Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мазур Л.М., суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Маляренка
А.В., Писаної Т.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», яке діє
через представника Шуліку Аліну
Володимирівну, на ухвалу
Новоайдарського районного суду
Луганської області від 28 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 06 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6,
в якому банк просив стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 24 950,96 грн
та судові витрати.

Ухвалою Новоайдарського районного
суду Луганської області від
28 лютого 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 06 травня 2014 року,
провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення скасувати і направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування ухвал судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи для продовження
розгляду є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвели до постановлення
незаконної ухвали, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Судами встановлено та із матеріалів
справи вбачається, що 23 жовтня 2006 року
ОСОБА_6 отримав від позивача кредит у
розмірі 1188 грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

19 червня 2009 року Новоайдарським
районним судом Луганської області був
виданий судовий наказ про стягнення зі
ОСОБА_6 на користь позивача
заборгованості за кредитним договором
від 23 жовтня 2006 року у розмірі 6 701,68 грн.

Згідно зі свідоцтвом про смерть (а.с. 22)
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

20 лютого 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду про стягнення зі
ОСОБА_6 залишку заборгованості за
кредитним договором від 23 жовтня 2006
року.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 помер, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, дійшов висновку про
закриття провадження у справі на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
оскільки спірні правовідносини не
допускають правонаступництва.

З таким висновком судів погодитися не
можна з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 25 ЦК України передбачено,
що цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-які стадії цивільного процесу.

Пунктом 6 частини 1 статті 205 ЦПК України
передбачено, що суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо
померла фізична особа, яка була однією
із сторін у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

Вважаючи, що спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, суди
виходили з того, що предметом позову є
зобов'язання померлого, які банком
визначені за період з вересня 2009 року
по січень 2014 року, тобто після смерті
боржника.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою
(частина перша статті 608 ЦК України).

Припинення зобов'язання смертю
боржника стосується зобов'язань
особистого характеру.

Саме по собі укладення кредитного
договору не породжує зобов'язання
особистого характеру.

Так, згідно з п. 32 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ N5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при вирішенні спорів щодо виконання
зобов'язань за кредитним договором у
випадку смерті боржника/позичальника
за наявності поручителя чи спадкоємців
суди мають враховувати таке.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК
спадкоємці боржника за умови прийняття
спадщини є боржниками перед кредитором
у межах вартості майна, одержаного у
спадщину. При цьому спадкоємці несуть
зобов'язання погасити нараховані
відсотки і неустойку тільки в тому
випадку, якщо вони вчинені
позичальникові за життя. Інші
нараховані зобов'язання фактично не
пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися до сплати
спадкоємцями.

Вказані обставини підлягають
доведенню та встановленню на загальних
підставах та бути підтвердженими
доказами.

Крім того, відповідно до ст. 1281 ЦК
України спадкоємці зобов'язані
повідомити кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, якщо їм відомо про
його борги. Кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Таким чином, оскаржувані судові
рішення на підставі статей 338,
342 ЦПК України необхідно скасувати і
передати справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням територіальної
підсудності, визначеної
розпорядженням голови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2014 року № 29/2/38-14, яке
прийнято відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції», справа для продовження
розгляду підлягає направленню до
Рубіжанського міського суду
Луганської області.

Керуючись статтями 336, 338, 342, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Новоайдарського районного суду
Луганської області від 28
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Луганської області від 06
травня 2014 року скасувати, справу
передати для продовження розгляду до
Рубіжанського міського суду
Луганської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. МазурСудді:
А.О. Леванчук А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк Т.О. Писана