Справа № 361/5037/14-ц Головуючий у І
інстанції Маценко Н.П.Провадження №
22-ц/780/6991/14 Доповідач у 2
інстанції ДаценкоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 30 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності на
спадкове майно,

встановила:

У липні 2014 року позивачка звернулася до
суду із зазначеним позовом, в якому
просить визнати за нею право власності
в порядку спадкування за законом на ?
частину земельної ділянки, що
розташована за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 0,0757 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку та господарських споруд,
кадастровий номер :01:004:0025.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її батько ОСОБА_3, після смерті якого
відкрилася спадщина на зазначену
земельну ділянку, що належала
померлому на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
серія ІІІ-КВ № 036792, виданого
Броварською міською радою 22.05.2002 року.

За життя ОСОБА_3 належним йому майном не
розпорядився, спадкоємцями першої
черги за законом до майна померлого
батька є вона та відповідач, який 27
листопада 2012 року звернувся до
Броварської міської державної
нотаріальної контори Київської
області із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину, у зв'язку з чим
була відкрита спадкова справа № 541/2012.

16.04.2013 року вона звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину,
однак у зв'язку з тим, що
правовстановлюючі документи на
спадкове майно знаходяться у
відповідача ОСОБА_1, тому державний
нотаріус Броварської міської
державної нотаріальної контори
Київської області відмовив їй у
вчиненні нотаріальної дії щодо видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на ? частину спадкового майна.

Оскільки ОСОБА_1 відмовляється
надавати оригінал правовстановлюючого
документу для оформлення відповідного
свідоцтва про право на спадщину за
законом, то вона змушена звернутися до
суду за захистом своїх майнових прав.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 30 жовтня 2014
року позов задоволено, визнано за
ОСОБА_2 у порядку спадкування за
законом право власності на ? частину
спірної спадкової земельної ділянки.

На зазначене рішення ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у всіх позовних вимогах,
стягнути з позивачки на його користь
судові витрати за розгляд справи в суді
першої та апеляційної інстанцій.
Посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
інстанції відповідач посилається на
те, що суд вважав встановленими
обставини, що мають значення для
справи, які позивачка не довела, а саме:
судом фактично встановлено обставини
постійного проживання позивача разом
із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, однак в матеріалах справи не
має жодного доказу на підтвердження
зазначених обставин. Тобто, позивачка
не довела свого спільного місця
проживання разом із спадкодавцем та не
довела факту прийняття спадщини за
фактичним набуванням, а також не подала
у визначений шестимісячний строк заяви
про прийняття спадщини та не поновила
строк для прийняття спадщини, що є
предметом спору в даній справі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд дійшов
висновку про доведеність позовних
вимог та їх обґрунтованість, оскільки
при розгляді даної справи безспірно
встановлено, що позивачка є
спадкоємцем за законом до майна
померлого батька ОСОБА_3 і у
визначеному законом порядку прийняла
спадщину після його смерті.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
батько сторін ОСОБА_3, після смерті
якого відкрилася спадщина за законом
на земельну ділянку площею 0,0757 га,
кадастровий номер :01:004:0025, цільове
призначення для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд, яка знаходиться
в АДРЕСА_1 і яка належала спадкодавцю на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю серія
ІІІ-КВ № 036792, виданого Броварською
міською радою 22.05.2002 року.

Встановлено, що спадкоємцями першої
черги за законом є сторони по справі,
які на час відкриття спадщини постійно
проживали разом із спадкодавцем і
протягом строку, встановленого статтею
1270 цього Кодексу, не заявили про
відмову від неї, тому вважаються
такими, що прийняли спадщину
відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК
України.

Дані обставини підтверджуються копією
спадкової справи, з якої убачається, що
вона відкрита 27.11.2012 року на підставі
поданої відповідачем заяви про видачу
свідоцтва про право на спадщину. (а. с.
36-79).

З копії даної спадкової справи також
убачається, що позивачка у квітні 2013
року подала заяву про видачу свідоцтва
про право на спадщину, однак згідно
постанови від 15 травня 2014 року їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на ? частину спірної
земельної ділянки, оскільки у
спадкоємиці відсутній
правовстановлюючий документ на
земельну ділянку та витяг з Державного
земельного кадастру. (а. с. 8, 48, 77).

Встановлено, що державним нотаріусом
Броварської міської державної
нотаріальної контори при прийнятті від
сторін заяви про видачу свідоцтва про
право на спадщину місце відкриття
спадщини встановлено за записами у
будинковій книзі, в якій є відмітка про
місце реєстрації спадкодавця на день
смерті в м. Броварах. Факт прийняття
спадщини встановлено за записами у
будинковій книзі, в якій є відмітка про
місце реєстрації спадкоємця разом із
спадкодавцем на день смерті останнього
в м. Броварах.

Встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 на
день смерті був зареєстрований у
житловому будинку АДРЕСА_1 Згідно
договору дарування частини будинку від
6 лютого 2008 року він подарував 7/10 частин
зазначеного будинку ОСОБА_1

Із копії даного договору дарування
видно, що будинок, частина якого
дарується, є особистою приватною
власністю дарувальника ОСОБА_3,
отриманого ним у спадок на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
10.08.1990 року. (а. с. 37-39, 53-54, 63-64).

Із копії технічного паспорта на
житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого станом на 13.03.2012 року,
вбачається, що 3/10 частин зазначеного
житлового будинку належать позивачці,
а 7/10 його частин належать відповідачу.
(а. с. 154-161).

Встановлено, що позивачка на
підтвердження факту її постійного
проживання разом із спадкодавцем на
час відкриття спадщини надала паспорт,
в якому в графі місце проживання
зазначено, що вона з 15.04.1990 року
зареєстрована в АДРЕСА_1. (а. с. 49).

Як убачається з матеріалів справи,
відповідач не заперечує факт
проживання позивачки в даному
житловому будинку, однак він стверджує,
що будинок розділено на дві квартири і
відповідачка проживає в квартирі № 2.

Доводи апеляційної скарги та надані
відповідачем докази про те, що даний
будинок складається з двох квартир і
позивачка проживає в квартирі №2, а
спадкодавець проживав разом з
відповідачем в квартирі № 1, не
заслуговують на увагу, оскільки
доказів на підтвердження того, що даний
житловий будинок поділений в натурі
між його співвласниками у
встановленому законом порядку,
відповідач суду не надав.

З урахуванням наведеного, оскільки
зазначений будинок АДРЕСА_1 на час
відкриття спадщини не поділений в
натурі між його співвласниками, то
проживання в частині зазначеного
будинку позивачки свідчить про
прийняття нею спадщини у відношенні
спадкодавця, який на день смерті
проживав у цьому будинку, відповідно до
вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
доведеність позовних вимог та їх
обґрунтованість.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду,
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасовано з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від
30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді