Дата документу 23.12.2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого судді - Купавської Н.М.

при секретарі - Добровольській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області звернувся до суду з поданням, в
якому просить тимчасово обмежити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу шляхом заборони перетину
кордону України до виконання своїх
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням, зазначивши, що на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області знаходиться виконавчий лист
№2-1600, виданий 17 лютого 2006 року
Мелітопольським міськрайонним судом
Запорізької області, про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів на користь опікуна
ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку щомісяця, на утримання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і до її повноліття,
починаючи стягнення з 10.01.2006 року.
Виконавче провадження відкрито 14
березня 2006 року. При проведенні
виконавчих дій встановлено, що
боржниця ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням, ніде офіційно не працює,
земельні ділянки на праві власності
відсутні, ніякого майна за нею не
значиться. Заборгованість по аліментах
станом на 21.11.2014 року становить 28557 грн.
92 коп.

Відповідно до ч.2 ст.3771 ЦПК України суд
негайно розглядає подання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника
– юридичної особи у праві виїзду за
межі України, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В судове засідання державний
виконавець Копмаль Г.В. не з’явилася,
від неї надійшла заява з проханням
слухати справу у її відсутність,
подання підтримує повністю.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не
з’явилася, про час та місце слухання
справи була повідомлена належним
чином.

Суд, вивчивши доводи вказані в поданні,
матеріли справи, оцінивши наявні у
справі докази, приходить до висновку
про можливість задоволення вказаного
подання з наступних підстав.

На виконанні у відділі державної
виконавчої служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області знаходиться
виконавчий лист №2-1600, виданий 17 лютого
2006 року Мелітопольським міськрайонним
судом Запорізької області, про
стягнення з ОСОБА_1 аліментів на
користь опікуна ОСОБА_2 у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку щомісяця,
на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і до
її повноліття, починаючи стягнення з
10.01.2006 року /а.с.4-6/.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 24 ЗУ “Про
виконавче провадження” 14 березня 2006
року було розпочато виконавче
провадження шляхом винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження /а.с.7/.

При проведенні виконавчих дій
встановлено, що боржниця ухиляється
від виконання зобов’язань, покладених
на неї судовим рішенням. Станом на
01.11.2014 року сума боргу по аліментах
складає 28557 грн. 92 коп. /а.с.9/. Про зміну
місця проживання чи перебування
виконавчу службу боржниця не
повідомляє, на виклики державного
виконавця не з’являється, на
попередження не реагує. Згідно
інформаційної довідки з веб-сайту МВС
України боржниця з 06 лютого 2006 року
знаходиться у розшуку за ст.185 ч.2 КК
України /а.с.19-24/.

Боржницею в добровільному порядку
рішення суду не виконується, вона не
працює, інших видів доходу, на які
можливо звернути стягнення, не має.
Вжитими ВДВС Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області заходами майна та
джерел постійного заробітку боржниці,
на які може бути звернено стягнення, не
встановлено.

Боржниця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
документована паспортом громадянки
України серії СВ №883977, виданим
Мелітопольським РВ ГУМВС України в
Запорізькій області 13 липня 2004 року.

Державний виконавець при здійсненні
виконавчого провадження не має
відомостей про наявність у боржниці
закордонного паспорта та про її наміри
щодо виїзду за кордон. В Україні
існують декілька типів паспортів:
дипломатичні та службові паспорти для
працівників МЗС та уряду; загальні
внутрішні паспорти громадянина
України, посвідчення особи моряка.
Внутрішній паспорт громадянина
України є внутрішнім посвідченням
особи і також дійсний для перетину
кордону Білорусі та Російської
Федерації.

Ст.3771 ЦПК України не передбачає надання
суду доказів, що боржник має
закордонний паспорт.

Ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження»
передбачено право державного
виконавця в процесі здійснення
виконавчого провадження у разі
ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням суду.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України та в’їзду в України
громадян України» громадянину України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта або громадянину
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у випадках, якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов’язання - до
виконання зобов’язань або
розв’язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов’язань.

Тимчасове затримання або вилучення
паспорта у таких випадках здійснюється
судом, органами прокуратури,
внутрішніх справ, служби безпеки,
Державної прикордонної служби України,
військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Ч.4 ст.26 ЗУ «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
передбачено, що виїзд з України
іноземця та особи без громадянства
може бути відкладено до виконання ним
майнових зобов’язань перед фізичними
та юридичними особами в Україні.

П.8 ст.19 ЗУ «Про Державну прикордонну
службу України» встановлено, що на
Державну прикордонну службу
відповідно до визначених законом
завдань покладається, зокрема,
запобігання та недопущення в’їзду в
Україну або виїзду з України осіб, яким
згідно із законодавством не
дозволяється в’їзд в Україну або яких
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України, у тому числі згідно з
дорученнями правоохоронних органів.

Крім інших, покладених на органи
Державної прикордонної служби України,
завдань вони також мають право,
зокрема, з’ясовувати підстави в’їзду
в Україну або виїзду з України, не
пропускати через державний кордон
України осіб без дійсних документів на
право його перетинання, осіб, які
надали завідомо неправдиві відомості
під час одержання зазначених
документів, осіб, яким Державною
прикордонною службою України за
порушення законодавства з
прикордонних питань та про правовий
статус іноземців чи за мотивованим
письмовим рішенням суду та
правоохоронних органів не
дозволяється в’їзд в Україну або
тимчасово обмежено право виїзду з
України (п.4 ст. 20 Закону).

Отже, наявність в особи невиконаних
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням, у тому числі аліментних, є
підставою для обмеження її у праві
виїзду за межі України.

Відповідно до ст.124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
України і є обов’язковими до виконання
на всій території України.

Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення,
що набрали законної сили, обов’язкові
для всіх органів державної влади і
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій,
посадових чи службових осіб та
громадян і підлягають виконанню на
всій території України, а у випадках,
встановлених міжнародними договорами,
згода на обов’язковість яких надана
Верховною Радою України, - і за її
межами. Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку» визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Аналізуючи зібрані у справі докази суд
приходить до висновку, що для
забезпечення виконання судового
рішення слід тимчасово обмежити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована
ІНФОРМАЦІЯ_3, у праві виїзду за межі
України до виконання боржницею своїх
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням.

Керуючись ст.124 Конституції України,
ст.ст.14, 217 ЦПК України, ст.5 ЗУ «Про
виконавче провадження», ст.6 ЗУ «Про
порядок виїзду з України та в’їзду в
України громадян України», ст.26 ЗУ «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства», ст.19 ЗУ «Про Державну
прикордонну службу України», суд

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України задовольнити повністю.

Тимчасово обмежити громадянку
України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документу до виконання
нею своїх обов’язків за виконавчим
провадженням з примусового виконання
виконавчого листа №2-1600, виданого 17
лютого 2006 року Мелітопольським
міськрайонним судом Запорізької
області, про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на користь опікуна ОСОБА_2 у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
щомісяця на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи стягнення з
10.01.2006 року і до її повноліття .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити Державній
прикордонній службі України (01034, м.
Київ, вул. Володимирська, 26) для
виконання та сторонам до відома.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги до
Мелітопольського міськрайонного суду
протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

СУДДЯ: