Ухвала

іменем україни

25 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дем'яносова
М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про
визнання частково недійсним
кредитного договору, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
Дарницького районного суду
м. Києва від 30 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від
23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ
«Кредитпромбанк»), правонаступником
якого за відповідним договором
купівлі-продажу прав вимоги є Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
(далі - ПАТ «Дельта Банк»), звернулося до
суду з указаним позовом, вимоги якого
під час розгляду справи неодноразово
уточнювало та остаточно просило
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
від 17 листопада 2006 року № 49.35/270/06-НВС у
сумі 718 054 грн 99 коп., з яких: 561 853 грн 15
коп. - заборгованість за кредитом, 156 201
грн 84 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що згідно з умовами зазначеного
кредитного договору ОСОБА_4 отримав у
кредит 80 тис. доларів США,
за умови сплати 10,66 % змінної процентної
ставки та 1,83 % річних фіксованої
процентної ставки, зі строком
повернення до 17 листопада
2021 року. На забезпечення виконання
позичальником взятих за кредитним
договором зобов'язань 17 листопада 2006
року між ПАТ
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 укладено
договір поруки №
49.35/270/06-НВС. У зв'язку з невиконанням
позичальником належним чином умов
договору утворилася заборгованість в
зазначеному розмірі.

Не погоджуючись із позовом ПАТ
«Кредитпромбанк», у березні
2013 року ОСОБА_4 подав зустрічний позов
про визнання недійсним п. 3 ч. 1, п. 5 ч. 2
кредитного договору від 17 листопада 2006
року № 49.35/270/06-НВС в
частині встановлення перемінної
процентної ставки та п. 6 договору в
частині встановлення непропорційно
великих штрафних санкцій. На
обґрунтування своїх вимог зазначив про
порушення ПАТ
«Кредитпромбанк» вимог ст. 1056-1 ЦК
України щодо застосування в кредитному
договорі двох типів процентних ставок:
змінної та фіксованої. Крім того,
зазначив про порушення ПАТ
«Кредитпромбанк» ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів» щодо
несправедливості умов кредитного
договору про встановлення вимоги
сплатити споживачем непропорційно
велику суму компенсації у разі
невиконання ним зобов'язань за
договором.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 30 травня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
23 жовтня 2014 року, первісний позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заборгованість за кредитним договором
у сумі 718 054 грн 99 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі відповідачі
просять скасувати зазначені судові
рішення судів першої й апеляційної
інстанцій, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи первісний позов ПАТ
«Дельта Банк», суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі і надавши їм належну оцінку в
силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а
також врахувавши обставини справи,
обґрунтовано виходив з доведеності
зазначених позовних вимог та наявності
правових підстав для стягнення
солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заборгованості за кредитним договором,
яка утворилася у зв'язку з невиконанням
відповідачами належним чином умов
кредитного договору.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову, суд правильно виходив з
недоведеності та безпідставності цих
позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази і надав
їм належну оцінку, правильно встановив
обставини справи, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, отже,
судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 30 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

М.В. Дем'яносов

І.К. Парінова