Справа № 534/2386/13-ц
Комсомольський міський суд
в складі: головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Комсомольську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
зазначеним позовом до відповідача, в
якому прохає усунути перешкоди у
користуванні майном, що є у спільній
частковій власності сторін, а саме
житловим будинком з господарськими
будівлями та змельною ділянкою, площею
0,15 га, що розташовані по АДРЕСА_1,
дозволити позивачу провести демонтаж
старих та монтаж нових замків будинку,
вселити позивача у вказаний житловий
будинок та стягнути на її користь
понесені судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі, який
розірвано рішенням суду від 21.12.2011 р.
Під час шлюбу вони у рівних частках
придбали земельну ділянку площею 0,15 га
та житловий будинок по АДРЕСА_1. На
даний час між сторонами склались
неприязні відносини, відповідач
перешкоджає проживанню позивача та їх
спільної неповнолітньої доньки Діани у
спірному домоволодінні, змінив замки
на вхідних дверях будинку, чим порушує
право позивача на вільне користування
Будучи належним чином повідомленими
про час і місце розгляду справи сторони
та представник позивача до суду не
з'явились. Від адвоката ОСОБА_3, діючої в
інтересах позивача ОСОБА_1, надійшла
заява про розгляд справи у її
відсутність та відсутність її
довірителя, заявлені вимоги нею
підтримані повністю, проти винесення
заочного рішення не заперечує.
Відповідач правом надання заперечень
та доказів на їх підтвердження не
скористався, клопотань про відкладення
справи розглядом від нього не
За таких обставин, суд доходить
висновку про можливість ухвалення
заочного рішення на підставі наявних у
справі доказів.
Дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що починаючи з 18.02.2003 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
за рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 21.12.2011 р.
(а.с.6). Згідно з наданою копією договору
купівлі-продажу (а.с.7) 25.11.2004 р. ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 купили у рівних частках
житловий будинок з господарчими
будівлями № 9, що знаходиться по вул.
Незалежності в с. Дмитрівка м.
Комсомольська, загальною площею 262,6
кв.м., житловою площею 93,5 кв.м., та
складається в цілому з житлового
будинку, сараю-літньої кухні,
вбиральні, огорож, ворот, колодязі та
земельної ділянки, призначеної для
обслуговування житлового будинку,
площею 0,15 га. Право власності на
вказане нерухоме майно було
зареєстровано за сторонами 06.10.2005 р., що
підтверджується наданим витягом про
реєстрацію права власності (а.с.9). Як
убачається з матеріалів справи (а.с.5)
позивач ОСОБА_4 27.04.2013 р. уклала шлюб із
ОСОБА_5, після чого прийняла прізвище
чоловіка «ОСОБА_4». За повідомленням
Комсомольського МВ УМВС України (а.с11)
протягом 2009-2011 років до відділку
міліції надійшло чотири звернення
ОСОБА_4 щодо застосування насильства в
сім'ї з боку її чоловіка ОСОБА_2, по яким
були прийняті відповідні процесуальні
рішення. Так, згідно з постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи датованою 01.01.2011 р., 29.12.2010 р. до
відділу міліції звернулась позивач з
приводу перешкоджання її чоловіком
ОСОБА_2 доступу до будинку.

Встановивши всі обставини справи та
виходячи із досліджених доказів у їх
сукупності, суд доходить висновку про
задоволення позову з наступних
мотивів.

Виходячи із змісту статей 319 та 386
Цивільного кодексу України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд і має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Власник, який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

За нормою ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Отже, у разі будь-яких обмежень
у здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
вселення у належне йому майно.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 18.03.2014 р.,
ухваленим у цивільній справі за
позовом ОСОБА_4., судом здійснено виділ
часток спільного майна сторін в натурі,
із визнанням за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права
власності на відповідні частки.

Здійснюючи судочинство на засадах
змагальності сторін, суд,
проаналізувавши надані письмові
докази, з урахуванням рівності прав
сторін щодо їх подання та доведення
перед судом їх переконливості, дійшов
висновку про те, що відповідач ОСОБА_2
чинить перешкоди позивачеві у
здійсненні нею права власності на
нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України та
постанови Кабінету Міністрів України
«Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і
порядок їх компенсації за рахунок
держави» від 27.04.2006 р. № 590 витрати,
пов'язані з правовою допомогою стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, якщо компенсація сплачується
іншою стороною, не можуть перевищувати
суму, що обчислюється виходячи з того,
що зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.
Витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за їх місцезнаходженням та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи, не можуть
перевищувати 50 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати за
сукупність дій, необхідних для
розгляду справи.

Станом на липень 2013 року розмір
мінімальної заробітної плати складає
1147 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачкою та її представником
адвокатом ОСОБА_3, укладено договір про
надання правової допомоги, на підставі
якого позивачу надавалася правова
допомога по цій справі (а.с.20). Згідно п.7
згаданого договору гонорар
представника позивача становить 1000
грн., що перевищує встановленого
Постановою КМУ граничного розміру.
Тобто розмір витрат на правову
допомогу, що підлягає стягненню з
відповідача не може перевищувати 573,50
грн. (1147 х 50% = 573,50).

Питання про судові витрати вирішено
судом відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України.

З огляду на викладене та керуючись
ст.ст. 316,319,386,391 ЦК України, ст.ст. 213,215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкоди у користуванні житловим
будинком з господарськими будівлями і
спорудами, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

Дозволити ОСОБА_1 здійснення демонтажу
старих та монтаж нових замків на
вхідних дверях житлового будинку,
огорожі, воротах, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_4. в житловий будинок
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судові витрати на сплату судового
збору в сумі 114,70 грн. та 573,50 грн. витрат
на правову допомогу.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача. Заява
про перегляд заочного рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Полтавської
області через Комсомольський міський
суд. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
підпис В.В.
Крикливий

З оригіналом вірно.

Суддя
В.В. Крикливий