Ухвала іменем україни17 грудня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: Попович О.В., Дьоміної
О.О., С.П. Штелик, розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за договором позики, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 21 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 17 вересня 2014 року, в с т а н о
в и л а: ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за договором позики у
розмірі 88 848 грн. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що 06 квітня 2009 року
позичив ОСОБА_5 вісім тисяч доларів США,
а ОСОБА_5 зобов'язалась повернути
грошові кошти на першу його вимогу, що
підтверджується розпискою. Позивач
зазначає, що неодноразово в
телефонному режимі та в усній формі
звертався до відповідачки з вимогою
про повернення боргу, але до цього часу
борг не повернуто. Рішенням
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 21 липня 2014 року залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 17 вересня 2014
року, позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти
за борговою розпискою в сумі 88 848 грн.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат. У
касаційній скарзі ОСОБА_5 порушує
питання про скасування судових рішень
та просить ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права. Згідно з частиною
2 статті 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права. Відповідно до ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку щодо наявності
правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4, оскільки, як
встановлено судами попередніх
інстанцій, договір позики був
укладений між сторонами з дотриманням
вимог ст. 1047 ЦК України. Крім того,
відповідачкою не доведено факт
повернення нею суми боргу в повному
обсязі відповідно до умов укладеного
договору позики. Посилання скаржника
на те, що вказані в розписці кошти вона
не отримувала не заслуговують на увагу,
оскільки в судовому порядку договір
позики нею оспорено не було. Крім того,
твердження ОСОБА_5 про порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права у зв'язку з
відмовою їй у призначенні
почеркознавчої експертизи
спростовуються матеріалами справи, а
саме: судом першої інстанції неявка
відповідача в судове засідання
розцінена як ухилення від призначення
судової почеркознавчої експертизи.
Судом апеляційної інстанції було
запропоновано відповідачу надати
зразки підпису для проведення
почеркознавчої експертизи, проте
ОСОБА_5 вимоги суду не виконала.
Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують. Враховуючи наведене та
положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін. Керуючись
ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.
Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 21 липня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 17 вересня 2014
року залишити без змін. Ухвала
оскарженню не підлягає.Судді:

О.В. Попович
О.О. Дьоміна

С.П. Штелик