31.10.2014 року Зміївський районний суд
Харківської області у складі:
головуючого - Бібіка О.В.,
за участю секретаря - Редіної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Змієві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_8 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння,
У серпні 2014 року позивач звернувся до
суду із зазначеними вимогами мотивуючи
їх тим, що він зі своєю дружиною ОСОБА_3
з 03 червня 2010 року користуються на
підставі довіреності автомобілем ВАЗ
2101, 1970 року випуску, червоного кольору,
кузов № НОМЕР_1, державний
реєстраційний № НОМЕР_2. В кінці серпня
2013 року вказаний автомобіль він
передав у тимчасове користування
своєму зятю, відповідачу у справі,
передавши при цьому технічний паспорт
на автомобіль та ключі від нього. За
умовами усної домовленості відповідач
повинен був повернути автомобіль за
першою вимогою позивача. Відповідач
відмовляється повернути вказану річ
добровільно, а звернення до
працівників міліції результатів не
Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання з»явився, проте, покинув залу
судового розгляду.
Справу розглянуто на підставі ч. 5
ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у
справі доказів з ухваленням заочного
рішення.

Третя особа ОСОБА_8 у судове
засідання не з»явився, 28.08.2014 року до
канцелярії суду надійшла заява, в якій
просив розгляд справи проводити за
його відсутності (а.с. 19)

У судовому засіданні позивач підтримав
пред'явлені вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві..

Третя особа ОСОБА_3 у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
пояснила про те, що її чоловік, позивач
у справі, у серпні 2013 року передав
відповідачу у користування автомобіль.
Це було його особистим бажанням,
оскільки відповідач є чоловіком їхньої
доньки, які проживали на той час разом,
саме для вирішення господарських
проблем чоловік передав автомобіль.

У судовому засіданні допитана у
якості свідка ОСОБА_9. пояснила про те,
що відповідач є її чоловіком. Коли була
вагітна, батько передав йому у
користування автомобіль, щоб чоловік
мав змогу возити її до лікарні. Коли
вона з чоловіком стали проживати
окремо, батько почав вимагати
повернення автомобіля, однак до
теперішнього часу відповідач
автомобіль не повернув.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, допитавши свідка, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов
наступного.

Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами, не
підлягають доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Судом встановлено, що автомобіль ВАЗ -
2101, 1970 року випуску, червоного кольору,
кузов № НОМЕР_1, державний
реєстраційний № НОМЕР_2 на праві
власності, відповідно до свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3, виданого
Мереф»янським МРЕВ при УДАІ УМВС
Харківської області від 07.06.2001 року
належить ОСОБА_8 Власник передав речове
право на вказаний автомобіль до 25 липня
2018 року своїм повіреним ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 на підставі довіреності від
03.06.2010 року, посвідченої приватним
нотаріусом Зміївського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_7 (а.с.6)

Позов про витребування майна з
незаконного володіння є віндикаційним
позовом.

Виходячи з правової природи цього
позову позивач має право витребувати
майно, яке визначено індивідуальними
ознаками та яке він вважає таким, що
належить йому на праві власності або
законного володіння та не може бути
предметом витребування майно, яке не
можливо визначити за індивідуальними
ознаками або яке не є окремою річчю.

Отже, предметом віндикаційного позову
може бути лише окрема річ та майно, яке
визначено індивідуальними ознаками.

Відповідно до ст. 177 ЦК України
об'єктами цивільних прав є речі, у тому
числі гроші та цінні папери, інше
майно, майнові права, результати
робіт, послуги, результати
інтелектуальної, творчої
діяльності, інформація, а також інші
матеріальні і нематеріальні блага.

Річчю, за положеннями ст. 179 ЦК України
є предмет матеріального світу, щодо
якого можуть виникати цивільні права
та обов'язки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України,
посиланням на яку позивач обґрунтовує
свої вимоги в частині витребування
спірного автомобіля, якщо майно за
відплатним договором придбано в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник майна
має право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно,
зокрема, вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі.

Зі змісту наведеної норми закону
вбачається, що віндикація як спосіб
захисту права власності
застосовується, коли власник фактично
позбавлений можливості володіти й
користуватися належним йому майном.

Між тим, пред'являючи дану вимогу
позивач не надав суду жодних доказів,
які б свідчили про наявність підстав
для застосування вищевказаної норми
закону.

У судовому засіданні, за клопотання
позивача, було відтворено аудіо запис
телефонної розмови між свідком ОСОБА_9
та відповідачем ОСОБА_2

Однак, суд не приймає вказаний доказ як
належний, оскільки відповідно до ст. 186
ЦПК України, оголошення і дослідження
змісту особистих телефонних розмов
можливе тільки за згодою осіб,
визначених Цивільним кодексом України.

Зокрема, ст. 270 ЦК України, відносить до
особистих немайнових прав таємницю
листування, телефонних розмов,
телеграфної та іншої кореспонденції.

Отже, досліджуватись вказаний речовий
доказ міг бути тільки за згодою осіб, що
приймали участь у телефонній розмові.
Так як відповідач був відсутній у
судовому засіданні, то і такої згоди не
надавав.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 ЦПК України, з
метою з»ясування відомостей, що
містяться в матеріалах аудіо запису
судом може бути залучено спеціаліста
або призначено експертизу.

Вказане право позивачу було роз»яснено
і натомість позивач клопотання про
призначення відповідної експертизи не
заявив.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України,
речові докази оглядаються судом або
досліджуються ним іншим способом, а
також пред»являються для ознайомлення
особам, які беруть участь у справі , а в
необхідних випадках - також експертам,
спеціалістам і свідкам. Особи, яким
пред»явлено для ознайомлення речові
докази, можуть звернути увагу суду на
ті чи інші обставини, пов»язані з
оглядом. Ці заяви заносяться до журналу
судового засідання.

Згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, суд не приймає вказаний доказ як
належний.

Враховуючи, що позивачем не надано
доказів про протиправне, всупереч його
волі, вибуття із його володіння
автомобіля ВАЗ - 2101, 1970 року випуску,
червоного кольору, кузов № НОМЕР_1,
державний реєстраційний № НОМЕР_2, що
належить йому на підставі речового
права, та заволодіння вказаною річчю
відповідачем, то у суду немає підстав
для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.346, 388 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15,
57, 58, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_8 про витребування автомобіля
ВАЗ-2101, 1970 року випуску, червоного
кольору, кузов № НОМЕР_1, державний
реєстраційний № НОМЕР_2, у ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
О.В.Бібік