АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 177/337/13-ц
Провадження 22ц/774/1498/К/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Михайлів Л.В.,
Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача за основним позовом
ОСОБА_2, представника позивача за
основним позовом - ОСОБА_3, відповідача
за основним позовом ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Криворізького
районного суду Дніпропетровської
області від 28 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя та визнання
домоволодіння особистою приватною
власністю,-

В С Т А Н
О В И Л А :

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя. Уточнивши позовні
вимоги, в останній їх редакції ОСОБА_2
просив суд визнати житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
спільною власністю подружжя та
поділити майно подружжя, визнавши за
відповідачем ОСОБА_2 право власності та
надавши їй в користування 23 частини
зазначеного житлового будинку з
надвірними спорудами вартістю 265 557
грн., визнати за позивачем ОСОБА_2 право
власності та надати йому в
користування 13 частину спірного
житлового будинку з надвірними
спорудами вартістю 132809 грн.; два
трактора вартістю 40 000 грн.; причеп
тракторний вартістю 5 000 грн.; причеп
автомобільний вартістю 2000 грн.; корову
вартістю 8 000 грн.; п'ятьох шестимісячних
свиней вартістю 5200 грн.; сіялку зернову
вартістю 8 000 грн.; сіялку СУПН-8 вартістю
4500 грн.; культиватор вартістю 10 000 грн.;
плуг трьохкорпусний вартістю 4500 грн.;
мопед «ДЕЛЬТА» вартістю 1 000 грн.;
комп'ютер, ксерокс, принтер вартістю 5 000
грн.; будівельний вагончик вартістю 4 000
грн.; болгарку та дріль вартістю 1500 грн.,
а всього на загальну суму 233 509 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначив, що з 05.06.1992 року по 04.02.2013 року
сторони у справі перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час вони
шлюбні відносини не підтримують,
спільного господарства не ведуть, хоча
і живуть в одному будинку. За період
спільного проживання ними було
придбано: житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований за
адресою АДРЕСА_1; два трактора; причеп
тракторний; причеп автомобільний;
корову; п'ятьох шестимісячних свиней;
сіялку зернову; сіялку СУПН-8;
культиватор; плуг трьохкорпусний;
мопед «ДЕЛЬТА»; комп'ютер, ксерокс,
принтер; будівельний вагончик;
болгарку та дріль, всього на загальну
суму 499066 гривен.

Згоди щодо поділу майна подружжя
сторони у справі дійти не можуть.

У березні 2013 року відповідач за
основним позовом ОСОБА_4 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2
та просила суд визнати жилий будинок з
надвірними спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
таким, що належить їй на праві
особистої приватної власності, та
поділити спільне майно подружжя,
виділивши їй в користування: причеп
автомобільний НОМЕР_1 вартістю 2000 грн.;
віялку вартістю 2000 грн.; трактор Т-40 д/н
НОМЕР_2 вартістю 20 000 грн.; причеп
тракторний 2 ПТС-4 д/н НОМЕР_5 вартістю 5000
грн.; культиватор КПСН-4 вартістю 10 000
грн.; сіялку зернову 3,2 - ціна 8000 грн. ,
всього на загальну суму 47 000 грн.,
відповідачу ОСОБА_2 просила залишити
наступне майно: корову тільну червоної
масті вартістю 8000 грн.; свині 9 голів
(шести місячні) на загальну суму 7800 грн.;
трактор Т-40 д/н НОМЕР_3 вартістю 20000 грн.;
мопед Дельта вартістю 1 000 грн.;
культиватор саморобний (вироблений на
замовлення) вартістю 1000 грн.; віялку
СУПН-8 вартістю 4500 грн.; ківш тракторний
вартістю 500 грн.; плуг трьохкорпусний
ПЛ-3-35 вартістю 4500 грн., всього на
загальну суму 47 300 грн. та стягнути з
позивача за основним позовом на
користь відповідача за основним
позовом різницю вартості майна у сумі
300 грн.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_2 зазначила, що не згодна з
посиланням позивача за основним
позовом ОСОБА_2 на те, що ними у період
шлюбу, за спільні кошти були придбані:
житловий будинок з надвірними
спорудами за адресою АДРЕСА_1, два
трактора, причеп тракторний, причеп
автомобільний, корова, комп'ютер та
ноутбук, сільськогосподарська техніка,
сіялка, культиватор, плуг. Вважає, що
відомості про перелік придбаного в
шлюбі майна не повні і не відповідають
дійсності. Спірний житловий будинок не
був придбаний за кошти в наслідок
спільної праці подружжя, а придбаний за
кошти її батьків.

Крім того, відповідач за основним
позовом ОСОБА_2 зазначає, що комп'ютер,
ксерокс, принтер, які включені до
переліку майна, яке підлягає поділу,
сторони у справі придбали виключно для
навчання їх сина, а тому знаходяться у
його власному користуванні.

Також відповідач за основним позовом
ОСОБА_2 вказала, що в наслідок спільної
праці її та позивача за основним
позовом ОСОБА_2, ними були придбані
наступні речі, техніка та худоба:
корова тільна червоної масті; свині 9
голів (шести місячні); причеп
автомобільний НОМЕР_1; віялка ; трактор
Т-40 д/н НОМЕР_3; трактор Т-40 д/н НОМЕР_2;
причеп тракторний 2 ПТС-4 д/н НОМЕР_5;
мопед Дельта; культиватор КПСН-4;
культиватор саморобний (вироблений на
замовлення); сіялка зернова 3,2; сіялка
СУПН-8; ківш тракторний; плуг
трьохкорпусний ПЛ-3-35, а всього на
загальну суму 94 300 грн.

Рішенням Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 28 травня
2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя та зустрічний
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя та визнання домоволодіння
особистою приватною власністю
задоволено частково.

Поділено житловий будинок АДРЕСА_1 з
господарськими спорудами, який є
спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, визнавши за кожним з них право
власності на 1/2 частину вказаного
будинку.

Поділено спільне майно подружжя:

виділено ОСОБА_4: трактор Т-40
реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю
20000 грн.; причеп тракторний 2ПТС4
реєстраційний номер НОМЕР_4 вартістю 5000
грн.; сіялку зернову 3,2 вартістю 8000 грн.;
культиватор КПСН4 вартістю 10000 грн.;
культиватор саморобний (виготовлений
на замовлення) вартістю 1000 грн.; ківш
тракторний вартістю 500 грн.; віялку
вартістю 2000 грн., всього на загальну
суму 46500 грн.;

виділено ОСОБА_2: корову тільну
червоної масті вартістю 8000 грн.; свиней
9 голів вартістю 7800 грн.; трактор Т40
реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю
20000 грн.; сіялку СУПН-8 вартістю 4500 грн.;
плуг трьохкорпусний ПЛ 335 вартістю 4500
грн.; мопед Дельта вартістю 1000 грн.;
причеп автомобільний реєстраційний
номер НОМЕР_6 вартістю 2000 грн., всього
на загальну суму 47800 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
різницю у вартості поділеного
спільного майна в сумі 1300 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1/2
частину вартості судової
будівельно-технічної експертизи у сумі
750 грн.

В апеляційній скарзі представник
позивача за основним позовом ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить змінити рішення суду та
поділити спільно придбане сторонами у
справі за період шлюбу майно наступним
чином: визнати за відповідачем за
основним позовом ОСОБА_4 право
власності та право користування на 23
спірного домоволодіння вартістю 265557
гривень, визнати за позивачем за
основним позовом ОСОБА_2 право
власності на надати в користування 13
частину спірного домоволодіння та
визнати за ним право та надати в
користування наступне майно: два
трактори, причеп тракторний, причеп
автомобільний, корову, 5 шестимісячних
свиней, сіялку зернову, сіялку СУПН-8,
культиватор, культиватор саморобний,
ківш тракторний, плуг трьохкорпусний,
мопед «Дельта», комп'ютер, ксерокс,
принтер, будівельний вагончик,
болгарку та дріль, всього на загальну
суму 233509 гривень, різницю вартості
майна у сумі 16024 гривень апелянт просив
стягнути з відповідача за основним
позовом ОСОБА_4 на користь позивача за
основним позовом ОСОБА_2.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
при винесенні рішення суд не взяв до
уваги інтереси кожної сторони в
частині поділу майна, а саме, що
відповідач за основним позовом ОСОБА_2
проживає у спірному будинку разом зі
своєю мамою і їм фактично потрібна
більша житлова площа, ніж позивачу за
основним позовом ОСОБА_2, в той час, як
техніка їм для використання не
потрібна, вони її продадуть, позбавивши
позивача за основним позовом
можливості займатися фермерською
діяльністю.

Крім того, на думку апелянта, судом
залишено поза увагою, що поділ майна
передбачає рівні частки в загальній
масі майна, а не в кожній речі зокрема і
при винесенні рішення судом про поділ
майна подружжя повинні бути враховані
інтереси кожного, якщо вони не
порушують інтереси іншої сторони
розподілу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 05.06.1992 року по
04.02.2013 року сторони у справі перебували
у зареєстрованому шлюбі, від якого
мають неповнолітнього сина, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу 04.10.2000 року відповідачем
за основним позовом ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договір
зареєстрований на Товарній біржі
«Новий век» в електронному реєстрі за
№ 1-235.

Рішенням Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 02.07.2013
року зазначений договір визнано
дійсним.

Рішенням виконавчого комітету
Гейківської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області № 25
домоволодінню, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1, присвоєна інша
поштова адреса, а саме: змінено номер
будинку з « 7» на « 7а».

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 154
від 02.09.2013 року, вартість зазначеного
домоволодіння станом на 02.09.2013 року
становить 398 366 грн.

Також матеріалами справи встановлено,
що за час спільного подружнього життя
сторонами у справі було придбано
наступне майно: віялку вартістю 2000 грн.;
трактор Т-40 д/н НОМЕР_2 вартістю 20 000 грн.
(а.с. 8); причеп тракторний 2 ПТС-4 д/н
НОМЕР_5 вартістю 5000 грн. (а.с. 9);
культиватор КПСН-4 вартістю 10 000 грн.;
сіялку зернову 3,2 - ціна 8000 грн.; корову
тільну червоної масті вартістю 8000 грн.;
свині 9 голів (шести місячні) на
загальну суму 7800 грн.; трактор Т-40 д/н
НОМЕР_3 вартістю 20000 грн. (а.с. 7); мопед
«Дельта» вартістю 1000 грн.; культиватор
саморобний (вироблений на замовлення)
вартістю 1000 грн.; віялку СУПН-8 вартістю
4500 грн.; ківш тракторний вартістю 500
грн.; плуг трьохкорпусний ПЛ-3-35
вартістю 4500 грн., що підтверджується
актом опису майна від 01.10.2012 року,
завірений секретарем виконавчого
комітету Гейківської сільської ради
В.В. Єй (а.с. 30).

Вартість зазначеного вище майна
погоджена між сторонами у справі у сумі
94 300 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2,
та з зустрічним позовом ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя,
сторони у справі посилалися на те, що
вони не можуть дійти згоди щодо поділу
спільного нажитого майна. Крім того,
відповідач за основним позовом ОСОБА_4
зазначила, що спірне домоволодіння не є
спільною сумісною власністю, оскільки
його було придбано за кошти її батьків.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції виходив з того, що спірне
домоволодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю подружжя.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
власність», який був чинний на момент
придбання спірного будинку, майно,
набуте внаслідок спільної праці членів
сім'ї, є їх спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено письмовою
угодою між ними, розмір частки кожного
визначається ступенем його трудової
участі.

Частиною 4 статті 368 ЦК України в
редакції 2003 року передбачено, що майно,
набуте в результаті спільної праці та
за спільні грошові кошти членів сім'ї,
є їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором,
укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є обєктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 70 СК
України в разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема, якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

За змістом ст. 71 СК України майно,
що є об'єктом права спільної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Згідно п.п.22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст.
372 ЦК . Вартість майна, що підлягає
поділу, визначається за погодженням
між подружжям, а при недосягненні
згоди - виходячи з дійсної його
вартості на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів
справи, в період шлюбу 04.10.2000 року на
ім*я відповідача за основним позовом
ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрований на Товарній біржі
«Новий век» в електронному реєстрі за
№ 1-235, який рішенням Криворізького
районного суду Дніпропетровської
області від 02.07.2013 року визнано дійсним.

Рішенням виконавчого комітету
Гейківської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області № 25
домоволодінню, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1, присвоєна інша
поштова адреса, а саме: змінено номер
будинку з « 7» на « 7а».

Матеріалами справи не встановлено
обставин, які б обумовлювали наявність
обставин для відступлення від рівності
часток при поділі майна між подружжям.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
правових підстав для поділу житлового
будинку АДРЕСА_1 з господарськими
спорудами, який є спільною сумісною
власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та визнання
за кожним з них права власності на 1/2
частину вказаного будинку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при винесенні рішення суд не взяв до
уваги інтереси кожної сторони в
частині поділу майна, а саме, що
відповідач за основним позовом ОСОБА_2
проживає у спірному будинку разом зі
своєю мамою і їм фактично потрібна
більша житлова площа, ніж позивачу за
основним позовом ОСОБА_2, не можуть бути
взяті до уваги колегіє суддів, оскільки
відповідач за основним позовом ОСОБА_2
з позовом про збільшення її частини у
праві власності на спірний будинок до
суду не зверталася.

Вирішуючи спір про поділ спільно
нажитого за час шлюбу майна сторін у
справі, заявленого до поділу, суд
першої інстанції виходив з того, що
воно спільною власністю подружжя, тому
підлягає поділу, враховував інтереси
сторін у справі та рівність їх прав
щодо володіння та користування цим
майном.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК , ч. 3 ст. 368 ЦК),
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони
були придбані чи внесені грошовими
коштами, якщо інше не встановлено
шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні
подружжю за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, за
час спільного подружнього життя
сторонами у справі було придбано
наступне майно: віялку вартістю 2000 грн.;
трактор Т-40 д/н НОМЕР_2 вартістю 20 000 грн.
(а.с. 8); причеп тракторний 2 ПТС-4 д/н
НОМЕР_5 вартістю 5000 грн. (а.с. 9);
культиватор КПСН-4 вартістю 10 000 грн.;
сіялку зернову 3,2 - ціна 8000 грн.; корову
тільну червоної масті вартістю 8000 грн.;
свині 9 голів (шести місячні) на
загальну суму 7800 грн.; трактор Т-40 д/н
НОМЕР_3 вартістю 20000 грн. (а.с. 7); мопед
«Дельта» вартістю 1000 грн.; культиватор
саморобний (вироблений на замовлення)
вартістю 1000 грн.; віялку СУПН-8 вартістю
4500 грн.; ківш тракторний вартістю 500
грн.; плуг трьохкорпусний ПЛ-3-35
вартістю 4500 грн., що підтверджується
актом опису майна від 01.10.2012 року,
завірений секретарем виконавчого
комітету Гейківської сільської ради
В.В. Єй (а.с. 30).

Вартість зазначеного вище майна
погоджена між сторонами у справі у сумі
94 300 грн.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про
необхідність поділу спільного майна
подружжя наступним чином: ОСОБА_4:
трактор Т-40 реєстраційний номер НОМЕР_2
вартістю 20000 грн.; причеп тракторний
2ПТС4 реєстраційний номер НОМЕР_4
вартістю 5000 грн.; сіялку зернову 3,2
вартістю 8000 грн.; культиватор КПСН4
вартістю 10000 грн.; культиватор
саморобний (виготовлений на
замовлення) вартістю 1000 грн.; ківш
тракторний вартістю 500 грн.; віялку
вартістю 2000 грн., всього на загальну
суму 46500 грн.

ОСОБА_2 виділено: корову тільну
червоної масті вартістю 8000 грн.; свиней
9 голів вартістю 7800 грн.; трактор Т40
реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю
20000 грн.; сіялку СУПН-8 вартістю 4500 грн.;
плуг трьохкорпусний ПЛ 335 вартістю 4500
грн.; мопед Дельта вартістю 1000 грн.;
причеп автомобільний реєстраційний
номер НОМЕР_6 вартістю 2000 грн., всього
на загальну суму 47800 грн. При цьому
стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
різницю у вартості поділеного
спільного майна в сумі 1300 грн.

Такий варіант поділу майна, на думку
колегії суддів, визначено з
урахуванням інтересів сторін у справі
та він відповідає засадам розумності
та справедливості.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної
скарги про те, що поділ майна
передбачає рівні частки в загальній
масі майна, а не в кожній речі зокрема і
при винесенні рішення судом про поділ
майна подружжя повинні бути враховані
інтереси кожного, якщо вони не
порушують інтереси іншої сторони
розподілу, не беруться до уваги
колегією суддів з вищенаведених
підстав.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що техніка, заявлена до поділу,
відповідачу за основним позовом для
використання не потрібна, вона її
продасть, позбавивши позивача за
основним позовом можливості займатися
фермерською діяльністю, не можуть бути
взяті до уваги колегією суддів,
оскільки позивачем за основним позовом
ОСОБА_2 не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
зайняття фермерською діяльністю та
необхідності використання ним техніки,
заявленої до поділу, саме у цілях
ведення фермерського господарства.

Крім того, правильним, на думку колегії
суддів, є висновок суду першої
інстанції щодо того, що майно, а саме:
причеп автомобільний вартістю 2 000, 00
грн.; комп'ютер, ксерокс, принтер
вартістю 5 000, 00 грн.; будівельний
вагончик вартістю 4 000, 00 грн.; болгарка
та дріль вартістю 1500, 00 грн., не може
бути визнано спільною сумісною
власністю подружжя, у зв'язку з чим,
поділу не підлягає, оскільки сторонами
не надано доказів на підтвердження їх
придбання, документів, технічних
характеристик, що необхідно для
визначення рівності часток.

У звязку з чим, доводи апеляційної
скарги в цій частині колегія суддів не
бере до уваги з вищенаведених підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін на
підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.308, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 28 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді