Ухвала

іменем україни

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євграфової Є.П., Журавель
В.І.,Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

за участю

представника відповідача -

ПАТ «Мегабанк» - Скрипніченко Н.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_7 до Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк»,
треті особи: ОСОБА_8, Виконавчий комітет
Комсомольської районної у м. Херсоні
ради, приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
про визнання іпотечного договору
недійсним, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Мегабанк» на рішення апеляційного
суду Херсонської області від 21 серпня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» звернулося до суду з даним
позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що 20 липня 2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Мегабанк» (далі - ВАТ «Мегабанк»),
правонаступником усіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «Мегабанк» (далі - ПАТ
«Мегабанк»), та його матір'ю ОСОБА_8
укладено кредитний договір № 300в/2007,
відповідно до умов якого банк надав
останній грошові кошти на споживчі
цілі у розмірі 49 500 доларів США зі
сплатою процентів за користування
кредитними коштами у розмірі 14,5% річних
строком до 19 липня 2017 року.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 20
липня 2007 року між ОСОБА_8 і ВАТ
«Мегабанк» був укладений іпотечний
договір № 300в/2007, посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, предметом
якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що спірним договором
іпотеки було порушено його права,
оскільки на час укладання договору він
був неповнолітнім, проживав і був
зареєстрований у вказаній квартирі,
згода органу опіки та піклування на
укладення спірного договору не
надавалась, а тому просив суд визнати
договір іпотеки недійсним.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 3 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 21 серпня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про
задоволення позову.

Визнано іпотечний договір № 300в/2007р,
укладений між ВАТ «Мегабанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Мегабанк», та ОСОБА_8, посвідчений
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
від 20 липня 2007 року за № 3449, недійсним.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

У касаційній скарзі ПАТ «Мегабанк»
просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі
нотаріально посвідченого 20 липня 2007
року іпотечного договору, укладеного
між ОСОБА_8 і ВАТ «Мегабанк», в іпотеку
банку передана квартира АДРЕСА_1 для
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 300в/200744/07.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення
стороною (сторонами) вимог,
встановлених частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього
Кодексу.

Статтею 156 Житлового кодексу
Української РСР передбачено, що члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Статтями 17, 18 Закону України «Про
охорону дитинства» встановлено, що
діти - члени сім'ї наймача або власника
житлового приміщення мають право
користування займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.
Органи опіки та піклування зобов'язані
здійснювати контроль за додержанням
батьками або особами, які їх замінюють,
майнових та житлових прав дітей при
відчуженні жилих приміщень та купівлі
нового житла. Батьки або особи, які їх
замінюють, не мають права без дозволу
органів опіки піклування, наданого
відповідно до закону, укладати
договори, які підлягають нотаріальному
посвідченню та/або державній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
поділ, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей» держава
охороняє і захищає права та інтерес
дітей під час вчинення правочинів щодо
нерухомого майна. Неприпустиме
зменшення або обмеження прав та
інтересів дітей під час вчинення
будь-яких правочинів щодо жилих
приміщень.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності і яке
або право користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону.

Врахувавши вимоги ст. 177 СК України, ч. 3
ст. 17 Закону України «Про охорону
дитинства», ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку, що договір іпотеки укладений
в порушення вимог ч. 6 ст. 203 та ч. 1 ст. 215
ЦК України, а тому є недійсним, оскільки
неповнолітній на момент укладення
договору іпотеки мав право
користування квартирою, що стала
предметом іпотеки, який був постійним і
єдиним місцем його проживання, у
зв'язку з чим для укладення договору
іпотеки необхідна була згода органу
опіки та піклування.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги про порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права не ґрунтуються
на матеріалах справи, зводяться до
іншої оцінки фактичних обставин
справи, яка відрізняється від
зробленої судом оцінки, і висновків
суду не спростовують. Оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального й матеріального
права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК
України підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк»
відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 21 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко