Справа №311/4142/14-ц
Провадження №2/311/1377/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року
Василівський районний суд Запорізької
області

в складі: головуючого судді
Носика М.А.

при секретареві:
Кудіновій В.С.

за участю сторін: позивачки
ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Василівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, суд,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі,
зареєстрованому 29 грудня 1993 року
Дніпрорудненською міськрадою
Запорізької області, про що зроблено
актовий запис №231. Від шлюбу мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_4, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною
звернення до суду стали ті обставини,
що сторони не можуть проживати разом,
вирішувати сімейні обов'язки та
постійно сперечаються принижуючи один
одного. З липня 2012 року не проживають
однією сім'єю. Тому, позивачка ОСОБА_1
вважає, що подальше спільне життя та
збереження сім'ї стало неможливим та
просить розірвати шлюб із відповідачем
ОСОБА_3 Також, ОСОБА_1 зазначає, що з
моменту фактичного припинення шлюбних
відносин, відповідач матеріально їй та
їх спільній дитині у достатній мірі не
допомагає, коштів які ОСОБА_3 надає не
вистачає для належного забезпечення
потреб неповнолітнього сина. Позивачка
змушена сама утримувати та виховувати
дитину, дбати про її розвиток і
одночасно працювати за для
матеріального забезпечення себе та їх
спільного сина. Відповідач ОСОБА_3 не
має іншої родини, неповнолітніх дітей
та осіб, які потребують обов'язкового
утримання з його боку. Тому, згідно
вищенаведеного позивачка також
просить суд на її користь стягнути з
ОСОБА_3 аліменти на утримання сина у
розмірі 1/3 частини всіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
пояснила, що спільне життя у сторін не
склалося у зв'язку з тим, що у них
виникли різні погляди на сімейне життя.
Тому, ОСОБА_1 просить розірвати шлюб з
ОСОБА_3, оскільки сім'я розпалась
остаточно і примирення між сторонами
неможливе та залишити їй прізвище
«ОСОБА_1», а також уточнила позовні
вимоги та просить стягнути з
відповідача аліменти на утримання сина
у розмірі ? частини всіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму, щомісячно до
досягнення дитиною повноліття та
судові витрати, а саме, витрати по
сплаті судового збору 243 грн. 60 коп. та 300
грн. витрат на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, але надав суду заяву із
клопотанням розглянути справу за його
відсутності, але за участю його
представника.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 заперечує проти
задоволення позову частково та суду
пояснив, що ОСОБА_3 згоден на розірвання
шлюбу та стягнення аліментів у розмірі
? частини заробітку. Також визнає
понесені позивачкою витрати по сплаті
судового збору. Заперечує проти
стягнення 300 грн. витрат на правову
допомогу, постільки у судовому
засіданні не приймав участі адвокат.

Заслухавши пояснення позивачки та
представника відповідача, вивчивши
письмові докази, суд вважає, що дана
позовна заява підлягає задоволенню
частково виходячи з наступних підстав:

Сторони перебувають у шлюбі,
зареєстрованому 29 грудня 1993 року
Дніпрорудненської міськрадою
Запорізької області, про що зроблено
актовий запис №231. Від шлюбу мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_4, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя
між подружжям не склалося, між ними
постійно виникали суперечки та
непорозуміння. Подальше збереження
шлюбу суперечить інтересам сторін.

З моменту фактичного припинення
шлюбних відносин, відповідач
достатньої матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає. Враховуючи
майновий стан позивачки та
відповідача, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача аліменти на
утримання неповнолітнього сина у
розмірі ? частини усіх видів заробітку
(доходу) останнього, але не менше, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до її повноліття.

Суд стягує з відповідача на користь
позивачки відшкодування витрат по
сплаті судового збору за позовну заяву
в частині вимог про розірвання шлюбу у
сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується
квитанцією.

В іншій частині вимог про стягнення
витрат на правову допомогу у сумі 300
грн. суд відмовляє. Суду не надано
належних доказів надання позивачці
правової допомоги, якої саме та
відсутній відповідний розрахунок.

Сплату судового збору в доход держави у
сумі 243 грн. 60 коп. слід покласти на
відповідача.

Враховуючи викладене і керуючись
ст.ст.110-112, ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.183
Сімейного кодексу України, ст.ст.
10,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
зареєстрований 29 грудня 1993 року
Дніпрорудненською міськрадою
Запорізької області за актовим записом
№231.

Після розірвання шлюбу позивачці
залишити прізвище - «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_3, податковий
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, податковий
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
аліменти на утримання неповнолітнього
сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ?
частини усіх видів заробітку (доходу)
останнього, але не менше, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до її повноліття.

Стягнення почати з 12 листопада 2014 року,
тобто з дня подання позову до суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в доход
держави у розмірі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

В іншій частині позову у задоволенні
відмовити.

Стягнення аліментів у межах суми
платежу за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Василівський районний суд
Запорізької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя М.А.
Носик