Справа № 204/4166/13-ц
Провадження № 2/204/138/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про витребування майна,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом та стягнення
грошової компенсації 1/2 частки
успадкованих грошових внесків, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2013 року до суду надійшла
позовна заява, яку позивачка в
остаточній редакції уточнила 21.11.2013
року, у якій вона просила суд
постановити рішення, яким внести зміни
до свідоцтв про право на спадщину за
законом і визнати за позивачкою право
власності в порядку спадкування за
законом на ? частину квартири, визнати
за ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування за законом на ? частину
грошових внесків з відсотками,
провести перерозподіл спадкового
майна, витребувати від ОСОБА_4 спадкову
квартиру, стягнути з відповідача на
користь позивачки грошову компенсацію
на ? частки грошових внесків з
відсотками, а також стягнути з
відповідача судові витрати на користь
ОСОБА_1 В обґрунтуванні позовних вимог
позивачка посилається на те, що вона є
рідною дочкою ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер її батько. У 1975 році мати
позивачки - ОСОБА_6 разом із донькою
виїхала на постійне місце проживання
до Росії. З батьком позивачка
підтримувала родинні відносини до 2005
року, з кінця 2006 року зв'язок був
відсутній. Про день смерті батька
ОСОБА_1 ніхто не повідомив. Рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 12.02.2013 року був
признаний додатковий строк для подачі
заяви про прийняття спадщини. 24.05.2013
року позивачка оформила заяву про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
Після смерті батька залишилася
спадщина, яка складається з наступного
майна: однокімнатна квартири АДРЕСА_1,
що належала спадкодавцю на підставі
свідоцтва про право власності на житло;
грошових внесків з відсотками,
компенсаціями та індексації в
філії-Правобережне відділення ВАТ
«Державний ощадний банк України;
грошових внесків з процентами,
компенсаціями та індексації в ВАТ
«Державний ощадний банк України» філія
-Дніпродзержинське відділення № 3292;
грошового внеску з відсотками в ТОВ
«Банк Фамільний» Дніпропетровській
філії по рахунку № НОМЕР_8; грошового
внеску з відсотками в ВАТ АКБ
«АВТОКРАЗБАНК» в Дніпропетровській
філії по рахункам № НОМЕР_9, № НОМЕР_10;
грошового внеску з відсотками в АКІБ
«УкрСиббанк» по рахунках № НОМЕР_11.
Загальна вартість спадкового майна у
вигляді грошових внесків складає 83 499
грн. 61 коп. 21.03.2007 року ОСОБА_2 одержав у 3
Дніпропетровської державної контори
свідоцтво про право на спадщину за
законом на спадкову квартиру АДРЕСА_1
та свідоцтво про право на спадщину за
законом на зазначені грошові внески в
банках України. 10.06.2013 року представник
позивачки - ОСОБА_8 звернулася до 3 ДДНК
із заявою про внесення змін до свідоцтв
про право на спадщину після смерті
ОСОБА_5 Листом було роз'яснено, що у
зв'язку із запереченням ОСОБА_2 проти
отримання позивачкою спадкового права
на майно померлого батька, їй необхідно
звернутися до суду з позовною заявою
про внесення змін до свідоцтв про право
на спадщину. 23.01.2013 року ОСОБА_2
подарував своїй матері - ОСОБА_3
спадкову квартиру згідно договору
дарування. 10.07.2013 року ОСОБА_3 продала
ОСОБА_4 спадкову квартиру, згідно
договору купівлі-продажу. Позивачка
вважає, що її законні інтереси були
порушені, у зв`язку з чим, була вимушена
звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, її представник ОСОБА_8 надала
до суду заяву про розгляд справи в її
відсутність, позовні вимоги підтримала
в повному обсязі. Крім того, 03.07.2014 року
нею було подано заяву про залишення без
розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про
внесення змін до свідоцтв про право на
спадщину за законом, виданих 3
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою м.
Дніпропетровська 21.03.2007 року за
реєстровим № 2-855 та № 2-867.

Ухвалою суду від 04.07.2014 року вимоги
позивачки в частині внесення змін до
свідоцтв про право на спадщину за
законом були залишені без розгляду.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_9 не
з'явилися, повідомлялися належним
чином про день та час слухання справи,
причини своєї неявки суду не
повідомили.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3
та ОСОБА_4 не з'явилися, повідомлялися
належним чином про день та час слухання
справи, причини своєї неявки суду не
повідомили.

Третя Дніпропетровська державна
нотаріальна контора в судове засідання
з'явилася, повідомлялася належним
чином про день та час слухання справи,
причин неявки не повідомила.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України
якщо майно відчужене особою, яка не
мала на це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ч.1 ст. 388 ЦК України набувач
визначається добросовісним, якщо він
не знав, що особа , у якої він придбав
річ, не мала права її відчужувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 являється рідною донькою
ОСОБА_5, що підтверджується копією
свідоцтва про народження НОМЕР_12,
виданим Заводським відділом РАЦС м.
Дніпродзержинська 09.10.2012 року, актова
запис № 325 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, про що
було видано свідоцтво про смерть
НОМЕР_13 відділом державної реєстрації
смерті Дніпропетровського міського
управління 09.10.2012 року, актова запис №
7196 (а.с.12).

Після смерті батька, син ОСОБА_2 07.11.2006
року звернувся до 3 Дніпропетровської
державної нотаріальної контори м.
Дніпропетровська із заявою про
прийняття спадщини у вигляді квартири
АДРЕСА_1 (а.с.67).

Вищевказана квартира належала
спадкодавцю на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
Дніпропетровським тепловозоремонтним
заводом 24.04.1994 року, розпорядження № 310,
зареєстрованого в Дніпропетровському
інвентар бюро за № 133п-63, реєстровий
номер 17330323 (а.с.56-57).

Відповідно звіту ТОВ
виробничо-комерційного підприємства
«Електрика» від 07.06.20013 року № 07-06/13Є,
ринкова вартість квартири АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_2 складає - 209 201 грн.
(а.с.26-46).

21.03.2007 року ОСОБА_2 одержав у 3
Дніпропетровської державної контори
свідоцтво про право на спадщину за
законом на спадкову квартиру АДРЕСА_1
за реєстром № 2-855.

21.03.2007 року ОСОБА_2 одержав у 3
Дніпропетровської державної контори
свідоцтво про право на спадщину за
законом на спадкове майно, яке
складається: грошових внесків з
процентами, компенсаціями та індексами
і філії-Правобережне відділення ВАТ
«Державний ощадний банк України» № 6719
м. Дніпропетровська по рахунках №
НОМЕР_14, № НОМЕР_1, № НОМЕР_15, № НОМЕР_16,
№ НОМЕР_2, № НОМЕР_17, № НОМЕР_18, №
НОМЕР_3, № НОМЕР_19, № НОМЕР_20, № НОМЕР_4,
№ НОМЕР_21, № НОМЕР_22, № НОМЕР_5, №
НОМЕР_23, № НОМЕР_24, № НОМЕР_6, № НОМЕР_25,
№ НОМЕР_26, № НОМЕР_7, що належали
спадкодавцю на підставі довідки № 0148
від 18.01.2007 року, виданим вищевказаним
відділенням ощадбанку (а.с.84), грошових
внесків з процентами, компенсаціями та
індексаціями в ВАТ «Державний ощадний
банк України» філія-Дніпродзержинське
відділення № 3293 по рахунках № НОМЕР_27,
№ НОМЕР_28, що належали спадкодавцю на
підставі довідки № 10422 від 08.12.2006 року,
виданої вищевказаним відділенням
ощадбанку (а.с.83), грошового внеску з
процентами в ТОВ «Банк Фамільний»
Дніпропетровській філії по рахунку №
НОМЕР_8, що належав спадкодавцю на
підставі довідки № 2/03-372 від 28.11.2006 року,
виданої вищевказаним відділення банку
(а.с.82), грошового внеску з процентами, в
ВАТ АКБ «АВТОКРАЗБАНК» в
Дніпропетровській філії по рахунках №
НОМЕР_9, № НОМЕР_29, що належав
спадкодавцю на підставі довідки № 05/08
від 15.01.2007 року, виданої вищевказаним
відділенням (а.с.81), грошового внеску з
процентами, в АКІБ «УкрСиббанк»
рахунку № НОМЕР_11, що належав
спадкодавцю на підставі довідки №
18-03-275 від 21.03.2007 року, виданої
вищевказаним банком (а.с.85), однієї
тисячі дев'яносто чотирьох простих
іменних акцій ВАТ «Дніпропетровський
завод» загальною номінальною вартістю
273,50 грн., що належали спадкодавцю на
підставі виписки № 3412 з реєстру
власників іменних цінних паперів про
стан особового рахунку НОМЕР_30, виданої
ТОВ «Дніпро-Сервіс-Реєстр» 28.11.2006 року,
з належними дивідендами (а.с.79).

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
12.02.2013 року було призначено ОСОБА_1
додатковий строк для подачі заяви про
прийняття спадщини в нотаріальну
контору після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в строк 2 місяці,
починаючи з дня вступу рішення в
законну силу (а.с.17-18).

Ухвалою колегії суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.04.2014
року рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
12.02.2013 року залишено без змін (а.с.20).

24.05.2013 року позивачкою було оформлено
через нотаріуса Пермського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 заяву про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, та направлено до 3
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини (а.с.97).

10.06.2013 року представник позивачки -
ОСОБА_11 звернулася до 3
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
внесення змін до свідоцтв про право на
спадщину, виданих 3 ДДНК 21.03.2007 року
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5

Листом № 1942/02-14 від 10.06.2013 року їй було
роз'яснено, що у зв'язку із
запереченнями ОСОБА_2 проти її
спадкового права на майно померлого
батька, позивачці необхідно звернутися
до суду з позовною заявою про внесення
змін до свідоцтв про право на спадщин
(а.с.108).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Згідно договору дарування від 23.01.2013
року ОСОБА_2, під час розгляду справи в
суді, тобто достовірно знаючи про
існування спору за спадкову квартиру,
незаконно подарував своїй матері -
ОСОБА_3 спадкову квартиру АДРЕСА_1.
Даний договір посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_12
за реєстром № 104 (а.с.161-162).

10.07.2013 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_4
спадкову квартиру згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого 10.07.2013
року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 за
реєстром № 1329 (а.с.163-164).

Згідно відповіді ПАТ «Банк Фамільний»
від 15.07.2013 року вбачається, що грошові
кошти по депозитному рахунку № НОМЕР_8,
було відкрито на ім'я ОСОБА_5 на
підставі договору № 104 від 22.05.2006 року
були видані заявою на видачу готівки №
221_9 від 29.05.2007 року ОСОБА_2 в сумі 5006 грн.
20 коп., згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 21.03.2007 року
(а.с.158).

В листі ПАТ «АКБ Банк» від 30.08.2013 року
зазначено, що 29.05.2007 року ОСОБА_2 отримав
в ДпФ ПАТ «АКБ Банк» на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 21.03.2007 року, депозит в сумі 3
700 доларів США, що в гривневому
еквіваленті становило 18 685 грн. та
відсотки у розмірі 430 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становило 2 172, 31
грн. (а.с.194).

Із відповіді ПАТ «УкрСиббанк» від
29.08.2013 року вбачається, що рух коштів по
пенсійному рахунку № НОМЕР_31 було
закрито 31.03.2009 року автоматично банком
у зв'язку з відсутністю руху коштів (Т-2,
а.с.27-31).

Згідно відповіді АТ «Державний ощадний
банк України» від 11.09.2013 року
вбачається, що згідно заяви на переказ
вкладу від 22.08.2009 року ОСОБА_2 з рахунку
№ НОМЕР_28 перераховано суму 3106 грн. 30
коп. на новий компенсаційний рахунок в
установу банку № НОМЕР_32 м.
Дніпропетровськ. Таким чином, рахунок
№ НОМЕР_28 було закрито 03.09.2009 року
(а.с.201).

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
12.11.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 були
задоволені. ОСОБА_1 було усунуто від
права спадкування після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 (Т-2, а.с.32-35).

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25.02.2014
року рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
12.11.2013 року - скасовано. У задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
від права на спадкування - відмовлено
(Т-2, а.с.36-39).

Згідно ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до
конвенції про захист прав людини
основоположних свобод 1950 року кожна
особа має право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Віндикаційний позов базується на
визнанні права власності абсолютним
правом, яке не втрачається з незаконним
вибуттям речі з володіння власника і
переходом до інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 338 Цивільного Кодексу
України, якщо майно за відплатним
договором придбане у особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, коли
майно було загублене власником або
особою,якій він передав майно у
володіння, або викрадене у власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, чи вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої волі.

Таким чином, у разі придбання майна у
особи, яка не мала права його
відчужувати, наслідком угоди,
укладеної з таким порушенням, є не
двостороння реституція, а повернення
майна з чужого незаконного володіння
(віндикація).

Отже, права особи, яка вважає себе
власником майна, не підлягають захисту
шляхом задоволення позову про визнання
недійсною угоди, стороною, в якій така
особа не є, тобто, з застосуванням
правового механізму, встановленого ст.
216 Цивільного Кодексу України,
незалежно від того, чи відповідає
спірна угода закону. Адже результатом
задоволення такого позову є
застосування наслідків недійсності
угоди, які стосуються лише сторін угоди
і не поширюються на права особи, яка
вважає себе власником спірного майна
не будучи стороною угоди.

Крім того, як вбачається із п.10
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсним» 06.11.2009 року № 9 ,
норма частини першої статті 216 ЦК не
може застосовуватися як підстава
позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсним наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчиненні після недійсного правочину.

Виходячи з наведеного, презюмується
можливість витребування спірного
майна без вимоги визнання недійсним
договору, оскільки спірне майно
неможливо повернути шляхом
застосування реституції.

Крім того, Верховним Судом України у
листі-узагальненні «Практика розгляду
судами цивільних справ про визнання
правочинів недійними» від 24.11.2008 року
звертається увагу на конкуренцію між
реституцією та віндикацією при
визнанні правочинів недійсними.

Вища судова інстанція зазначає, що на
відміну від норм ч.1 ст. 216 ЦК норми глави
ХХVIV ЦК України є спеціальними, адже у
них закріплено основні способи захисту
права власності, що можуть
застосовуватися власником майна,
зокрема - віндикація.

Верховний Суд України наголошує, що ст.
330 ЦК чітко розмежовує випадки, в яких
належним способом захисту порушеного
права є визнання правочину недійсним
та застосування наслідків його
недійсності, від випадків, коли має
заявлятися позов про витребування
майна з чужого незаконного володіння.
Якщо майно передано власником за
правочином, який є нікчемним або
оспорюваний, то позов про визнання
правочину недійним та (або) про
застосування наслідків недійсності
правочину має пред'являтися тоді, коли
майно залишається у набувача.

Тобто, якщо вчинений один правочин і
повернути майно можна шляхом
застосування реституції, то ефективним
способом захисту є визнання правочину
недійсним. Якщо ж набувач, який набув
майно за недійсним правочином, надалі
відчужив таке майно іншій особі,
потрібно звертатися з віндикаційним
позовом.

Якщо після укладання недійсного
правочину було укладено ще декілька, то
вбачається правильним визнавати
недійсним не всі правочини, а лише
перший і заявляти позов про
витребування майна в останнього
набувача. Проте в цьому випадку також
не має перешкод і для задоволення лише
віндикаційного позову, оскільки право
на витребування майна з чужого
володіння не потребує визнання
недійсним правочину, за яким майно
вибуло у незаконного власника.
Застосування реституції та повернення
майна за недійсним правочином,
враховуючи положення ст. 216 ЦК, є
можливим тоді, коли предметом спору є
правочин за участю власника і першого
покупця (набувача).

Враховуючи наведені обставини, позовні
вимоги ОСОБА_1 про витребування від
ОСОБА_4 спадкової квартири АДРЕСА_1, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Крім того суд вважає, за можливе
задовольнити вимоги позивачки про
витребування від ОСОБА_2 ? частину
отриманих відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом грошових
внесків з процентами, компенсаціями та
індексаціями в розмірі 41 886 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про
проведення перерозподілу майна, яке
лишилося після смерті ОСОБА_5 та
стягнення з ОСОБА_2 на її користь ?
частину отриманих відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 21.03.2007 року грошових
внесків з процентами, компенсаційними
та індексаціями в розмірі 41 886 грн.
підлягають задоволенню, оскільки вона
є спадкоємицею першої черги за законом
та відповідно до вимог закону вчинила
дії, що свідчить про прийняття нею
спадщини після смерті батька
відповідно до рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 12.02.2013 року.

Згідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ч. 2 п. 23 Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

Таким чином, суд вважає за можливе
визнати за позивачкою право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
витрати на правову допомогу; витрати
сторін та їх представників, що
пов'язані з явкою до суду; витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачкою було сплачено за подачу
позову судовий збір у розмірі 1464,86 грн.,
114,7 грн., 114,70 грн. та 114,70 грн. та
комісійний збір за сплату судового
збору у розмірі 14,65 грн. та 3 грн., разом
1826 грн. 61 коп., які підлягають стягнення
з відповідача ОСОБА_2 на користь
позивачки ОСОБА_1

Також, як вбачається з наданих
квитанцій представником позивачки в
інтересах позивачки було сплачено 250
грн. за оцінку спірного майна для
подачі позову, а також для повідомлення
відповідачів по справі були оплачені
телеграми на суму 53,88 грн., 53,04 грн., 52,20
грн., а всього 159 грн. 12 коп., які також
пілягають стягненню з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1

Таким чином, загальна сума судових
витрат яка підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_2 на користь
позивачки ОСОБА_1 складає 2 235 грн. 73 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 321, 330, 338, 386-388, 392, 1261, 1268, 1267, 1269, 1270, 1272
ЦК України, ст. ст. 10, 57- 61, 79, 88, 209, 212-215, 224,
226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про витребування майна,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом та стягнення
грошової компенсації ? частки
успадкованих грошових внесків -
задовольнити.

Провести перерозподіл спадкового
майна, яке залишилося після смерті
ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Витребувати від ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Витребувати від ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1/2 частину отриманих відповідно
до свідоцтва про право на спадщину за
законом від 21.03.2007 року грошових
внесків з процентами, компенсаціями та
індексаціями в розмірі 41 886 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2
частину отриманих відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 21.03.2007 року грошових
внесків з процентами, компенсаціями та
індексаціями в розмірі 41 886 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі у розмірі 2 235
грн. 73 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
Т.О.
Дубіжанська