Справа № 180/2758/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі

головуючого: судді Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

з участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Димніч А.В.,
Тер-Товмасян Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Марганець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» про
визнання наказів про дисциплінарні
стягнення та про звільнення
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення невиплачених коштів та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат»
визнання наказів про дисциплінарні
стягнення та про звільнення
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення невиплачених коштів та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, посилаючись на те,
що наказом № 334-к від 22.08.2014 р. на нього
було накладене дисциплінарне
стягнення у вигляді догани та
позбавлення його 100% премії та 100%
винагороди за вислугу років за серпень
2014 року. Дисциплінарне стягнення було
накладене за те, що нібито він порушив
02.08.2014 року трудову дисципліну та
раніше встановленого часу піднявся на
поверхню. З даним наказом він не згоден.
Він піднявся на поверхню разом із
зміною, про що свідчить акт, підписаний
робітниками, та його посадовою
інструкцією затвердженою 20.09.2012
року та осадовою інструкцією гірничого
майстра віддільної ділянки шахти 9/10,
затвердженою 01.01.2014 року, час
знаходження під землею та час виходу на
поверхню не регламентований. Він має
право піднятися на поверхню в будь-який
час, якщо це потребують виробничі
обставини.

Наказом № 338-к від 26.08.2014 р. його було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани за
те, що 02.08.2014 р. він не поставив підпис у
журналі видачі наряду. Однак він не
відповідальний за ведення даного
журналу, а якщо там немає його підпису,
відповідно наряд не надавався, а він
виконував наряд, виданий раніше, або
особа, яка видавала наряд
запропонувала йому поставити підпис.

Наказом № 372/к від 12 вересня 2914 р. Його
було звільнено з роботи на підставі п. З
ст. 40 КЗпП України, за систематичне
невиконання своїх посадових
обов'язків. З даним наказом він не
згоден. Ніякої систематичності в його
діях немає, а притягнення його до
дисциплінарної відповідальності є
незаконним. Даний наказ було видано з
порушенням діючого законодавства. На
запит до первинної профспілкової
організації НПГУ ПАТ МГЗК, членом якої
він є, про надання згоди на його
звільнення, керівництво комбінату не
дочекалось відповіді та видало наказ
про звільнення. Рішенням ППО НПГУ ПАТ
МГЗК власнику було відмовлено у його
звільненні. У наказі № 372/к від 12
вересня 2914 р. про його звільнення, у
якості доказів систематичності
порушення ним службових обов'язків, є
посилання на накази № 1534 від 17.10.2013 року
та 660-к від 28.11.2013 року, якими він був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності.

Дані накази він не оспорював не тому, що
згодний з ними, а тому, що його навіть не
поставили до відома про притягнення до
відповідальності.

У наказі № 1534 від 17.10.2013 р. його
звинуватили, що він не контролював
спуск робітників та поставив свій
підпис 04 та 08 жовтня 2013 р., тобто порушив
п.З розпорядження 140 від 05.02.2013 р. та п.2
розпорядження 560 від 03.04.2012 р.

Перевірка проводилась відповідно об
11-20 та 12-25 год. Але 04.10.13 р. він працював у
зміну після 15 год., а 08.10.13 року був
вихідним. В наказі не встановлено
безпосередньо його незаконних дій чи
бездіяльності, щодо невиконання п.3
розпорядження 140 від 05.02 2013 р. та п.2
розпорядження 560 від 03.04.2012 р.

Наказом № 660-к від 28.11.2013 р. на нього було
накладене дисциплінарне стягнення у
вигляді догани та позбавлення премії
та винагороди за вислугу років за
листопад 2013 р. в розмірі 100% за порушення
графіку робочого часу, а саме за те, що
03.11.2013 р. він здійснив підйом на
поверхню раніше, ніж основна зміна.

Але, відповідно до посадової
інструкції гірничого майстра та
посадової інструкції гірничого
майстра віддільної ділянки шахти 9/10,
він не зобов'язаний весь робочий час
знаходитись під землею. Відповідно до
цього він має право піднятися на
поверхню у справах виробництва тоді,
коли це потребують виробничі
обставини.

Просить суд визнати незаконними та
зобов'язати відповідача скасувати
накази №334-к від 22.08.2014 року, № 338-к від
26.08.2014 р. про накладення на нього
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани, позбавлення премії та
винагороди за вислугу років за серпень
2014 р.; стягнути з Відповідача
невиплачені йому премію та винагороду
за вислугу років за серпень 2014 р. в сумі
1995 грн.; визнати наказ № 372/к від 12
вересня 2014 р. про його звільнення
незаконним та поновити його на роботі;
стягнути з відповідача кошти за
вимушений прогул; зобов'язати
відповідача виплатити йому негайно
місячну заробітну плату; стягнути з
відповідальної особи служби
економічної безпеки підприємства, яка
винна у його незаконному звільненні,
всю суму коштів для покриття шкоди,
завданої підприємству.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі, просив суд
його задовольнити.

Представники відповідача позов не
визнали та суду пояснили, що вимоги
позивача є незаконними та
необґрунтованими, просили в
задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторін, свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає за
необхідне позов задовольнити частково,
виходячи з наступного:

Судом встановлено, що з 06 березня 2002
року позивач знаходився в трудових
відносинах з відповідачем, працюючи на
посаді підсобного робітника
господарського цеху, з 02.11.2011 року по
01.01.2014 року відповідач працював
гірничим майстром дільниці
конвеєрного транспорту шахти 9/10. З
02.01.2014 року по день звільнення працював
гірничим майстром дільниці
конвеєрного транспорту відокремленої
дільниці шахти 9/10 - шахти 14/15.

Наказом ПАТ «Марганецький ГЗК» № 334/к
від 22.08.2014 року «Про застосування
дисциплінарного стягнення по в.д. ш.№
9/10 - шахті № 14/15» щодо ОСОБА_1 було
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді догани та не виплачено 100%
виробничої премії та 100% винагороди за
вислугу років за серпень 2014 року.

Вказаний наказ обґрунтовувався тим, що
02.08.2014 року при перевірці робочих місць
заступником начальника ДКТ в.д. ш.№ 9/10 -
шахті № 14/15 ОСОБА_4 була виявлена
відсутність на робочому місці
гірничого майстра дільниці
конвеєрного транспорту ОСОБА_1 з 20
годин 30 хвилин до кінця зміни. Тобто
ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці
протягом 1 години 50 хвилин (закінчення
робочого часу о 22-20 год. в підземних
умовах згідно режиму робочого часу на
2014 рік) і невідомо де вказаний
працівник перебував протягом
вказаного періоду робочого часу.

Це також підтверджується поясненнями
підземного електрослюсаря ОСОБА_5,
даними в судовому засіданні та у
пояснювальній від 07.08.2014 року про те, що
він 02.08.2004 року, працюючи з позивачем в
одну зміну, після виїзду з шахти виявив
у себе в сейфі для інструментів
акумулятор та саморятівник гірничого
майстра ОСОБА_1, здав їх в кінці робочої
зміни; в кінці зміни гірничого майстра
ОСОБА_1 не бачив.

З пояснень у судовому засіданні та
доповідної лампівниці ОСОБА_6 від 03.08.2014
року слідує, що вказана працівниця
бачила ОСОБА_1 в чистій одежі о 20-30 год.,
а за нього о 23-00 год. здав комплект
обладнання для спуску в шахту
підземний електрослюсар ОСОБА_5

В своїх поясненнях від 07.08.2014 року
ОСОБА_1 повідомив, що у нього були
проблеми зі шлунком, однак за медичною
допомогою ОСОБА_1 до працівників цеху
здоров'я ПАТ «Марганецький ГЗК» в
період 02-03.08.2014 року не звертався, що
підтверджується випискою з
амбулаторного журналу шахти № 9/10 від
08.08.2014 року.

Відповідно до посадової інструкції
гірничого майстра дільниці
конвеєрного транспорту відокремленої
дільниці шахти 9/10-шахти 14/15,
затвердженої 01.01.2014 року, з якою ОСОБА_1
ознайомлений 02.01.2014 року під підпис,
гірничий майстер є безпосереднім
керівником трудового колективу,
організатором праці і виробництва,
вихователем підлеглих працівників (п.
3.1), повинен здійснювати контроль за
якістю виконуваних підлеглим
персоналом робіт (п. 3.8), здійснювати
контроль за станом робіт, що
проводяться (п. 3.15); не менше двох разів
за зміну відвідувати робочі місця та
вживати заходи щодо безпечного ведення
робіт (п.3.22); здійснює огляд гірничих
вироботок, конвеєрних ліній та робочих
місць на предмет безпеки праці та
додержання працівниками правил та норм
охорони праці (п. 3.23); повинен
здійснювати передачу зміни
заступаючому на роботу гірничому
майстру (п.3.24); має здійснювати контроль
за своєчасним початком і закінченням
робіт і часом виїзду працівників із
шахти (п. 3.25), має слідкувати за
додержанням норм перенесення
важкостей, чистоти та порядку на
робочих місцях, у проходах та під'їзних
путях, забезпеченням робочих місць
знаками безпеки (п.3.28), контролює
додержання робітниками правил охорони
праці та техніки безпеки, виробничої та
трудової дисципліни (п. 3.29).

Згідно режиму робочого часу шахти 14/15
на 2014 рік, наявного в матеріалах справи
чітко передбачено маршрут руху
інженерно-технічних працівників шахти
технологічних змін, до яких
відноситься гірничий майстер дільниці
конвеєрного транспорту з початку до
кінця робочого часу, а саме: надання
наряду; переодягання та переїзд до
ВПС№ 2, де проводиться спуск
працівників в шахту; робочий час в
підземних умовах - з 14.20 год. по 22.20 год.;
підйом на поверхню, виїзд з ВПС № 2,
переодягання - з 22.30 год. по 23.35 год.

Таким чином, режимом робочого часу
гірничих майстрів чітко
регламентовано тривалість робочого
часу в підземних умовах, отже доводи
ОСОБА_1 про те, що тривалість його
підземного робочого часу не визначена
спростовуються.

Таким чином, ОСОБА_1 як гірничий майстер
в силу своїх посадових обов'язків
зобов'язаний здійснювати контроль за
веденням підземних робіт підлеглими
робітниками, що передбачає його
знаходження в шахті під землею
протягом визначеного робочого часу з
часу спуску до відповідно часу підйому
з іншими працівниками зміни.

Оскільки ОСОБА_1 порушив п. 3.1.2 Правил
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників та службовців ПАТ
«Марганецький ГЗК», відповідно до
якого працівник повинен дотримуватись
встановлену тривалість робочого часу,
використовувати весь робочий час для
продуктивної праці, та вищезазначені
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією, відповідно до наказу №334/к
від 22.08.2014 року він був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани, та йому не було
виплачено 100% виробничої премії та 100%
винагороди за вислугу років за серпень
2014 року.

Оскільки підтверджено факт порушення
ОСОБА_1 Правил внутрішнього трудового
розпорядку, то наказ №334/к від 22.08.2014
року є правомірним та законним, а тому
ПАТ «Марганецький ГЗК» не порушував
вимоги чинного законодавства щодо
притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани.

Згідно пунктів 2.6 та 2.6.12 Положення про
преміювання керівників, спеціалістів
та службовців основних та допоміжних
цехів, дільниць, служб, лабораторій,
апарату управління ПАТ «Марганецький
ГЗК» за невиконання функціональних
обов'язків, викладених в посадовій
інструкції, працівники можуть бути
повністю позбавлені виробничої премії.

Згідно з п.4 «Положення про виплату
одноразової винагороди за вислугу
років працівникам ПАТ «Марганецький
ГЗК» за порушення трудової дисципліни
працівник може бути позбавлений до 100%
від суми винагороди за вислугу років.

Тому наказ ПАТ «Марганецький ГЗК» №
334/к від 22.08.2014 року щодо невиплати
виробничої премії та винагороди за
вислугу років ОСОБА_1 також відповідає
локальним актам підприємства, що
регулюють такі виплати працівникам.

ОСОБА_1 28.08.2014 року був ознайомлений з
наказом №334/к від 22.08.2014 року, однак
засвідчувати це власним підписом
відмовився, про що комісією було
складено акт від 28.08.2014 року.

Щодо тверджень позивача, що протягом
всієї робочої зміни він знаходився під
землею і піднявся на поверхню разом з
іншими працівниками, що на його думку
підтверджується актом від 12.09.2014 року,
підписаним окремими працівниками, то
вказані доводи позивача
спростовується вищезазначеними
доказами, а також поясненнями самих
осіб, що підписали вказаний акт. Так в
своїх поясненнях у судовому засіданні
зазначили ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5,
ОСОБА_9 зазначили, що ОСОБА_1 просив їх
підтвердити, що він був на роботі 02.08.2014
року, а не факт знаходження на роботі
повний робочий день. А ОСОБА_10 взагалі
02.08.2014 року був відсутній на роботі,
оскільки цього дня був на лікуванні у
лікаря. Вказані обставини доводить
правомірність застосування до ОСОБА_1
заходів дисциплінарної
відповідальності.

Наказом ПАТ «Марганецький ГЗК» № 338-к
від 26.08.2014 року «Про застосування
дисциплінарного стягнення по в.д. ш.№
9/10 - шахті № 14/15» щодо ОСОБА_1 було
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді догани.

Вказаний наказ обґрунтовувався тим, що
20.08.2014 року при перевірці книг нарядів
машиністів конвеєрів та чергових
електрослюсарів шахти 14/15 було
виявлено, що 02.08.2014 року гірничий
майстер дільниці конвеєрного
транспорту ОСОБА_1 одержав наряд на
виконання робіт від заступника
начальника дільниці конвеєрного
транспорту шахти 14/15 ОСОБА_4 та видав
наряд підлеглим працівникам.Але підпис
про прийняття наряду ОСОБА_1 в Книзі
нарядів не поставив, що є грубим
порушенням п. 3.14 його посадової
інструкції та Положення про порядок
видачі, затвердження та виконання
нарядів на проведення робіт.

Відповідно до п. 3.14 посадової
інструкції гірничого майстра дільниці
конвеєрного транспорту, з якою ОСОБА_1
ознайомлений під підпис 02.01.2014 року,
гірничий майстер повинен отримати
наряд відповідно до Положення про
порядок видачі, затвердження та
виконання нарядів на проведення робіт
у ПАТ «Марганецький ГЗК»,
затвердженого наказом № 468 від 31.08.2009
року.

Згідно п. 4.2 Положення про порядок
видачі, затвердження та виконання
нарядів на виконання робіт у ПАТ
«Марганецький ГЗК», наряд на виконання
робіт приймає особа, яка буде
здійснювати керівництво його
виконанням. Приймання наряду
підтверджується її підписом.

Таке порушення ОСОБА_1 трудових
обов'язків підтверджується актом від
20.08.2014 року про виявлені порушення
вимог Положення про порядок видачі,
затвердження та виконання нарядів на
виконання робіт у ПАТ «Марганецький
ГЗК», витягом з книги нарядів
машиністів конвеєрів та чергових
електрослюсарів шахти 14/15 за 02.08.2014
року.

ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення з
приводу вказаних обставин, про що
складено комісійний акт від 20.08.2014 року.

Оскільки підтверджено факт порушення
ОСОБА_1 Положення про порядок видачі
затвердження та виконання нарядів на
проведення робіт та п. 3.14 його
посадової інструкції, то наказ №338/к
від 26.08.2014 року є правомірним та
законним, і ПАТ «Марганецький ГЗК» не
було порушено вимоги чинного
законодавства щодо притягнення
працівника до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани.

ОСОБА_1 28.08.2014 року був ознайомлений з
наказом №338/к від 26.08.2014 року, однак
засвідчувати це власним підписом
відмовився, про що комісією було
складено акт від 28.08.2014 року.

Щодо позовних вимог про скасування
наказу ПАТ «Марганецький ГЗК» «Про
звільнення» № 372-к від 12.09.2014 року, суд
виходить з наступного:

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
допускається розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу при
систематичному невиконанні
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Судом встановлено, що відповідачем
при звільненні позивача було порушено
вимоги ст. 43 КЗпП України щодо
отримання згоди профспілкової
організації, членом якої є позивач
ОСОБА_1, оскільки клопотання голови
правління від 02.09.2014 року №1/531,
направлене голові первинної
профспілкової організації НПГУ ПАТ
«МГЗК», а не дочекавшись згоди на
звільнення ОСОБА_1, було винесено наказ
ПАТ «Марганецький ГЗК» «Про
звільнення» № 372-к від 12.09.2014 року.
Відповідь від первинної профспілкової
організації НПГУ ПАТ «МГЗК» було
надано 15.09.2014 року №25, де вказано, що
керівництво комбінату, знаючи, що
ОСОБА_1 є членом незалежної профспілки,
всупереч діючому законодавству, в
період часу, який дається первинної
профспілкової організації НПГУ ПАТ
«МГЗК» для прийняття рішення, направив
клопотання про дачу згоди на
звільнення ОСОБА_1 в ППО ПМГУ. Первинна
профспілкова організація НПГУ ПАТ
«МГЗК» своєї згоди на звільнення
ОСОБА_1 не надавала.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Як визначено ч. 2, 3 ст. 43 КЗпП України, у
випадках, передбачених законодавством
про працю, виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване
письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про
розірвання трудового договору з
працівником.

У той же час, у матеріалах справи
відсутні будь-які докази надання
попередньої згоди профспілкової
організації, членом якої є позивач на
звільнення її за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 43 Конституції
України кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується. Громадянам
гарантується захист від незаконного
звільнення.

На думку суду діями відповідача
порушено право ОСОБА_1 на працю.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у
разі звільнення без законної підстави
або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.32 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 зі
змінами та доповненнями при
присудженні оплати за час вимушеного
прогулу зараховується заробіток за
місцем нової роботи (одержана допомога
по тимчасовій непрацездатності,
вихідна допомога, середній заробіток
на період працевлаштування, допомога
по безробіттю), який працівник мав в цей
час.

Відповідно до довідки наданої
відповідачем середньомісячний
заробіток позивача складає 4321 гривня 93
копійки, середньоденний - 201 гривня 02
копійки.

В зв'язку з незаконним звільненням на
користь позивача суд вважає необхідним
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 12 вересня 2013 року
по 30 вересня 2014 року за 13 робочих днів
(13*201,02грн.=2613,26грн.), з 01 жовтня 2014 року по
30 листопада 2014 року за 2 місяці (2*4321,93
грн.=8643,86 грн.) та з 01 грудня 2014 року по 11
грудня 2014 року за 9 робочих днів
(9*201,02=1809,18 грн.), всього
2613,26+8643,86+1809,18=13066,30 грн..

Позовні вимоги в частині стягнення з
відповідальної особи служби
економічної безпеки підприємства, яка
винна у його незаконному звільненні,
всю суму коштів для покриття шкоди,
завданої підприємствузадоволенню не
підлягають, оскільки відповідно до
норм діючого ЦПК України позивач має
право звернутися до суду за захистом
своїх порушених прав, а згідно пункту 8
статті 134 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли: службова
особа, винна в незаконному звільненні
або переведенні працівника на іншу
роботу. Відповідно до статті 1191
Цивільного кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Ч.4 ст.235 КЗпП України передбачено, що
рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Згідно ст..367 ЦПК України рішення
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць та
поновлення на роботі.

Судові витрати, згідно ст.. 88 ЦПК
України, підлягають стягненню з
відповідача, пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

Керуючись ст. 43 Конституції України,
ст.ст. 40, 43 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 73, 209,
212, 214-215, 218, 367 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» про
визнання наказів про дисциплінарні
стягнення та про звільнення
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення невиплачених коштів та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу - задовольнити
частково.

Визнати наказ № 372/к від 12 вересня 2014
року про звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст.40
Кодексу законів про працю України -
незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді:
гірничого майстра дільниці
конвеєрного транспорту відокремленої
дільниці шахти 9/10 - шахти 14/15 публічного
акціонерного товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» з 12
вересня 2014 року.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
врахуванням виплачених сум вихідної
допомоги та допомоги по безробіттю у
сумі - 13 066 гривень 30 копійок, з
утриманням усіх податків та
обов'язкових платежів.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь держави судовий збір у розмірі
243 гривень 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в
частині поновлення на роботі а також в
частині стягнення середнього
заробітку за один місяць в сумі 4321
гривня 93 копійки.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О. С. Янжула