АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/79610738/2014
Головуючий у 1 інстанції - Батрин О.В.
Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача публічного акціонерного
товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» -
Федоренка Сергія Вікторовича на
рішення Печерського районного суду
м.Києва від 02 липня 2014 року по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року позивач ПАТ КБ
«Надра» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Обгрунтовував свої вимоги ти, що 20
вересня 2001року між ВАТ КБ «НАДРА» та
відповідачем ОСОБА_3 (яка змінила своє
прізвище на ОСОБА_3) укладено договір
про відкриття карткового рахунку №
13/1/2001/04-33, а згодом додаткові угоди до
нього, відповідно до яких відповідачу
відкрито картковий рахунок з лімітом
кредитування 135000 доларів США на умовах
визначених кредитним договором,
зокрема із зобов'язанням відповідача
сплачувати відсотки за користування
кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника ОСОБА_3 за
договором, 13 січня 2006 року, 7 лютого 2007
року та 19 лютого 2008року між ПАТ КБ
«НАДРА» та ОСОБА_4 укладені договори
поруки, відповідно до яких поручитель
самостійно зобов'язався відповідати
перед позивачем за виконання
позичальником її зобов'язань, що
виникли із кредитного договору в
повному обсязі та відповідальність
поручителя та позичальника є
солідарною.

Однак, відповідачі не виконують умови
договору, в зв'язку з чим станом на 23
серпня 2012 року утворилась
заборгованість по кредиту в сумі 97720,51
доларів США, що за офіційним курсом
Національного банку України становить
781080 грн. 03 коп. та яка складається
із:заборгованості за кредитом у
розмірі 67 028 доларів США, що
еквівалентно 535754 грн. 80 коп.,
заборгованості по відсоткам у розмірі
12918,18 доларів США, що еквівалентно 103255
грн. 01 коп., пені за прострочення
строків сплати кредиту у розмірі 17774,33
доларів США, що еквівалентно 142070 грн. 21
коп.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 02 липня 2014 року у
задоволенні позову ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «НАДРА» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, представник позивача ПАТ «КБ
«НАДРА» - Федоренко С.В. подав
апеляційну скаргу в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Посилається на те, що додатковою угодою
№2 до договору № 13/1/2001/04-33 про відкриття
карткового рахунку передбачено, що він
діє з моменту його підписання
сторонами і діє до повного виконання
зобов'язань за ним. А отже, між
сторонами продовжують діяти кредитні
зобов'язання та, у відповідності до
умов кредитного договору продовжують
нараховуватися відсотки та
передбачена умовами договору
неустойка.

Крім того, судом першої інстанції під
час судового розгляду було не вірно
встановлені обставини по справі та не
вірно застосовано строк позовної
давності.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні заперечувала проти
доводів апеляційної скарги та просила
рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, належним чином
повідомлений про день час та місце
судового засідання, а тому колегія
суддів дійшла висновку про можливість
розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем пропущено строк
позовної давності щодо вимог про
стягнення заборгованості з
відповідача ОСОБА_3 та у зв'язку з тим,
що порука відповідача ОСОБА_4
припинилася.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1050 ЦК України
встановлено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлене
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 20 вересня 2001 року
між ВАТ КБ «НАДРА» (яке змінило своє
найменування на ПАТ КБ«НАДРА») та
відповідачем ОСОБА_3 (яка змінила своє
прізвище на ОСОБА_3) укладено договір
про відкриття карткового рахунку №
13/1/2001/04-33, відповідно до якого
встановлено ліміт кредитування у
розмірі 30000 доларів США зі сплатою
відсотків у розмірі 20% річних та за
прострочений кредит у розмірі 25% річних
(т. 1 а.с. 33).

Додатковою угодою №1 від 31 липня 2002
року до вказаного договору визначено
процентну ставку за користування
кредитом, починаючи з 1 серпня 2001 року у
розмірі 18,2% річних (т. 1 а.с.34).

Додатковою угодою №2 від 30 вересня
2003року визначено ліміт кредитування у
розмірі 40000 доларів США, строк дії
договору - до повного виконання
сторонами всіх зобов'язань за цим
договором (т. 1 а.с.35-41).

Додатковою угодою №4 від 25 жовтня 2004
року визначено строк дії ліміту
кредитування - до 31 травня 2005 року,
плата за користування кредитом
встановлено - 16,4% річних, плата за
прострочений кредит та недозволений
кредит (овердтрафт) в валюті - долари
США встановлено в розмірі- 23,1% річних (т.
1 а.с. 42).

Додатковою угодою №5 від 31 жовтня 2005
року визначено строк дії ліміту
кредитування - до 31 жовтня 2006 року,
плата за користування кредитом
встановлено - 15,5% річних, плата за
прострочений кредит та недозволений
кредит (овердтрафт) в валюті долари США
встановлено в розмірі- 23,1% річних (т. 1
а.с. 43).

Додатковою угодою №6 від 13 січня 2006
року визначено ліміт кредитування у
розмірі 135 000 доларів США, строк дії
ліміту кредитування - до 31 січня 2007 року
плата за користування кредитом
встановлено- 15,5% річних, плата за
прострочений кредит та недозволений
кредит (овердтрафт) в валюті - долари
США встановлено в розмірі- 23,1% річних (т.
1 а.с. 44).

Додатковою угодою № 7 від 7 лютого 2007
року визначено строк дії ліміту
кредитування - до 31 січня 2008 року,
проценти за користування кредитним
коштами - на рівні діючих тарифів банку
(т. 1 а.с. 45).

Додатковою угодою № 8 від 31 січня 2008
року визначено строк дії ліміту
кредитування - до 31 січня 2009 року (т. 1
а.с. 46).

Судом вірно встановлено, що умовами
договору про відкриття картрахунку та
додатковими угодами до нього постійно
змінювались умови кредитування:
збільшувався ліміт кредитування, строк
дії ліміту кредитування, нарахування
відсотків.

Разом з тим, розмір тарифів банку щодо
встановлення процентів за
користування кредитним коштами,
позивачем під час розгляду справи в
суді першої інстанції не надавалися.

Відповідно до довідки позивача
заборгованість за договором про
відкриття карткового рахунку станом на
23 серпня 2012 року складає: 97720,51 доларів
США, що за офіційним курсом
Національного банку України становить
781080 грн. 03 коп, яка складається
із:заборгованості за кредитом у
розмірі 67028 доларів США, що
еквівалентно 535754 грн. 80 коп.,
заборгованості по відсоткам у розмірі
12918,18 доларів США, що еквівалентно 103255
грн. 01 коп., пені за прострочення
строків сплати кредиту у розмірі 17774,33
доларів США, що еквівалентно142070 грн. 21
коп.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі сплином
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги.

Відповідно до умов договору про
відкриття карткового рахунку та
додаткових угод до нього, картка діє в
межах визначеного нею строку.

Судом встановлено, що після закінчення
строку дії картки - 31 січня 2009 року,
строк її діївідповідачуОСОБА_3
позивачем не продовжувався.

Як вбачається із матеріалів справи, за
умовами договору дія картки була
визначена строком - до 31 січня 2009 року,
останній черговий місячний платіж був
здійснений відповідачем ОСОБА_3 12
жовтня 2009року, а позивач до суду
звернувся в березні 2013 року.

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст.257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяці дії картки (ст.261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Вказана правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14),
яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Позивачем пропущено строк позовної
давності, про сплив якого було заявлено
представником відповідача ОСОБА_3 до
постановлення судового рішення у суді
першої інстанції.

А тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у стягненні заборгованості з
відповідача ОСОБА_3, оскільки позивачем
пропущено строк позовної давності.

Судом також встановлено, що з метою
забезпечення виконання зобов'язань
відповідача ОСОБА_3 перед позивачем 13
січня 2006 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ
«НАДРА» укладено договір поруки,
відповідно до якого поручитель разом
позичальником несе солідарну
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання позичальником
свої зобов'язань за договором про
відкриття карткового рахунку та
додаткових угод до нього (т. 1 а.с. 47-48).

Договором поруки визначено ліміт
відповідальності позичальника - 135 000
доларів США, відсотки за користування
кредитом у розмірі 15,5% річних строк
повернення коштів - до 31 січня 2007 року.

Договором поруки від 7 лютого 2007 року
визначено строк повернення коштів - до
31 січня 2008 року, розмір відсотківза
користування кредитними коштами
визначено в розмірі - 19,1% річних (т. 1 а.с.
49-50).

Договором поруки від 19 лютого 2008 року
визначено строк повернення коштів - до
31 січня 2009 року, розмір відсотків за
користування кредитними коштами
визначено в розмірі - 19,1% річних та
строк дії договору - належне виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором чи
виконання поручителем своїх
зобов'язань згідно з умовами цього
договору (т. 1 а.с. 51-52).

Отже, умови договорів поруки від 7
лютого 2007року та від 19 лютого 2008 року
відрізняються від умов додаткових угод
№ 7 від 7 лютого 2007 року та № 8 від 31
січня 2008 року в частині нарахування
відсотків, оскільки додатковими
угодами передбачено нарахування
відсотків на рівні діючих тарифів
банку, а умовами договорів поруки - у
розмірі 19,1% річних.

Згідно зі ст.554 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Частиною 1 ст.559 ЦК України передбачено,
що порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦПК України
порука припиняється після закінчення
строку, і встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Отже строк дії поруки (будь-який із
зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є
строком захисту порушеного права, а є
строком існування суб'єктивного права
кредитора й суб'єктивного обов'язку
поручителя, після закінчення якого
вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку
(який є преклюзивним) жодних дій щодо
реалізації свого права за договором
поруки, у тому числі застосування
судових заходів захисту свого права
(шляхом пред'явлення позову), кредитор
вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер
строку поруки й обумовлене цим
припинення права кредитора на
реалізацію даного виду забезпечення
виконання зобов'язань застосоване в
другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України
словосполучення «пред'явлення вимоги»
до поручителя протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання як умови
чинності поруки слід розуміти як
пред'явлення кредитором у
встановленому законом порядку
протягом зазначеного строку саме
позовної, а не будь-якої іншої вимоги до
поручителя. Зазначене положення при
цьому не виключає можливість
пред'явлення кредитором до поручителя
іншої письмової вимоги про погашення
заборгованості за боржника, однак і в
такому разі кредитор може звернутися з
такою вимогою до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Вказана правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 17 вересня 2014 року (справа №6-53цс14),
яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

З матеріалів справи вбачається, що
договором поруки від 31 січня 2008 року,
визначено строк повернення кредитних
коштів до 31 січня 2009 року, з досудовою
вимогою про виконання зобов'язання
позивач звернувся до відповідача
ОСОБА_4 05 вересня 2012 року, а з позовом
ПАТ КБ «НАДРА» до поручителя ОСОБА_4
звернувся 14 березня 2013 року.

Враховуючи викладене, оскільки
договором встановлено строк
повернення коштів до 31 січня 2009 року, а
позивач звернувся з позовом до
поручителя лише 14 березня 2013 року, а
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України
порука припинилася.

Таким чином, правових підстав для
стягнення заборгованості з
відповідача ОСОБА_4 немає.

Доводи апеляційної скарги щодо
переривання строку позовної давності,
у зв'язку з подачею позивачем позову до
Дніпровського районного суду м. Києва
колегія суддів відхиляє, оскільки
подача позовної заяви, яка була
повернута позивачу у зв'язку з
порушенням позивачем правил
підсудності, не є перериванням строку
позовної давності в розумінні ст.267 ЦК
України.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку щодо
відмови в задоволенні позовних вимог.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді апелянт не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу представника
позивача публічного акціонерного
товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» -
Федоренка Сергія Вікторовича
відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 02 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді