Номер провадження 2/754/5020/14
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2014 року Деснянський районний
суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення авансового
платежу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про стягнення авансового
платежу, посилаючись на те, що 17.11.2012р.
між сторонами було укладено договір
№48/09 на виготовлення меблів для
приміщення кухні. В цей же день була
внесена сума авансу у розмірі 10% у сумі
9600грн, відповідно до п.4.5 договору.
30.04.2013р. між сторона було укладено
додаткову угоду до основного договору,
відповідно до умов якого ОСОБА_1
сплатив суму авансу у розмірі 70% від
вартості замовлення на загальну суму
67510,00грн. За умовами Договору ФОП ОСОБА_2
повинен був 02.05.2013р. розпочати
виготовлення продукції та завершити її
виготовлення протягом 60-ти робочих
днів, тобто не пізніше 31.07.2013р. Оскільки
умови Договору на виготовлення меблів
виконані не були, просить задовольнити
позовні вимоги та стягнути 67510,00грн як
авансовий платіж за договором та 8000грн
судових витрат, що пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги і
обґрунтування уточненої позовної
заяви від 16.10.2014р . в повному обсязі та
просив суд позов задовольнити, з
підстав, зазначених в уточненій
позовній заяві, а саме: стягнути
67510,00грн як авансовий платіж за
договором та 8000грн судових витрат, що
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката.

Представник відповідача в
судовому засіданні не визнала позов,
пояснювала, що Святошинським районним
судом міста Києва від 19.11.2013р. було
винесено рішення за аналогічною по
змісту позовною заявою, яким позивачу
ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог
відмовлено. Рішення набрало законної
сили. Також, зазначила, що
Святошинським районним судом м.Києва
було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не
порушував умови договору. Позивачем
ОСОБА_1 не була підписана комп'ютерна
модель замовлення, таким чином саме
позивачем відбулись порушення
договору. Оскільки позивач ОСОБА_1
зловживає правом доступності громадян
до правосуддя, просила відмовити в
повному обсязі.

Вислухавши учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.11.2012р.
між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено
договір № 48/09. За умовами договору ФОП
ОСОБА_2 зобов'язався виготовити для
ОСОБА_1 меблі для кухні, доставити їх та
встановити.

30.04.2013р. між сторонами було
укладено додаткову угоду до договору №
48/09 (488). Згідно п.4.5. додаткової угоди
передплата (аванс) за даним договором
складає 70% від

вартості договору і становить 67510,00грн
та має бути здійснена до 03.05.2013р.
включно.

Пунктом 4.6.1. додаткової угоди
обумовлено, що сума 17360,00грн повинна
бути сплачена ОСОБА_1 до 30.07.2013р.

Позивачем ОСОБА_1 було сплачено ФОП
ОСОБА_2 послуги з виробництва меблів,
згідно договору на суму 9600грн, 40000грн,
12000,00грн та 5910,00грн, що підтверджується
квитанціями від 30.04.2013р. та від 17.11.2012р. і
платіжними дорученнями №105 від 30.04.2013р.
та № 106 від 01.05.2013р.

Відповідно до ст. 4 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
споживачі під час придбання,
замовлення або використання продукції,
яка реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих потреб
мають право на: 1) захист своїх прав
державою; 2) належну якість продукції та
обслуговування; 3) безпеку продукції; 4)
необхідну, доступну, достовірну
та своєчасну інформацію про продукцію,
її кількість, якість, асортимент,
а також про її виробника (виконавця,
продавця); 5) відшкодування
майнової та моральної шкоди,
завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону;6) звернення до
суду та інших уповноважених органів
державної влади за захистом порушених
прав; 7) об'єднання в громадські
організації споживачів (об'єднання
споживачів).

Споживачі також мають
інші права, встановлені законодавством
про захист прав споживачів.

Згідно ст.10 Закону України «Про захист
прав споживачів», споживач має право
відмовитися від договору про виконання
робіт (надання послуг) і вимагати
відшкодування збитків, якщо
виконавець своєчасно не приступив до
виконання зобов'язань за договором або
виконує роботу так повільно, що
закінчити її у визначений строк стає
неможливим.

Якщо під час виконання робіт
(надання послуг) стане очевидним, що
їх не буде виконано з вини виконавця
згідно з умовами договору, споживач
має право призначити виконавцю
відповідний строк для усунення
недоліків, а в разі невиконання цієї
вимоги у визначений строк - розірвати
договір і вимагати відшкодування
збитків або доручити виправлення
недоліків третій особі за рахунок
виконавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк
(термін).

У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, передбачені ст.611 ЦК України,
зокрема: припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Твердження позивача та його
представника, що відповідач ФОП ОСОБА_2
не виконав взяті на себе зобов'язання з
виготовленням продукції і тому
зобов'язаний повернути сплачену суму
авансу, суд оцінює критично, оскільки
як встановлено в судовому засіданні,
Святошинським районним судом міста
Києва від 19.11.2013р. постановлено
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про захист
прав споживачі було відмовлено і
встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не порушено
вимог договору, ОСОБА_1 не здійснено тих
дій, згідно умов договору від 17.11.2012р.,
які б надали можливість ФОП ОСОБА_2
приступити до виконання робіт з
виготовлення продукції. Рішення
набрало законної сили.

Таким чином, вказане рішення набуло
преюдиціального значення і в силу
змісту ст. 61 ЦПК України ці
обставини не потребують доказування.

Крім того, відповідно до п.п. 3.1.4, 8.1
договору продукції (замовлення)
повинна бути виготовлена на протязі 50
робочих днів після підписання
комп'ютерної моделі та сплати 70%
вартості замовлення.

Згідно ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Представником позивача не
надані докази, на підтвердження
зазначених обставин, які викладені
позивачем в позовній заяві та в ході
розгляду справи не підтверджені
належними доказами, про те, що
відповідач порушив умови договору
№48/09 від 17.11.2012р. та умови додаткової
угоди № 48/09 (488) від 30.04.2013р., а навпаки з
досліджених матеріалів справи,
вбачається, що одна із основних вимог
договору, підписання комп'ютерної
моделі, позивачем не була виконана.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не ґрунтуються на
вимогах закону, обставини справи не
підтверджені певними засобами
доказування, тому у задоволенні позову
необхідно відмовити.

Крім того, відповідно до ст. 79 ЦПК
України, передбачено, що витрати на
правову допомогу входять до витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки суд відмовляє в задоволені
позову, у суду не має підстав стягувати
з відповідача на користь позивача
витрати на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про захист прав
споживачів", ст.ст. 526, 530, 611, 629, 901 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
авансового платежу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя
Бабко В.В.