Справа № 2-1941/12 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/8717/14Головуючий у
суді першої інстанції: Кириченко
Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.

при секретарі:
Слащуку А.С.

за участю: представника відповідача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_5, на заочне рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 3 квітня 2012
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» до
ОСОБА_5 про відшкодування шкоди в
порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року позивач ПАТ
«Українська страхова компанія «Гарант-
Авто» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 як винної особи про стягнення
виплаченого своєму страхувальнику на
підставі договору добровільного
страхування страхового відшкодування
в сумі 68515 грн.94 коп.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 3 квітня 2012
року задоволені позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Гарант
- Авто» та стягнуто з ОСОБА_5 суму
виплаченого страхового відшкодування
в порядку регресу в розмірі 68515 грн.94
коп., судовий збір в сумі 688 грн.13 коп.,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді в
сумі 120 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду
м.Києва від 21 травня 2014 року заява
ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення
залишена без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_5, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, посилаючись на те, що ухвалене
у справі рішення є помилковим,
необ'єктивним та таким, що не
відповідає вимогам цивільного
законодавства, нормам матеріального і
процесуального права.

Зокрема, зазначає, що рішення ухвалене
без його участі, внаслідок чого судом
не повно з'ясовані усі фактичні
обставини справи, не досліджені і не
надана належна оцінка наявним у
матеріалах справи доказам. Крім того,
на думку апелянта, судом першої
інстанції були порушені норми
матеріального права, оскільки сума
стягнута з нього виплаченого
страхового відшкодування в сумі 68515
грн.94 коп. являється необ'єктивно
завищеною від реально завданих збитків
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

В судове засідання позивач ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» не з'явився, про день та
час розгляду справи повідомлений в
установленому законом порядку, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
(а.с.147), причини своєї неявки суду не
повідомив, у зв'язку з чим колегія
суддів вважала за можливе розглянути
справу у його відсутність, зважаючи на
вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 апеляційну
скаргу підтримав і просив її
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати і ухвалити нове
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що до ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто»
перейшло право вимоги до винної особи
у дорожньо-транспортній пригоді щодо
відшкодування збитків, завданих
джерелом підвищеної небезпеки в межах
виплаченого страхового відшкодування.

Такий висновок суду першої інстанції є
правильним, відповідає встановленим
судом обставинам та нормам
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Як установлено судом, 12 червня 2008 року
ОСОБА_5, керуючи автомобілем «ЗАЗ»,
д.н.з. НОМЕР_1 , на вулиці Декабристів в
м.Києві при виникненні небезпеки для
руху або перешкоди, яку водій
об'єктивно спроможний був виявити, не
вжив заходів для зменшення швидкості
аж до повної зупинки транспортного
засобу або безпечного для інших
учасників руху об'їзду перешкоди та
здійснив наїзд на автомобіль «Хюндай»,
д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6.

Постановою Дарницького районного суду
м.Києва від 11 вересня 2009 року ОСОБА_5
визнано винним у скоєнні
правопорушення передбаченого ст.124
КпАП України (а.с.8-9).

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_5 на час дорожньо-транспортної
пригоди застрахована не була.

7 квітня 2008 року між ОСОБА_6 та ВАТ
Українська страхова компанія
«Дженералі Гарант» було укладено
договір добровільного страхування
автотранспорту, оформлений полісом № 19
G - 163061. Об'єктом страхування є майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечать законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом,
заоремо, автомобілем «Хюндай», д.н.з.
НОМЕР_2 ( а.с.10).

Відповідно до звіту про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого пошкодженням транспортного
засобу № 402/07/08 від 7 липня 2008 року,
вартість матеріального збитку,
заподіяного власнику автомобіля
«Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2, складає 82155 грн.
53 коп. з урахуванням ПДВ (а.с.12-17).

Позивачем складено страховий акт № 27493
від 4 вересня 2008 року і розрахована сума
страхового відшкодування в розмірі 68 165
грн. 94 коп., яка платіжним дорученням №
9618 від 10 вересня 2008 року перерахована
вигодонабувачу АКБ «Правекс -Банк»
(а.с.11, 32) Крім того, 10 вересня 2008 року
платіжним дорученням № 9574 страховиком
перераховані СПД ОСОБА_7 грошові кошти
в сумі 350 грн. як оплата вартості
товарознавчої експертизи ( а.с.33)

Згідно із ст.979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Отже, до позивача ПАТ Українська
страхова компанія «Гарант-Авто», який
виплатив страхове відшкодування за
договором добровільного страхування,
перейшло право вимоги до відповідача
ОСОБА_5, винними діями якого майну
ОСОБА_6 завдані збитки.

Заперечуючи суму, яку визначив суд до
стягнення з відповідача, представник
останнього посилається на те, що
вартість автомобільних запчастин є
значно завищеними за їх ринкову
вартість, а вартість послуг за ремонт
автомобіля є вищою ніж вартість на всіх
інших станціях технічного
обслуговування за період 2008 року.

Але, такі заперечення належними та
допустимими доказами представником
відповідача не підтверджені.
Клопотання про призначення
автотоварознавчої експертизи для
визначення матеріального збитку
заподіяного ОСОБА_6 представник
відповідача не заявляв.

Відповідно до ст.988 ЦК України
страхова виплата за договором
майнового страхування і страхування
відповідальності (страхове
відшкодування) не може перевищувати
розмір реальних збитків. Інші збитки
вважаються застрахованими, якщо це
встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 22 ЦК України реальними збитками
є втрати, яких зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Як убачається із звіту про оцінку
вартості матеріального збитку
вартість матеріальної шкоди
оцінювачем визначалася відповідно до
Методики як вартість відновлювального
ремонту з урахуванням зносу запчастин,
що підлягали заміні.

Позивачем сплачено вигодонабувачу за
договором добровільного страхування
суму в розмірі 68 165 грн.94 коп.

Отже, оскільки позивачем виплачена
сума реальних збитків, суд першої
інстанції цілком обґрунтовано стягнув
таку суму з відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду,
викладених в оскаржуваному рішенні,
які зроблені судом на основі повно та
всебічно з'ясованих обставин.
Виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, суд першої інстанції
ухвалив законне і обґрунтоване
рішення, підстав для скасування якого
апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314,
316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_5, - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м.Києва від 3 квітня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: