АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/3774/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 642/1933/13-ц
Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Міненкової
Н.О., Гальянової І.Г.

при секретарі
Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Барвінківського районного
суду Харківської області від 20 березня
2014 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_4, до
ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та
як законний представник ОСОБА_5, треті
особи: орган опіки та піклування -
виконавчий комітет Барвінківської
міської ради Харківської області,
орган опіки та піклування -
Барвінківська районна державна
адміністрація Харківської області,
Барвінківська державна нотаріальна
контора Харківської області,
Управління Держкомзему у
Барвінківському районі Харківської
області, про визнання правочинів
недійсними, визнання права власності
на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а

У вересні 2012 р. ОСОБА_3, діючий як опікун
в інтересах недієздатної ОСОБА_4,
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2,
яка діє у власних інтересах та як
законний представник неповнолітньої
ОСОБА_5 про визнання правочинів
недійсними, визнання права власності
на спадкове майно.

Позивач зазначав, що відповідно до
рішення Барвінківського районного
суду Харківської області від 23 жовтня
1986 року ОСОБА_4 визнана недієздатною.

Рішенням виконавчого комітету
Барвінківської районної ради народних
депутатів від 18 листопада 1986 року № 289
ОСОБА_6, батько ОСОБА_4, призначений
опікуном останньої

Після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилась спадщина у
виді житлового будинку АДРЕСА_1, та
права на земельну частку (пай),
посвідченого сертифікатом ХР №0061070,
площею 8,02 умовних кадастрових
гектарів.

Спадкоємцями першої черги на той час
були дружина померлого - ОСОБА_7, та його
доньки - ОСОБА_2, ОСОБА_4, кожен з яких мав
право на 1/3 частину спадкового майна,
але остання у своїй заяві відмовилась
від своєї частки у спадщини на користь
ОСОБА_2

22 березня 2004 року державним нотаріусом
Барвінківської районної державної
нотаріальної контори Харківської
області Захаровою Н.В. по спадковій
справі №429/2003, було видано свідоцтво
про право на спадщину за законом,
зареєстрованого в реєстрі за №619, про
визнання ОСОБА_2 спадкоємницею майна
ОСОБА_6, яке складається з 2/3 частини
житлового будинку АДРЕСА_1.

В той же день державним нотаріусом
Барвінківської районної державної
нотаріальної контори Харківської
області було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом по
спадковій справі №1136/2003,
зареєстрованого в реєстрі за №621, про
визнання ОСОБА_2 спадкоємницею майна
ОСОБА_6, яке складається з 2/3 частини
права на земельну частку (пай),
посвідченого сертифікатом ХР №0061070,
площею 8,02 умовних кадастрових гектарів

22 березня 2004 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_2
було укладено договір про розподіл
спадкового майна, посвідчений
державним нотаріусом Барвінківської
районної державної нотаріальної
контори Захаровою Н.В. 22.03.2004 року та
зареєстрований у реєстрі за №629.

Відповідно до вказаного договору
сторони домовилися, що: у власність
ОСОБА_7 переходить житловий будинок
АДРЕСА_1, а у власність ОСОБА_2 -
право на земельну частку (пай),
посвідчене сертифікатом ХР №0061070,
площею 8,02 умовних кадастрових
гектарів.

02 серпня 2006 р. ОСОБА_2 отримала
Державний акт серії ЯА №626301 на право
власності на земельну ділянку площею
9,0744 га, розташовану на території
Богодарівської сільської ради
Барвінківського району Харківської
області.

22 березня 2004 року ОСОБА_7 склала
заповіт, в якому заповіла належне їй
право на домоволодіння АДРЕСА_1, своїй
онучці ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

Посилаючись на порушення прав
недієздатної ОСОБА_4 при оформленні
спадщини після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
позивач ОСОБА_3 просив визнати
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом, видані 22 березня
2004 року державним нотаріусом
Барвінківської районної державної
нотаріальної контори Харківської
області Захаровою Н.В., зареєстрованих
в реєстрі за №№ 619,621, по спадковим
справам №№429/2003,136/2003, в частині
визнання ОСОБА_2 спадкоємницею майна
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, яке
складається з 1/3 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, та 1/3 частини права на
земельну частку (пай), посвідченого
сертифікатом ХР №0061070, площею 8,02
умовних кадастрових гектарів; визнати
недійсним договір про розподіл
спадкового майна, укладений 22 березня
2004 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 посвідчений
державним нотаріусом Барвінківської
районної державної нотаріальної
контори Захаровою Н.В. 22.03.2004 року та
зареєстрований у реєстрі за №629;
скасувати Державний акт ЯА №626301 від 02
серпня 2006 р. на право власності на
земельну ділянку площею 9,0744 га,
розташовану на території
Богодарівської сільської ради
Барвінківського району Харківської
області, виданий на ім'я ОСОБА_2, а також
визнати за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6 на 1/3 (одну третю) частину
житлового будинку АДРЕСА_1, на 1/3
частину права на земельну частку (пай),
посвідченого сертифікатом ХР №0061070,
площею 8,02 умовних кадастрових
гектарів.

Крім того, просив визнати частково
недійсним заповіт ОСОБА_7 від 22 березня
2004 року та визнати за ОСОБА_4 право
власності в порядку спадкування за
законом на обов'язкову частку у
спадщині після смерті матері ОСОБА_7 на
1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та
його представник ОСОБА_10 позовні
вимоги підтримали та просили їх
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_11 позовні вимоги не визнали в
повному обсязі, посилаючись на їх
безпідставність та порушення
позивачем строку позовної давності при
подачі до суду позовної заяви.

Крім того, у своїх письмових
запереченнях ОСОБА_2 зазначила, що
позивач ОСОБА_3 не може вважатись
опікуном ОСОБА_12, оскільки рішення
виконавчого комітету Барвінківської
міської ради від 20 листопада 2011 року
про призначення ОСОБА_3 опікуном
над недієздатною ОСОБА_4 суперечить
вимогам п.1 ст.60 ЦК України, згідно якого
тільки суд встановлює опіку над
фізичною особою у разі визнання її
недієздатною; позовна заява подана з
порушенням встановлених строків
позовної давності, позовні вимоги не
обґрунтовані, належним чином не
мотивовані, невірно зазначені норми
закону, які підлягають застосуванню
при вирішенні спору.

Представники третіх осіб - органів
опіки та піклування виконавчого
комітету Барвінківської міської ради
Харківської області, Барвінківська
районна державна адміністрація
Харківської області, просили винести
рішення відповідно до вимог діючого
законодавства.

Представник третьої особи - Управління
Держкомзему у Барвінківському районі
Харківської області до суду не
з'явився, просила справу розглянути без
її участі.

Представник третьої особи -
Барвінківської державної нотаріальної
контори Захарова Н.В. проти задоволення
позовних вимог заперечувала,
зазначила, що при подачі ОСОБА_4 заяви
про відмову від спадщини після смерті
батька ОСОБА_6 у неї не виникало
сумнівів у дієздатності ОСОБА_4, так як
на всі питання остання відповідала
адекватно, розсудливо. При цьому ніхто
із спадкоємців майна ОСОБА_6 не
повідомив її про наявність рішення
суду про визнання ОСОБА_4 недієздатною.

Рішенням Барвінківського районного
суду Харківської області від 20 березня
2014 року позовні вимоги задоволені
частково:

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 22
березня 2004 року державним нотаріусом
Барвінківської районної державної
нотаріальної контори Харківської
області ОСОБА_8 по спадковій справі
№429/2003, зареєстрованого в реєстрі за
№619, в частині визнання ОСОБА_2
спадкоємницею майна ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, яке складається з 1/3
частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 22
березня 2004 року державним нотаріусом
Барвінківської районної державної
нотаріальної контори Харківської
області Захаровою Н.В. по спадковій
справі №1136/2003, зареєстрованого в
реєстрі за №621, в частині визнання
ОСОБА_2 спадкоємницею майна ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, яке складається
з 1/3 частини права на земельну частку
(пай), посвідченого сертифікатом ХР
№0061070, площею 8,02 умовних кадастрових
гектарів.

Визнано недійсним договір про розподіл
спадкового майна, укладений 22 березня
2004 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, посвідчений
державним нотаріусом Барвінківської
районної державної нотаріальної
контори Захаровою Н.В. 22.03.2004 року та
зареєстрований у реєстрі за №629.

Визнано недійсним та скасовано
Державний акт серії ЯА №626301 від 02
серпня 2006 р. на право власності на
земельну ділянку площею 9,0744 га,
розташовану на території
Богодарівської сільської ради
Барвінківського району Харківської
області, виданий на ім'я ОСОБА_2 на
підставі розпорядження Барвінківської
районної державної адміністрації від
02.11.2005 р. №436.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3,
на 1/3 (одну третю) частину житлового
будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3,
на 1/3 частину права на земельну частку
(пай), посвідченого сертифікатом ХР
№0061070, площею 8,02 умовних кадастрових
гектарів.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом на
обов'язкову частку у спадщині після
смерті матері ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/12 (одну дванадцяту)
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/6 (одну шосту) частину
права на земельну частку (пай),
посвідченого сертифікатом ХР №0061070,
площею 8,02 умовних кадастрових
гектарів.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Додатковим рішенням Барвінківського
районного суду Харківської області від
03 липня 2014 року вирішене питання
щодо розподілу судових витрат.

З апеляційною скаргою на рішення суду
від 20 березня 2014 року звернулась
ОСОБА_2, яка просила його скасувати як
таке, що ухвалене за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, недоведеністю обставин, які
суд вважав установленими, порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Також просила ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
пояснення осіб, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено в суді першої
інстанції, підтверджено наявними у
справі доказами та не заперечується
сторонами, рішенням Барвінківського
районного суду Харківської області від
23 жовтня 1986 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнана недієздатною. Рішенням
виконавчого комітету Барвінківської
районної ради народних депутатів від 18
листопада 1986 року № 289 ОСОБА_6, батько
останньої, був призначений опікуном
недієздатної ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер.

Судом також встановлено, що на час
смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої
черги були: дружина померлого - ОСОБА_7,
його доньки - ОСОБА_2, ОСОБА_4

ОСОБА_4, будучи особою недієздатною,
відмовилась на користь ОСОБА_2 від
своєї частки у спадщині, в зв'язку з чим
22 березня 2004 року державним нотаріусом
Барвінківської районної державної
нотаріальної контори Харківської
області Захаровою Н.В. було видане
свідоцтво про право на спадщину за
законом, про визнання ОСОБА_2
спадкоємицею майна ОСОБА_6, яке
складається з 2/3 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, а також свідоцтво про
право на спадщину за законом про
визнання ОСОБА_2 спадкоємицею майна
ОСОБА_6, яке складається з 2/3 частини
права на земельну частку (пай),
посвідченого сертифікатом ХР №0061070,
площею 8,02 умовних кадастрових
гектарів.

Цього ж дня, 22 березня 2004 року, між
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено договір
про розподіл спадкового майна,
посвідчений державним нотаріусом
Барвінківської районної державної
нотаріальної контори Захаровою Н.В. та
зареєстрований у реєстрі за №629,
відповідно до якого у власність ОСОБА_7
перейшов житловий будинок АДРЕСА_1, а у
власність ОСОБА_2 - право на земельну
частку (пай), посвідчене сертифікатом
ХР №0061070, площею 8,02 умовних кадастрових
гектарів.

В подальшому 02 серпня 2006 року ОСОБА_2
отримала Державний акт серії ЯА
№626301 на право власності на земельну
ділянку площею 9,0744 га, розташовану на
території Богодарівської сільської
ради Барвінківського району
Харківської області.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з посиланням на
ст.ст.41,42 ЦК Української PCP (в редакції
1963 року) виходив з того, що ОСОБА_4, як
особа недієздатна, особисто у
відсутність опікуна не могла вчиняти
будь-якого правочину.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_4 відповідно до рішення
Барвінківського районного суду
Харківської області від 23 жовтня 1986
року була визнана недієздатною в
зв'язку із психічним захворюванням.

У відповідності до положень ст.ст.41,42 ЦК
Української PCP (в редакції 1963 року),
який діяв на час відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_6, недієздатна
фізична особа не має права вчиняти
будь-якого правочину. Правочини від
імені недієздатної фізичної особи та в
її інтересах вчиняє її опікун. Питання
поновлення цивільної дієздатності
фізичної особи, яка була визнана
недієздатною, вирішується тільки судом
за заявою опікуна або органу опіки та
піклування, якщо буде встановлено, що
внаслідок видужання або значного
поліпшення її психічного стану у неї
поновилася здатність усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, ОСОБА_4, як особа
недієздатна, тобто така, що не могла
усвідомлювати своїх дій та керувати
ними, особисто, без опікуна, уклала
правочини, які стосувались її майнових
прав.

Судова колегія вважає, що районний суд,
вирішуючи питання про недійсність
свідоцтв на право на спадщину та угоди
про розподіл спадкового майна,
правильно встановив юридичну природу
виниклих правовідносин, застосував
закон, який їх регулює, а тому дійшов
обґрунтованого висновку в цій частині.

При цьому судова колегія не приймає
апеляційні доводи стосовно того, що
позивачем не може оскаржуватися угода
про розподіл спадкового майна між
ОСОБА_7 та ОСОБА_2, так як ОСОБА_4 не була
стороною у зазначеному правочині.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Доводи апелянта щодо незаконності
рішення районного суду в частині
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку
судова колегія вважає безпідставними,
виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Частиною 2 цієї статті визначено
перелік основних способів захисту
цивільних прав і інтересів, серед яких
припинення правовідношення та
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно із ч. З ст. 152 ЗК України (у
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці другому пункту 2
Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", виходячи з положень
статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90,
97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212
ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України,
статті 15 ЦПК України, статті 12
Господарського процесуального кодексу
України судам підвідомчі (підсудні)
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України встановлено,
що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Указаним положенням визначено правові
підстави набуття громадянами і
юридичними особами права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності. Такими
підставами є рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Отже, державні акти на право власності
на земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку.

Аналогічні висновки викладені у
постановах Верховного Суду України від
22 травня 2013 року та від 24
квітня 2013 року, які прийняті за
результатом перегляду судових рішень з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, у справах № № 6-33цс 13,
6-14цс13, та в силу імперативних положень
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими у
правозастосуванні.

В даному випадку ОСОБА_2 набула право
власності на земельну ділянку на
підставі спочатку свідоцтва на право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті свого батька,
ОСОБА_6, а в подальшому на підставі
угоди про розподіл спадкового майна
від 22 березня 2004 року.

Будь-яких доказів того факту, що
державний акт серії ЯА №626301 на право
власності на земельну ділянку площею
9,0744 га виданий ОСОБА_2 на якусь іншу
земельну ділянку, а не на ту, що вона
успадкувала після смерті батька,
останньою не надано.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції щодо визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку судова колегія вважає
законним та обґрунтованим.

Погоджується судова колегія також і з
висновком суду першої інстанції в тій
частині, що позивач звернувся до суду
за захистом прав своєї підопічної без
пропуску строку позовної давності, а
тому поновлювати його у суду не було
необхідності.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням Барвінківського районного
суду Харківської області від 23 жовтня
1986 року ОСОБА_4 була визнана
недієздатною. Зазначене рішення до
теперішнього часу є чинним. Після
смерті в 2003 році її опікуна, ОСОБА_6,
новий опікун, ОСОБА_3 був призначений
лише 29 листопада 2011 року рішенням
виконавчого комітету Барвінківської
міської ради.

Судова колегія не приймає доводи
апелянта з приводу невідповідності
такого рішення органу виконавчої влади
цивільному законодавству, оскільки
таке питання не є предметом розгляду
цієї справи, а рішення виконавчого
комітету Барвінківської міської ради
від 29 листопада 2011 року є чинним та у
встановленому Законом порядку не
скасоване.

Колегія суддів погоджується також і з
висновком суду першої інстанції в
частині визначення обов'язкової долі
недієздатної ОСОБА_4 у спадщині після
смерті її матері, ОСОБА_7, оскільки
доказам по справі в цій частині дана
об'єктивна оцінка і зроблений вірний
висновок.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Барвінківського районного
суду Харківської області від 20 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -