Справа № 369/8803/14-ц Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/6615/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 49
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Лащенка
В.Д., Малорода О.І.,

за участю секретаря Химинець
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вказаним позовом, який
мотивувала наступним:

Вона з відповідачем проживала сім'єю
без реєстрації шлюбу протягом семи
років. Сторони мають малолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з нею та перебуває на її
утриманні. Оскільки матеріальну
допомогу на утримання дитини
відповідач не надає, постійного доходу
не має, просила суд стягнути з ОСОБА_2
аліменти на її користь на утримання
дитини у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
жовтня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання дитини у розмірі 700,00 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 29 серпня 2014
року. У решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
неповноту та неправильність
встановлення обставин, що мають
значення для справи, просив рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове. Апеляційну скаргу
обґрунтував тим, що визначений судом
розмір аліментів в 700,00 грн. є
необґрунтованим, оскільки такої суми
він не може сплачувати. Зазначає, що у
нього відсутня постійна робота, не має
доходу, він перебуває на утриманні
матері-пенсіонера, оскільки хворіє
хронічним токсичним гепатитом,
хронічною наркоманією та виразковою
хворобою ДПК.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що підстави
для скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

У відповідності до положень ст. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції обґрунтовував
свої висновки тим, що відповідач в
добровільному порядку матеріальної
допомоги на утримання неповнолітньої
дитини не надає, має мінливий дохід,
тому з врахуванням визначених в ст.ст.
182,184 СК України обставин, стягнув з
нього на користь позивача аліменти на
утримання неповнолітньої дитини в
твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн.

Згідно положень ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Статтею 10 ЦПК України встановлено
принцип змагальності сторін в
цивільному процесі, який полягає в
тому, що кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків, прямо
встановлених Законом. Аналогічна норма
міститься і в ст. 60 ЦПК України.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях. За
таких умов суд може приймати та
покладати в основу рішення по справі
лише ті обставини, які були доведені
сторонами.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
апеляційного суду вважає посилання
відповідача такими, що не були належним
чином доведені, відтак вони не можуть
бути прийняті судом. Не спростовують
висновків суду першої інстанції й інші
доводи апеляційної скарги. Таким чином
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, розглядаючи спір, належно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим, відтак передбачених
законом підстав для його скасування
при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: