Справа № 203/6603/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року Кіровський районний
суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді -
Казака С.Ю.

при секретарі -
Місюра К.А.

за участю представника позивача
- ОСОБА_1

представника відповідача
- Луценко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 21.08.1996 року
квартира АДРЕСА_1 належала його батькам
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та брату ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його брат
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько
ОСОБА_6 Після смерті останніх його мати
ОСОБА_7 отримала свідоцтва про право на
спадщину на 1/6 та ? частини, що разом
складає ? частину квартири АДРЕСА_1.
Таким чином ОСОБА_7 стала власником
цієї квартири в цілому, прийнявши
спадщину після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_6
на 2/3 частки квартири та 1/3 частка їй
належала згідно свідоцтва про право
власності на житло. ІНФОРМАЦІЯ_3 року
ОСОБА_7 померла та після її смерті
відкрилась спадщина на зазначену
квартиру. За життя, 09.06.2004 року, остання
склала заповіт, за яким заповідала все
своє майно йому (позивачу). Він прийняв
спадщину, подавши заяву про її
прийняття у встановлений законом
строк. Проте, постановою приватного
нотаріуса ОСОБА_5 йому було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину, оскільки за свого життя
ОСОБА_9 не зареєструвала своє право
власності на квартиру. В зв'язку з цим,
позивач просив суд визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
померлої матері ОСОБА_7

В судовому засіданні представник
позивач позов підтримав та,
посилаючись на викладені в ньому
підстави, просив задовольнити останній
в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав та просив
відмовити в його задоволенні.

Від третьої особи надійшла заява про
розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається
та не заперечувалось сторонами, що
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 21.08.1996 року квартира
АДРЕСА_1 належала на праві спільної
часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками, а
ОСОБА_8 рідним братом позивача ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, виданого 14.11.2000 року
Відділом РАГС виконкому Кіровської
районної ради м.Дніпропетровська,
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2, виданого 22.07.2008 року
Відділом реєстрації смерті
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

12.12.2012 року державним нотаріусом
П'ятої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори ОСОБА_7 були
видані свідоцтва про право на спадщину
за законом після померлого ОСОБА_8 на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1 та після
померлого ОСОБА_6 на ? частину вказаної
квартири.

Таким чином, з урахуванням
належної ОСОБА_7 на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 21.08.1996
року 1/3 частини квартири та відповідно
до свідоцтв про право на спадщину за
законом від 12.12.2012 року, ОСОБА_7 набула
право власності на квартиру АДРЕСА_1 в
цілому.

Згідно свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3, виданого 21.02.2014 року
Відділом державної реєстрації смерті
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

За життя, остання склала
заповіт, посвідчений 09.06.2004 року
державним нотаріусом П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, яким заповідала
все своє майно, що буде їй належати на
день смерті, ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_7, позивач, як
спадкоємець за заповітом, 13.05.2014 року
звернувся до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою
про прийняття спадщини після смерті
матері ОСОБА_7, тобто у відповідності до
ст.ст.1268-1270 ЦК України, прийняв
спадщину.

З матеріалів спадкової справи
також вбачається, що по закінченню
встановленого законом шестимісячного
строку для прийняття спадщини, позивач
07.10.2014 року на підставі ст.ст.1296,1297 ЦК
України подав заяву про видачу йому
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом - на квартиру АДРЕСА_1.

Постановою приватного
нотаріуса ОСОБА_5 у видачі такого
свідоцтва на квартиру ОСОБА_3 було
відмовлено, в зв'язку з відсутністю
державної реєстрації права власності
на квартиру за померлим спадкодавцем
ОСОБА_7

Відповідно до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з роз'ясненнями Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.09.2012 року №10-1387/0/4-12 «Про
практику застосування судами при
розгляді справ окремих норм
законодавства про власність та
спадкування», вбачається, що
відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року, державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону, право
власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Таким чином, здійснення державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно в порядку, передбаченому цим
законом, є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення.

Оскільки судом встановлено, що
за життя ОСОБА_7 у передбаченому
законом порядку набула право власності
на квартиру АДРЕСА_1, але державну
реєстрацію права власності проведено
не було, що стало підставою для відмови
нотаріусом позивачу в оформленні права
на спадщину за заповітом, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню та слід визнати за
позивачем право власності на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1
загальною площею приміщень 67,8 кв.м,
загальна площа квартири 64,7 кв.м,
житлова площа 38,9 кв.м, допоміжна площа
25,8 кв.м, площа літніх приміщень 3,1 кв.м, в
порядку спадкування за заповітом після
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В зв'язку з тим, що позивачем не
ставилось питання про стягнення
судових витрат з відповідача, а також
враховуючи характер спірних
правовідносин та підстави
пред'явленого позову, сплачені
позивачем при подачі позову судові
витрати слід покласти на останнього.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст.ст.1217,1218,1268-1270 ЦК України,
ст.ст.10,11,27,31,36,58-60,88, 169,212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради, третя особа - приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею приміщень 67,8
кв.м, загальна площа квартири 64,7 кв.м,
житлова площа 38,9 кв.м, допоміжна площа
25,8 кв.м, площа літніх приміщень 3,1 кв.м, в
порядку спадкування за заповітом після
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнути з територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради на користь ОСОБА_3 судовий
збір в сумі 3654 грн.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
С.Ю. Казак