Провадження №4-с/761/204/2014
У Х В А Л А

іменем України

28 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі6

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарях
Звонцовій О.І., Іовенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за скаргою
Акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі начальника
відділу юридичного супроводу ОСОБА_1 на
дії Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві,
заінтересована особа: ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Банк «Фінанси та
кредит» в особі начальника відділу
юридичного супроводу ОСОБА_1 звернувся
до суду зі скаргою на дії старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві та просить суд визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця Бялого М.Г. щодо
винесення постанови про поновлення
виконавчого провадження № 43775167 від 25
липня 2014 року та скасувати зазначену
постанову про поновлення виконавчого
провадження. Свої вимоги мотивує тим,
що У відділі на виконання перебуває
виконавче провадження про примусове
стягнення з банку на користь ОСОБА_5
суми у розмірі 355 250,00 доларів США на
підставі виконавчого листа, вданого
Шевченківським районним судом м.
Києва19.06.2014 р. 25 червня 2014 р. державним
виконавцем зупинено дане виконавче
провадження на підставі ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17.06.2014 р., якою зупинено
виконання судового рішення. 16 липня 2014
р. ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ касаційну скаргу
банку відхилено і з цих підстав
державним виконавцем 25.07.2014 р.
поновлено виконавче провадження в
порушення положень ст.ст. 17,18 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме у виконавчому документі невірно
зазначено адресу стягувача, яка є
фактично належить представнику ОСОБА_5.

В подальшому представником скаржника
збільшив вимоги. Просив суд визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Бялого М.Г. щодо винесення
постанови про поновлення виконавчого
провадження № 43775167 від 25 липня 2014 року,
скасувати постанову про поновлення
виконавчого провадження № 43775167 від 25
липня 2014 року; визнати неправомірними
дії старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Бялого М.Г. щодо
переведення іноземної валюти, а саме:
долара США в національну валюту -
гривню та виставлення платіжних вимог
№№624/1 та 624/1-1 від 18 серпня 2014 року у
національній валюті зобов'язати
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Бялого М.Г. діяти в межах та
у спосіб передбачений рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 28 травня
2014 року; зобов'язати старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Бялого М.Г. відкликати
платіжні вимоги №№624/1 та 624/1-1 від 18
серпня 2014 року. Зазначає. що під час
примусового виконання рішення
Апеляційного суду м. Києва від 28.05.2014 р.
щодо стягнення з АТ «Банк «Фінанси та
кредит» на користь ОСОБА_5 суми у
розмірі 355 250 доларів США державним
виконавцем не тільки неправомірно
поновлено виконання виконавчого
документа, виданого Шевченківським
районним судом м. Києва, а й самовільно
не змінюючи способу виконання судового
рішення здійснив конвертацію валюти, а
саме доларів в гривню та надав до НБУ
платіжні доручення про списання з
рахунків скаржника замість суми боргу
зазначеного в рішенні - 355 250 доларів
США суми у розмірі 4 666 383,18 грн.

В судовому засіданні представник АТ
«Банк «Фінанси та кредит» підтримав
скаргу, просив задовольнити. Пояснив,
що дії держаного виконавця суперечать
положенням Закону «Про виконавче
провадження», а також і приписам ст. 124
Конституції України. Проте не
заперечував, що на день розгляду
скарги по суті оскаржувані платіжні
доручення відкликані суб'єктом
оскарження.

Старший державний виконавець Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Бялий М.Г. в судове
засідання н з'явився, про день та час
розгляду скарги повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомляв.
Надав належним чином завірену копію
виконавчого провадження № 43775167 про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та кредит»
на користь ОСОБА_5 355 250 доларів США.

Представник ОСОБА_5 заперечував щодо
задоволення скарги. Пояснив, що
рішенням Апеляційного суду м. Києва від
28 травня 2014 року скасовано рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.11.2013 р. по справі за позовом
ОСОБА_5 до Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та кредит»,
треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
довіреності недійсною та стягнення
коштів. Ухвалено нове рішення яким
частково задоволено позов та стягнуто
з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на
користь ОСОБА_5 355 250 доларів США. 26.06.2014
р. судом першої інстанції видано
виконавчий лист на підставі якого
24.06.2014 р. старшим державним виконавцем
Бялим М.Г. відкрито виконавче
провадження. 25.06.2014 року постановою
державного виконавця виконавче
провадження зупинено відповідно до п. 6
ст. 37 Закону «Про виконавче
провадження» у зв'язку із зупиненням
виконання рішення суду касаційною
інстанцією до закінчення касаційного
розгляду справи. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 липня 2014 р. були відхилені
касаційні скарги учасників процесу,
рішення Апеляційного суду м. Києва
залишено без змін. За таких обставин
державний виконавець 25.07.2014 року
поновив виконавче провадження на
виконання положень ч. 5 ст. 39 Закону
України «Про виконавче провадження».
Таким чином дії державного виконавця в
цій частині відповідають вимогам
чинного законодавства України. За
положеннями ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Зважаючи
на те, що гривня є законним платіжним
засобом на території України.
незалежно від валюти боргу, валютного
платежу засобом погашення валютного
зобов'язання є національна валюта
України. Гривня без обмежень
приймається на всій території України
як універсальний платіжний засіб.
Таким чином державний виконавець,
враховуючи відсутність валютного
рахунку у боржника і направив платіжні
вимоги на виконання судового рішення в
гривні. Судове рішення, яке набрало
чинності є обов'язковим для виконання
на всій території України, за таких
обставин держаний виконавець і вчиняє
всі дії по його виконанню. Крім того
представник ОСОБА_5 повідомив, що
станом на день розгляду справи
платіжні доручення направлені на
виконання судового рішення відкликано.
Також наголосив, що дії державного
виконавця жодним чином не порушують
права боржника, а тому останні не
підлягають захисту.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Апеляційним судом м. Києва 28 травня 2014
року задоволено апеляційну скаргу
представника ОСОБА_5.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 листопада 2013 р. за
позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит», треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання довіреності
недійсною та стягнення коштів
скасовано.

Ухвалено нове рішення яким позов
задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» на користь
ОСОБА_5 355 250 доларів США.

В частині позовних вимог ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» про визнання
довіреності недійсною провадження по
справі закрито.

19 червня 2014 року на примусове виконання
рішення Апеляційного суду м. Києва,
Шевченківським районним судом м. Києва
видано виконавчий лист.

За заявою представника стягувача від
19.06.2014 р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві 24.06.2014 року винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження.

17 червня 2014 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ виконання апеляційного суду м.
Києва від 28 травня 2014 року зупинено до
розгляду касаційних справ.

Як свідчать матеріали виконавчого
провадження, 25.06.2014 р. державним
виконавцем відповідно до положень п. 6
ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження» до розгляду справи судом
касаційної інстанції.

16 липня 2014 року колегією суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ винесено ухвалу касаційні скарги
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» та
представника ОСОБА_5 відхилено. Рішення
апеляційного суду м. Києва від 28 травня
2014 рок залишено без змін.

25.07.2014 р. старшим державним виконавцем
Бялим М.Г. відповідно до вимог ч. 5 ст. 39
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
поновлення виконавчого провадження.

В подальшому, а саме 18.08.2014 р. держаним
виконавцем винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
у сумі 35 525,00 доларів США та 20.08.2014 р.
направлено платіжні вимоги від 18.08.2014 р.
до Головного управління Національного
банку України про списання з ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» у національній
валюті грошових коштів в сумі 4 666 384,18
грн. за № 624/1 та суми коштів у розмірі 466
638,32 грн. за № 624/1-1 на примусове
виконання судового рішення та
стягнення виконавчого збору.

Зазначені обставини не заперечувались
учасниками процесу в судовому
засіданні.

Також не оспорювалось учасниками
процесу і та обставина, що постанова
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження не
оскаржувалась боржником.

Згідно до преамбули Закону України
«Про виконавче провадження» цей Закон
визначає умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню.

В свою чергу відповідно до приписів ст.
19 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Підстави для обов'язкового зупинення
виконавчого провадження передбачені
ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема ч. 1 п. 6 визначено,
що виконавче провадження зупиняється у
разі зупинення виконання
відповідного рішення або виконавчого
провадження посадовою особою, якій
законом надано таке право.

Виконавче провадження зупиняється
у випадках, передбачених: пунктами 3,
4, 6-10 і 12-14 частини першої статті 37
цього Закону, пунктами 2-5 частини
першої статті 38 цього Закону, - до
закінчення строку дії зазначених
обставин, як це встановлено ч. 2 ст. 39
Закону України «Про виконавче
провадження».

Зважаючи на те, що Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ своєю ухвалою зупинено виконання
рішення Апеляційного суду м. Києва від
28.05.2014 р. до закінчення розгляду
касаційних скарг, розгляд яких
закінчився, і це не заперечується
учасниками процесу, 16.07.2014 р. винесення
25.07.2014 р. старшим державним виконавцем
оскаржуваної постанови про поновлення
виконавчого провадження, а отже і його
дії відповідають положенням чинного
законодавства України.

За приписами ч. 5 ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до приписів ст. 129
Конституції України однією із основних
засад судочинства є обов'язковість
рішення суду.

Судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами,
об'єднаннями громадян та іншими
організаціями, громадянами та
юридичними особами на всій території
України, відповідно до ст. 14 ЦПК
України.

Зважаючи на приписи Конституції
України представник скаржника вважає,
що у державного виконавця відсутні
повноваження на зміну резулятивної
частини рішення суду та стягнення з
боржника на користь стягувача замість
доларів США суму боргу у гривні.

В свою чергу представник
заінтересованої особи також
посилаючись на положення Основного
закону України наголошував на тому, що
оскільки законним платежем на
території України є гривня, як це
передбачено положеннями ЦК України,
стягнення суми заборгованості у
національній валюті не порушує права
скаржника та будь - які норми чинного
законодавства України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Як вже зазначалось Апеляційним судом м.
Києва 28.05.2014 р. ухвалено рішення про
стягнення зі скаржника на користь
ОСОБА_5 суму у розмірі 355 250 доларів США.

У виконавчому документі, прийнятому до
виконання зазначено резулятивну
частину рішення суду: Стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» на користь
ОСОБА_5 355 250 доларів США.

За таких обставин, зважаючи на
положення Конституції України, Закону
України «Про виконавче провадження»
стягнення присуджених на користь
заінтересованої особи сум має
відбуватися у доларах США.

Державний виконавець не наділений
законодавцем повноваженнями на зміну
резулятивної частини судового рішення,
повноваженнями самостійно
встановлювати гривневий еквівалент.

Натомість чинне процесуальне
законодавство, а саме положення ст. 373
ЦПК України, надає державному
виконавцю, право на звернення до суду
який видав виконавчий документ, з
заявою про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення.

Як свідчать матеріали виконавчого
провадження, державний виконавець
таким правом не скористався.

Також слід зазначити, що приймаючи
постанову про стягнення з боржника
судового збору, керуючись ст. 28 Закону
України «Про виконавче провадження» у
розмірі 35 525,00 доларів США - 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, державний
виконавець, на думку суду, за
відсутності визначених законом
підстав виставив платіжну вимогу з
метою примусового списання
виконавчого збору у гривні.

Згідно до вимог ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Зважаючи на вищенаведене суд приходить
до висновку, що дії державного
виконавця не відповідають вимогам
чинного законодавства та порушують
права сторони виконавчого провадження,
оскільки здійснення і спосіб
примусового виконання судового
рішення не відповідає зазначеному у
виконавчому документі.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 387 ЦПК України
у разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

За таких обставин дії старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Бялого М.Г. щодо
переведення іноземної валюти, а саме:
долара США в національну валюту -
гривню та виставлення платіжних вимог
№№624/1 та 624/1-1 від 18 серпня 2014 року у
національній валюті є неправомірними.

На день розгляду скарги, і це не
заперечується представником
скаржника, оскаржувані платіжні вимоги
№ 624/1 та № 624/1-1від 18.08.2014 р. щодо
стягнення основної суми боргу у
розмірі 4 666 383,18 грн. та виконавчого
збору у сумі 466 638,32 грн. державним
виконавцем відкликано, а тому відсутні
підстави для задоволення вимоги скарги
в частині зобов'язання здійснити такі
дії.

Також суд вважає за можливе відмовити
представнику ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» і в задоволенні вимоги щодо
зобов'язання старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Бялого М.Г. діяти м межах та у спосіб
передбачений рішенням Апеляційного
суду м. Києва від 25 травня 2014 року,
оскільки такий обов'язок покладений на
державного виконавця як приписами
Конституції України так і Законом
України «Про виконавче провадження».

Також суд вважає за можливе вирішити
питання про щодо скасування заходів
зупинення стягнення на підставі
виконавчого документу вжиті ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 27 серпня 2014 року, оскільки
таке зупинення було допущено до
розгляду скарги по суті.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
124,129 Конституції України, Законом
України «Про виконавче провадження»,
ст. ст. 386-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» в особі
начальника відділу юридичного
супроводу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Бялого М.Г. щодо
переведення іноземної валюти, а саме:
долара США в національну валюту -
гривню та виставлення платіжних вимог
№№624/1 та 624/1-1 від 18 серпня 2014 року у
національній валюті.

В задоволенні іншої частини
скарги відмовити.

Скасувати вжиті ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 27 серпня 2014 року заходи
зупинення на підставі виконавчого
листа № 761/25470/13-ц, виданого 19.06.2014 р.
Шевченківським районним судом м. Києва
про стягнення з ПАТ «Фінанси та кредит»
на користь ОСОБА_5 заборгованості в
сумі 355 250 доларів США.

Ухвала суду може бути оскаржена
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
в разі закінчення вищезазначених
строків, або якщо її не скасовано після
розгляду справи судом апеляційної
інстанції.

Суддя: