Справа № 351/795/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2056/2014
Головуючий у 1 інстанції Бородовський
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук
О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
захист прав споживачів, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського
районного суду від 24 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ЗАТ КБ «ПриватБанк,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», про захист прав
споживачів.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20
березня 2008 року між ним та
ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
договір про іпотечний кредит,
відповідно до якого банк надав йому
кредитні кошти в сумі 176750,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом на
строк до 20 березня 2018 року на
поліпшення якості окремої квартири
№1/18а по вул. Горука в м.
Снятин.

Посилаючись на те, що банк не надав йому
повної інформації про умови
кредитування, не попередив його, як
споживача, про те, що вартість кредиту
може істотно зрости, ніж це очікувалось
під час укладення договору та, згідно
додаткової угоди №1, самостійно
збільшив процентну ставку з 20 липня 2008
року - до 25,08%, з 01 лютого 2009 року -
до 30%, чим поставив позивача у невигідне
та таке, що порушує його права
становище, просив визнати
неправомірними дії ЗАТ КБ «ПриватБанк»
щодо підвищення процентної ставки за
кредитним договором та визнати
недійсною додаткову угоду №1 до
договору про іпотечний кредит, визнати
недійсним договір про іпотечний кредит
№ IFА0GІ від 20
березня 2008 року з моменту укладення та
застосувати наслідки недійсності
правочину - реституцію, зобов'язавши
ОСОБА_2 повернути ПАТ
КБ «ПриватБанк» отримані кредитні
кошти в сумі 176750,00 грн.

Рішенням Снятинського районного суду
від 24 липня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на те, що дане рішення є
незаконним, необґрунтованим та
ухвалене з неповним з'ясуванням
обставин, що мають істотне значення для
справи, оскільки судом порушено норми
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не
взяв до уваги, що договір про іпотечний
кредит суперечить вимогам Закону
України «Про захист прав споживачів».

З моменту підписання договору його
поставлено в невигідне становище,
оскільки ні перед укладенням договору,
ні протягом його дії відповідач не
повідомив позивача про умови надання
кредиту. П. 8.9 договору надає право
банку самостійно збільшувати
процентну ставку за користування
кредитом у разі зміни чинного
законодавства, а також зі своєї
ініціативи. Крім того, договір не
містить жодних умов, які б регулювали
відповідальність банку за невиконання
чи неналежне його виконання, чим
суперечить п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг».

Вважає несправедливими та такими, що не
відповідають п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів» й
умови договору про встановлення вимоги
щодо сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації (понад 50%
вартості продукції (послуг) у разі
невиконання ним зобов'язань за
договором.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

В засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну
скаргу підтримав з вищенаведених
мотивів.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в
судове засідання не з'явився, хоча про
час та місце судового розгляду
належним чином був повідомлений.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 березня 2008 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було
укладено договір про іпотечний кредит
№ IFА0GІ, згідно п. 1.1 якого
банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі
176750,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом на строк до 20 березня 2018 року
на поліпшення якості окремої квартири
№1/18а по вул. Горука в м. Снятин.

Кредит надано на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору,
виконання позичальником зобов'язань за
цим договором (в тому числі і
додатковими угодами до нього)
забезпечується іпотекою нерухомого
майна по вул. Горука №1/18а в м. Снятин.

10 січня 2012 року між сторонами було
укладено додаткову угоду №1 до
зазначеного договору, відповідно до
якої сторони дійшли згоди внести зміни
до договору про іпотечний кредит та
визначили, що суму заборгованості, що
виникла в період з дати надання
позичальнику кредиту до дати
підписання цієї додаткової угоди
зменшити на 39 885, 38 грн., а саме: відсотки
у розмірі 0 грн., комісія у розмірі 0 грн.,
пеня у розмірі 39 885, 38 грн.

Також сторонами було визначено, що
згідно зі ст. ст. 212, 651 ЦК України у разі
порушення позичальником будь-якого з
зобов'язань, передбачених в графіку
погашення кредиту понад 31 день
позичальник сплачує банку штраф у
розмірі 39 885, 38 грн.

Пункти 1.1, 1.3, 2.4 було викладено в
наступній редакції:

П.1.1 Кредитор зобов'язався надати
позичальнику на умовах цього договору
грошові кошти у вигляді непоновлюваної
кредитної лінії в сумі 176750 грн. та на
споживчі потреби у розмірі 87 211, 92 грн.
шляхом перерахування на рахунок, а
позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використати та
повернути кредит, а також сплатити
відсотки за користування кредитом в
розмірі 30% річних в порядку, на умовах
та в строки, визначені цим договором.

П. 1.3 було визначено, що кредит
надається в вигляді непоновлюваної
лінії строком погашення не пізніше 20
березня 2018 року на поліпшення якості
квартири, а п. 2.4 додаткової угоди було
передбачено, що позичальник
зобов'язується щомісячно, починаючи з
10.01.2012 року до 20 числа кожного місяця,
починаючи з наступного після укладення
цього договору, здійснювати погашення
кредиту та сплачувати нараховані
кредитором відсотки ануїтетними
платежами в сумі не менше 7 899, 25 коп.,
останню оплату здійснити не пізніше
20.03.2018 року.

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Встановлено, що сторони, укладаючи 20
березня 2008 року договір про іпотечний
кредит, в добровільному порядку
визначили усі його умови, в тому числі і
щодо порядку погашення кредиту та
сплати відсотків за користування
кредитними коштами.

Позивач погодився з такими умовами та
підписав договір про іпотечний кредит,
використовував кредитні кошти та
частково вносив на рахунок банку суми
за користування кредитом.

Укладаючи 10 січня 2012 року додаткову
угоду, сторонами було внесено зміни до
даного договору, зокрема, сума
заборгованості зменшена на 39 885, 38 коп.,
що виникла в період з дати надання
позичальнику кредиту до дати
підписання цієї додаткової угоди.

Також додатковою угодою було змінено
пункти 1.1, 1.3, 2.4 договору про іпотечний
кредит та досягнуто домовленості про
надання додаткової суми кредиту на
споживчі цілі у розмірі 87 211, 92 грн., а
також сплати відсотків за користування
кредитом в розмірі 30% річних в порядку,
на умовах та в строки, визначені
договором.

За наведених обставин, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Апелянт, посилаючись на порушення
положень ч. 3 п. 5 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів», разом з
тим, не подав суду доказів на
підтвердження того, що у разі
невиконання умов договору ОСОБА_2
зобов'язаний буде сплачувати
непропорційну велику суму компенсації,
тобто, понад п'ятдесят відсотків
вартості продукції.

Враховуючи, що умовами договору про
іпотечний кредит передбачено
зобов'язання та відповідальність, як
кредитора, так і позичальника, не
заслуговують на увагу доводи апелянта
з приводу невідповідності його вимогам
п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг».

Рішення суду ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду
від 24 липня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання нею законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді:
О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський