Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Кафідової О.В., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_6 про
зобов'язання до вчинення дій, за
касаційною скаргою Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
на рішення Галицького районного суду м.
Львова від 26 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 21 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року Галицька районна
адміністрація Львівської міської ради
звернулася до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідач самовільно без відповідних
дозволів здійснив перебудову належної
йому квартири АДРЕСА_1, у результаті
чого площа його квартири збільшилася
за рахунок допоміжних приміщень.

Оскільки відповідач не реагує на
заходи, які вживаються позивачем щодо
зобов'язання відновити попередній стан
квартири та горища, позивач просив
задовольнити його позов.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 26 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 21
травня 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі голова Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає відхиленню на таких
підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Так, судами встановлено, що відповідач
є власником квартири АДРЕСА_1. Вказані
обставини сторонами не оспорюються,
визнаються та суди вважали цю
обставину такою, що не підлягає
доведенню.

Разом з тим правовстановлюючі
документи на спірну квартиру судом
досліджені не були.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, дійшов правильного
висновку, що дії відповідача по
реконструкції належної йому квартири
та горища не були самочинними, оскільки
реконструкція здійснювалась на
підставі відповідних дозволів та з
дотриманням необхідних умов, тому
правові підстави для його задоволення
відсутні.

При цьому суди керувалися обставинами,
які були встановлені
адміністративними судами: постановою
Галицького районного суду м. Львова
від 20 березня 2013 року в справі №
2а-351/11 скасовано постанову
адміністративної комісії Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради від 27 грудня 2010 року № 332,
якою відповідача було визнано винним і
притягнуто до відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 92
КУпАП; постановою Галицького районного
суду м. Львова від 26 квітня 2013 року в
справі № 2а-463/11 визнано протиправним і
скасовано розпорядження Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради від 06 січня 2011 року № р-1
«Про приведення квартири АДРЕСА_1 до
попереднього стану». Обидві постанови
залишені без змін судами вищих
інстанцій та є чинними.

Крім того, обґрунтовуючи вимоги позову,
позивач наголошував також на тому, що
відповідач під час реконструкції
квартири збільшив її розмір за рахунок
горища, що є спільною сумісною
власністю інших мешканців будинку.

Зокрема, із залученої до матеріалів
справи довідки від 09 березня 2011
року № 485 з місця проживання про склад
сім'ї та реєстрацію (прописку) (форма №
2) вбачається, що відповідач є власником
однокімнатної квартири АДРЕСА_1
загальною площею 27,70 кв. м, що
розташована на мансарді, у якій, окрім
нього, проживають його дружина - ОСОБА_7
та донька - ОСОБА_8 (а. с. 6).

У подальшому, згідно з копією
поверхового плану станом на 30 грудня 2011
року, експлікацією внутрішніх площ до
плану жилої будівлі та декларацією про
готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованою Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області 05 січня 2012 року (а. с.
52-58), площа спірної квартири складає 101,8
кв. м, яка збільшена за рахунок площі
горища будинку по АДРЕСА_1.

Наполягаючи на задоволенні позовних
вимог, Галицька районна адміністрація
Львівської міської ради фактично
ставить питання про відновлення права
спільної сумісної власності на
допоміжне приміщення (горище) всіх
власників квартир у будинку по АДРЕСА_1.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» у процесі приватизації
громадяни набувають право власності на
квартири та допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку, які
призначені для забезпечення його
експлуатації та побутового
обслуговування мешканців будинку
(сходові клітини, вестибюлі, перехідні
шлюзи, позаквартирні коридори,
колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні
відділення ліфтів, вентиляційні камери
та інші технічні приміщення). Згідно зі
ст. 10 цього Закону безпосередньо
власники квартир багатоквартирного
житлового будинку є співвласниками
допоміжних приміщень (горища).

Позивачем не надані докази про право
власності на будівлю, у якій
знаходиться спірне приміщення горища,
не зазначено яке саме право районної
адміністрації порушене відповідачем
та підлягає захистові на підставі
статей 3, 15 ЦПК України, відсутні
посилання на обставини, що свідчили б
про наявність дискреційних
повноважень щодо розпорядження
спірним майном, чи повноважень, наданих
співвласниками житлового будинку, щодо
звернення до суду з позовом в інтересах
інших осіб.

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові
рішення, суди правильно визначилися з
характером спірних правовідносин та
нормами матеріального права, які
підлягають застосуванню, у результаті
чого ухвалили законні і обґрунтовані
судові рішення, які відповідають
вимогам матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 26 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 21 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. СитнікСудді:
О.В. Кафідова Л.М. Мазур В.А. Нагорняк
Т.О. Писана