Провадження № 2/201/3053/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровськ

У складі:

головуючого-судді - Браги А.В.,

при секретарі - Обоянській М.С.,

за участю представника позивача -
адвоката Опара Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу №
201/12280/14ц за позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про встановлення факту
належності права власності та визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2014 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла позовна заява ОСОБА_2, в якій
позивач просила суд встановити факт
належності ОСОБА_4 права власності на
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, яке складається з:
житлового будинку літ. А-1, з житловою
прибудовою літ. А1-1, прибудовами літ.
А2-1, а-1, а1-1, а2-1, загальною площею 94,1
кв.м., житловою площею 51,5 кв.м.,
вбиральні літ. Б, гаражу літ. В, сараїв
літ. Г, Д, Е, споруди № 1-8; визнати за
ОСОБА_2 право власності на
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, яке
складається з: житлового будинку літ.
А-1, з житловою прибудовою літ. А1-1,
прибудовами літ. А2-1, а-1, а1-1, а2-1,
загальною площею 94,1 кв.м., житловою
площею 51,5 кв.м., вбиральні літ. Б, гаражу
літ. В, сараїв літ. Г, Д, Е, споруди № 1-8 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач послалась на те, що ОСОБА_4 є її
батьком та чоловіком відповідача.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його
смерті відкрилась спадщина на все
належне йому майно. Заповіту за життя
померлий не склав. Відповідно до
технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок від 13
вересня 2014 року батько позивача у 1965
році побудував житловий будинок, а у 1990
році прибудови та інші споруди до нього
по АДРЕСА_1, таким чином, зазначене
домоволодіння в цілому складається з:
житлового будинку літ. А-1, з житловою
прибудовою літ. А1-1, прибудовами літ.
А2-1, а-1, а1-1, а2-1, загальною площею 94,1
кв.м., житловою площею 51,5 кв.м.,
вбиральні літ. Б, гаражу літ. В, сараїв
літ. Г, Д, Е, споруди № 1-8. Після смерті
батька позивач вступила в управління
та володіння спадковим майном, а саме:
проживала з ним на момент його смерті,
поховала його, проживала та проживаю з
родиною у спірному домоволодінні,
користувалась ним, ремонтувала його,
підтримувала у належному стані. Крім
того, у встановлений законом термін
звернулась до Першої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. А отже,
як зазначає позивач, відповідно до
вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), який діяв
на момент виникнення спадкових
правовідносини, позивач прийняла
спадщину після смерті батька. За життя
батько позивача право власності на
зазначений житловий будинок оформити
не встиг, тому ОСОБА_2 була змушена
звернутися з позовом до суду про
встановлення факту належності ОСОБА_4
права власності на зазначений житловий
будинок.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
суд їх задовольнити, з підстав
визначених в позові та обґрунтовуючи
їх доказами, наявними в матеріалах
справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, надала до суду заяву, в якій
просила розглянути справу за її
відсутності, позовні вимоги визнала та
не заперечувала проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази у сукупності з нормами
чинного законодавства України, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_2, батьком
якої є ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, наявним в матеріалах
справи (а.с. 5).

18 жовтня 1980 року було укладено шлюб між
ОСОБА_6 та ОСОБА_2, у зв'язку з чим
прізвище дружини було змінено на
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18
жовтня 1980 року (а.с. 6).

Відповідно до домової книги на
домоволодіння АДРЕСА_1, що була
заведена з 1966 року, ОСОБА_4 записаний як
власник домоволодіння та
зареєстрований за вказаною адресою
(а.с. 70 - 78).

З 28 січня 2003 року за адресою: АДРЕСА_1
зареєстрована ОСОБА_2, що
підтверджується копією паспорту серії
НОМЕР_3, виданого 28 січня 2002 року
Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області (а.с. 17 - 18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4, видане 13 грудня 1999 року
(а.с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_5, видане 26 травня 2005 року
(а.с. 31).

Відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок від 13 вересня 2014 року, виданий
ОСОБА_3, домоволодіння по АДРЕСА_1
складається з: житлового будинку літ.
А-1 (побудовано у 1965 році), з житловою
прибудовою літ. А1-1, прибудовами літ.
А2-1, а-1, а1-1, а2-1, загальною площею 94,1
кв.м., житловою площею 51,5 кв.м.,
вбиральні літ. Б, гаражу літ. В, сараїв
літ. Г, Д, Е, споруди № 1-8
(побудовані у 1990 році) (а.с. 57 - 61).

Згідно висновку про технічний стан
будівельних конструкцій об'єктів
домоволодіння АДРЕСА_1,
виконаний спеціалістами ТОВ «Стеконик,
ЛТД», всі несучі конструкції будівель
та споруд об'єктів домоволодіння
виконані з коефіцієнтом надійності к >
1, забезпечують нормальну експлуатацію
та відповідають загальним будівельним
нормам та правилам. З огляду на що
об'єкти домоволодіння можуть
експлуатуватися відповідно до їх
функціонального призначення (а.с. 42 - 56).

Так, судом була витребувана з Першої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори копія спадкової
справи № 594/2014 після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, з матеріалів якої
вбачається, що 07 листопада 2014 року
ОСОБА_2 звернулась з заявою про видачу
на її ім'я свідоцтва про право на
спадщину за законом, що відкрилась
після смерті її батька ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно
проживав та був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с 29 - 39).

Вчинити нотаріальну дію, а саме видати
на ім'я заявника свідоцтво про право на
спадщину за законом на домоволодіння,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1
нотаріус вважає неможливим, так як
заявник не надала правовстановлюючих
документів щодо належності
спадкодавцю нерухомого майна.

07 жовтня 2014 року постановою державного
нотаріуса Першої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Парусникової - Сімон І.О. було
відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні
нотаріальної дії - видачі свідоцтва про
право на спадщину законом після смерті
батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 40 - 41).

Правовідносини, що виникли між
сторонами по справі врегульовані
Конституцією України, Цивільним
кодексом УРСР (1963 року), Цивільним
кодексом України, та іншими
підзаконними актами.

Оскільки правовідносини щодо
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4
виникли в період 1999 року, тобто, до
набрання законної сили ЦК України 2004
року, вони повинні регулюватись
нормами цивільного законодавства,
діючими на той час, а саме: ЦК УРСР (в
редакції 1963 року).

За ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), діючого на
момент смерті спадкодавця при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

Після смерті батька позивач фактично
вступила в управління та володіння
спадковим майном, а саме: проживала з
ним на момент його смерті та продовжує
проживати з родиною у спірному
домоволодіння, користується ним,
власним коштом здійснює ремонтні
роботи, підтримує у належному стані.
Крім того, у встановлений законом
термін звернулась до Першої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Таким
чином, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР
(1963 року), який діяв на момент
виникнення спадкових правовідносини,
позивач фактично прийняла спадщину
після смерті її батька.

За життя ОСОБА_4 право власності на
зазначений житловий будинок оформити
не встиг, тому позивач фактично
позбавлена в можливості скористатися
своїм законним правом на спадкування
майна після смерті її батька та з
огляду на що остання і звернулася до
суду з даним позовом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК
України у судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Отже, у даному випадку підлягає
встановленню факт належності ОСОБА_4
права власності на зазначений житловий
будинок.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України, єдиним правовим способом
захисту порушених прав є визнання
права власності в порядку спадкування.

З викладеного вбачається, що
позивач є дочкою померлого ОСОБА_4,
фактично прийняла спадщину після його
смерті, інших спадкоємців, які заявили
своє право на спадщину після померлого
немає, відповідач, ОСОБА_3, як дружина
померлого, позовні вимоги визнала в
повному.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті наведених вище норм
цивільного законодавства, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення факту належності права
власності та визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування за законом.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст. 88
ЦПК України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
судові витрати, що складаються з
судового збору, стягнунути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 у сумі 800,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 31, 57 - 61, 88, 128, 157, 174, 212 - 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення факту належності права
власності та визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування за законом у цивільній
справі №201/12280/14ц, - задовольнити.

Встановити факт належності
ОСОБА_4 права власності на
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, яке складається з:
житлового будинку літ.А-1, з житловою
прибудовою літ. А1-1, прибудовами літ.А2-1,
а-1, а1-1, а2-1, загальною площею 94,1 кв.м.,
житловою площею 51,5 кв.м., вбиральні літ.
Б, гаражу літ. В, сараїв літ. Г, Д, Е,
споруди № 1-8.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН № НОМЕР_1) право
власності на домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке
складається з: житлового будинку
літ.А-1, з житловою прибудовою літ. А1-1,
прибудовами літ.А2-1, а-1, а1-1, а2-1,
загальною площею 94,1 кв.м., житловою
площею 51,5 кв.м., вбиральні літ. Б, гаражу
літ. В, сараїв літ. Г, Д, Е, споруди № 1-8 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати, що складаються з
судового збору, у відповідності до
вимог ст. 88 ЦПК України, стягнунути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у сумі
800,00гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а учасниками, які
брали участь у справі, але не були під
час його проголошення у судовому
засіданні на протязі 5-и днів з дня
фактичного отримання рішення, шляхом
подання апеляційної скарги через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя :
А.В.
Брага