Справа № 263/7044/13-ц
Провадження № 2/263/44/2014
24 листопада 2014 р.
Жовтневий районний суд м. Маріуполя
Донецької області в складі судді
Шатілової Л.Г, при секретарі Марчук
К.І.,за участю представника
позивача-адвоката ОСОБА_1, представника
відповідача - адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Маріуполя цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної шкоди,
В липні 2013 року позивач звернувся
до суду з позовною заявою до
відповідача про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої ДТП, в
обґрунтування вимог зазначив, що
14.09.2012р. з вини відповідача сталася ДТП,
у результаті якої йому заподіяно
матеріальну шкоду. В ході судового
розгляду справи позивачем
уточнювалися позовні вимоги та було
виключено з числа відповідачів ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА», остаточно позовні
вимоги заявлені до відповідача ОСОБА_4,
на підставі яких позивач просить
стягнути з відповідача матеріальну
у скоєні ДТП, витрати на правову
допомогу 5000 грн. та судовий збір в сумі
Позивач та його представник
адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримали позовні вимоги та надали
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві, наполягали на
Відповідач та його представник адвокат
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали,
просили у задоволені позову відмовити,
надали суду письмові заперечення у
яких зазначили, що позивачем не надано
належних доказів щодо його
матеріальних витрат на лікування та
правову допомогу, крім того вважають,
що відшкодовувати матеріальну шкоду
повинна ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА».
Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню частково.
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Згідно вироку Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 27.01.2014
року, який набрав чинності 02.04.2014 року,
14.09.2012 року приблизно о 14.00 годині
ОСОБА_4 керуючи технічно справним
автомобілем «ВАЗ-2107», реєстраційний
номер НОМЕР_1 ,рухаючись по пр.
Металургів в Жовтневому районі м.
Маріуполя з боку пр. Леніна у напрямку
б-ру Шевченка в районі б. №69,
проявляючи неуважність і
необережність, у порушення вимог п.2.10,
п.12.3 ПДР України, здійснив наїзд на
пішохода ОСОБА_3, який переходив
проїжджу частину пр. Металургів та
покинув місце ДТП. В результаті наїзду
потерпілому ОСОБА_3 були спричинені
тілесні ушкодження середнього ступеню
тяжкості, що спричинили тривалий
розлад здоров'я на термін понад 21- го
Відповідно до страхового полісу
АВ/6641353 від 01.05.2013 року цивільно-правова
відповідальність власника наземного
транспортного засобу ОСОБА_6
застрахована у ПрАТ «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА» (
а.с. 75). За наданими відомостями ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА» страхувальник ОСОБА_4
не виконав обов'язок страхувальника
щодо повідомлення страховика про
настання страхового випадку та не
довів, що у нього були поважні причини,
через які він не мав змоги повідомити
страхувальника про настання
страхового випадку, тому наявні
підстави для відмови у виплаті
страхового відшкодування.
Згідно виписних епікризів з історії
хвороби позивача останній перебував на
стаціонарному лікуванні з 14.09.2012 року
по 08.10.2012 року та з 08.11.2012 року по 29.11.2012
року у травматологічному відділенні
МЛСМД у наслідок травми після ДТП , у
відповіді на адвокатський запит
головним лікарем МЛСМД від 22.07.2014 року
надані відомості щодо підтвердження
проходження стаціонарного лікування
позивачем ОСОБА_3 та проведення йому
операцій 21.09.2012 року та 14.11.2012 року (
На підставі наданих суду чеків та
квитанцій позивачем понесені витрати
( а.с.6-44, 133-147).
Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних або юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
при цьому доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ч. 4 ст.61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, обов'язковий для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Статтями 22, 1166 Цивільного Кодексу
України передбачено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Майнова шкода, завдана
неправомірними діями особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимогами ч.2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 4 Постанови № 4 Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» передбачено,що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини. Крім того у п.11 зазначено, що за
вибором потерпілого вимога про
відшкодування шкоди може бути
пред'явлена безпосередньо до винної
особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК
особа, яка відповідає за шкоду, завдану
з вини іншої особи, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи, якщо
за законом межі відповідальності
останньої та особи, яка за неї
відповідає, однакові. У п.16 Постанови
зазначено, що у разі невиконання
особою, відповідальність якої
застрахована, обов'язку письмового
надання страховику, з яким укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Таким чином на підставі наданих суду
доказів та проаналізувавши наведені
норми законодавства, судову практику,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо стягнення матеріальної
шкоди підлягають задоволенню.

Вироком Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 27.01.2014 року, який набрав
законної сили 02.04.2014 року та є
обов'язковим для суду, встановлено, що
саме з вини відповідача ОСОБА_4 в
наслідок ДТП, позивачу було причинено
тілесні ушкодження середнього ступеню
тяжкості, що спричинили тривалий
розлад здоров'я на термін понад 21- го
дня. Позивач перебував на
стаціонарному лікуванні, переніс дві
операції за наслідками ушкодження
здоров'я після ДТП та поніс витрати на
лікуванні, що підтверджується
медичними документами, чеками та
квитанціями.

Суд приходить до висновку, що саме з
відповідача ОСОБА_4, як винної особи,
яка завдала шкоду позивачу, підлягають
стягненню грошові кошти, які позивач
витратив на лікування та придбання
ліків у розмірі 28583,05 грн. У зв'язку із
невиконанням відповідачем обов'язків
страхувальника за страховим полісом
щодо повідомлення страховика про
настання страхового випадку
унеможливлюється стягнення страхових
виплат зі страхової компанії. Саме
невиконання особою, відповідальність
якої застрахована, обов'язку
письмового надання страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, повідомлення
встановленого зразка про
дорожньо-транспортну пригоду, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.

Також підлягають частковому
задоволенню вимоги щодо стягнення
судових витрат на правову допомогу.
Відповідно до вимог Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні. Позивачем надано суду акт
виконаних робіт щодо надання такої
допомоги із розрахунком часу
виконання робіт на загальну суму 4725,64
грн., тому у цій частині позовні вимоги
підлягають задоволенню, а в іншій
частині слід відмовити, у зв'язку
з недоведеністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати пропорційно
задоволених вимог, тому з відповідача
підлягають стягненню на користь
позивача судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 214,09 грн.

Керуючись ст..ст. 22, 1166 ,1187, ЦК України,
ст.ст. 8, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, ЦПК України,
Постановою № 4 Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 01
березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої ДТП ,задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі
28583,05 грн., судові витрати на правову
допомогу в сумі 4725,64 грн., судовий збір
у сумі 214,09 грн., а всього 33522,78 грн.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
проголошення до Апеляційного суду
Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя.

Суддя
Л.Г.Шатілова