні кошти необхідно
щомісячно стягувати з нього в твердій
грошовій сумі з урахуванням засад
розумності, добросовісності і
справедливості в розмірі 3000 грн.

Проте, колегія суддів не може повністю
погодитись з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки судом
першої інстанції неповно з'ясовані
фактичні обставини справи, які мають
істотне значення для справи в межах
наданих сторонами доказів, не вірно
застосовані норми матеріального права,
а доводи апеляційної скарги дають
підстави вважати, що висновки суду не
повністю відповідають обставинам
справи та дають достатні підстави для
зміни рішення суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Перевіряючи доводи позивача ОСОБА_2
щодо визначення розміру аліментів у
твердій грошовій сумі, суд першої
інстанції належним чином врахував
положення ч.1 ст.184 СК України щодо
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі, як у разі наявності
нерегулярного, мінливого доходу
платника.

Однак, при визначенні розміру
аліментів, суд першої інстанції не в
повній мірі з'ясував та не врахував
обставини, передбачені ст.182 СК України,
які враховуються судом при визначенні
розміру аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» за №5515-VІ від
06.12.2012 року прожитковий мінімум на
дітей віком до 6 років на момент
звернення з позовом до суду з 16.04.2014
року встановлено в розмірі 1032 грн. Отже,
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 складає 309
грн. 60 коп.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3
вбачається, що постійного офіційного
місця роботи він не має, однак не
заперечує щодо стягнення з нього
аліментів на користь позивача на
утримання малолітнього сина в розмірі
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що відповідач являється
працездатною особою молодого віку (1989
р.н.), належних доказів, які б свідчили
про те, що за станом свого здоров'я він
не може працювати, та про наявність на
його утриманні інших осіб відповідач
суду також не надав, а тому має всі
можливості матеріально утримувати
свою малолітню дитину, що є його
обов'язком закріпленим як в
Конституції України, так і Сімейному
кодексі України.

Колегія суддів вважає, що позивачкою в
повній мірі були доведені ті обставини,
що відповідач має мінливий та
нерегулярний дохід, однак обставин, які
б свідчили щодо можливості сплати
відповідачем аліментів на утримання
дитини у твердій грошовій сумі саме в
розмірі 3000 грн. щомісячно належним
чином доведено не було. Посилання
позивачки на те, що відповідач працює
за договорами на розборці автомобілів
та має дохід у 2000 доларів США в місяць,
жодними доказами не підтверджені.

Разом з тим, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги дають
підстави для висновку про те, що при
визначенні розміру аліментів суд
першої інстанції не в повній мірі
з'ясував та не врахував обставини,
передбачені ст.182 СК України, які
враховуються судом при визначенні
розміру аліментів.

Таким чином з урахуванням наведеного,
колегія суддів вважає, що рішення
місцевого суду в частині стягнення
аліментів слід змінити, враховуючи при
цьому встановлений прожитковий
мінімум на дітей віком до 6 років на
момент звернення з позовом до суду з
16.04.2014 року, який дорівнює 1032 грн.,
половина суми з якої складає 516 грн., а
також те, що згідно ст.180 СК України обоє
з батьків зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття, а
сума стягуваних аліментів не може бути
меншою ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 21
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 р. №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» суд, відповідно
до ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснює
сторонам їх відповідальність за
прострочення сплати аліментів.

Також, визначення розміру аліментів у
твердому грошовому розмірі не
позбавляє права як платника так і
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них звернутися до суду з
позовом про зміну розміру аліментів
відповідно до ст.192 СК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.4, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Погребищенського районного
суду Вінницької області від 09 вересня
2014 року в частині стягнення аліментів
змінити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянина України, уродженця і
жителя м. Києва, проживаючого в АДРЕСА_3,
офіційно непрацюючого, на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_2,
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, у твердій
грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот)
гривень щомісячно, з індексацією
відповідно до закону, починаючи від дня
пред'явлення позову, тобто з 16 квітня 2014
року і до досягнення дитиною
повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:підпис.
В.М. Медяний

Судді: підписи.
М.В. Матківська

С.К. Медвецький

Згідно з оригіналом.

Суддя:
В.М. Медяний