Справа № 367/957/14 Головуючий у І
інстанції Аніпка С.В. Провадження №
22-ц/780/6959/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в
складі:

Головуючого судді: Фінагєєва В.О.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Яворського
М.А.,

за участю секретаря: Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на заочне рішення Ірпінського
міського суду Київської області 18
квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення
сплаченого авансу у зв'язку з
нікчемністю попереднього договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом про повернення
сплаченого авансу у зв'язку з
нікчемністю попереднього договору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 5
серпня 2008 року між позивачем та
відповідачем було укладено Попередній
договір, предметом якого сторони
визначили укладення в майбутньому
договору купівлі-продажу житлового
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно до умов
Попереднього договору, сторони
домовились укласти та нотаріально
посвідчити договір купівлі-продажу не
пізніше 24 вересня 2008 року. Позивач
передав в рахунок купівлі-продажу
вказаного будинку 5 000, 00 доларів США, що
на день подачі позовної заяви складає -
39 800,00 грн. Однак, договір
купівлі-продажу, у встановленому
законом порядку, укладений не був.
Оскільки сторони домовились укласти
договір купівлі-продажу будинку, але
відповідно його не оформили, то
передані в рахунок виконання договору 5
000,00 доларів США є авансом, які позивач
просить суд стягнути з відповідача.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області 18 квітня 2013 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 суму сплачених коштів у
розмірі 39 800,00 грн. та судові витрати у
розмірі 518,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвали нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, через порушення норм
матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що спірний договір за
своїм змістом є змішаним договором.
Враховуючи ту обставину, що він не був
нотаріально посвідчений та відповідно
не був укладений основний договір,
відсутні правові підстави для
задоволення позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 5 серпня 2008 року
між позивачем ОСОБА_4 та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
Попередній договір. Відповідно до п.1.1.
сторони домовились про передачу права
власності на нерухоме майно, а саме
будинок загальною площею 122,3 м.кв., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.,
шляхом укладання договору
купівлі-продажу за ціною 225000 доларів
США.

Відповідно до пункту 2.1 Попереднього
договору покупець передав, а продавець
отримав суму 5000 доларів США в рахунок
майбутнього платежу за договором
купівлі-продажу. Зазначені обставини
не заперечуються відповідачем.

Відповідно до п. 6 попереднього
договору сторони домовились, що
основний Договір повинен бути
підписаний та посвідчений у
нотаріальному порядку до 24 вересня 2008
року.

Однак, основний договір
купівлі-продажу сторонами укладений не
був.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції керувався
нормами ст. ст. 570, 635, 657 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає зазначити наступне.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом.

Таким чином, внесення завдатку, як
способу виконання зобов'язання може
мати місце лише у випадку наявності
зобов'язання, яке б мало випливати із
договору, укладеного сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу
будинку в установленому законом
порядку між сторонами не укладено, суд
першої інстанції дійшов до вірного
висновку, що передана позивачем
відповідачу сума є авансом, який
підлягає поверненню позивачу у цьому ж
розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірний договір в силу закону є
припиненим, оскільки не був укладений
основний договір, а тому кошти не
підлягають поверненню не ґрунтуються
на вимогах закону, виходячи з
наступного.

За змістом ст. 635 ЦК України -
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, - у
письмовій формі.

Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України -
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Всупереч вимогам зазначених норм
закону попередній договір не був
нотаріально посвідчений.

Відповідно до вимог ст. 220 ЦК України
- у разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

За приписами ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК
України - недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину.

Таким чином висновки суду першої
інстанції, щодо наявності підстав до
задоволення позову, відповідають
фактичним обставинам справи та
ґрунтуються на наявних у справі
доказах, доводи апеляційної скарги
зазначених висновків не спростовують,
а відтак вимоги апеляційної скарги
задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області 18 квітня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.