АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

16 жовтня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та визначення порядку
користування квартирою,

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25 червня 2014 року,

встановила:

у лютому 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом, в якому просила
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те,
що вона є власником 1/6 частини цієї
квартири, а відповідачі чинять їй
перешкоди у здійсненні її права
власності.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник позивача подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким позов задовольнити, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Звертаючись до суду з позовом про
усунення перешкод в користуванні та
визначення порядку користування
квартирою, ОСОБА_1 посилалась на те, що
відповідно до свідоцтва про право
власності від 13 грудня 1995 року вона є
власником 1/6 частини АДРЕСА_1,
відповідачі чинять їй перешкоди у
користуванні майном, тому просила
виділити їй у користування ізольовану
кімнату площею 19,8 кв.м.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
заявлена ОСОБА_1 до виділу у
користування площа квартири значно
перевищує належну їй частку. Такий
висновок суду є законним та
обґрунтованим, відповідає
встановленим по справі обставинам.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
зазначала, що судом не було взято до
уваги той факт, що спірна квартира є
трикімнатною, що дозволяє кожному із
співвласників мати свою ізольовану
кімнату. Однак, такі доводи апелянта є
необґрунтованими та не можуть бути
підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 на праві власності належить 1/6
частина квартири АДРЕСА_1, 4/6 частини
квартири належить ОСОБА_2, а ОСОБА_3 - 1/6
частина. Спірна квартира є
трикімнатною, загальною площею 101, 9
кв.м., жилою - 75, 1 кв. м. Таким чином,
належна ОСОБА_1 частина квартири
становить 16,99 кв.м., з яких жилої площі -
12,53 кв.м., однак при зверненні до суду
позивач просила виділити їй у
користування кімнату площею 19,8 кв.м., що
перевищує розмір належної їй частки
квартири.

Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Крім того, доводи апелянта про те, що
оскаржуваним рішення вона позбавлена
можливості вселитися та проживати у
спірній квартирі, не заслуговують на
увагу, оскільки вказані вимоги не були
предметом розгляду даної справи.

За таких обставин, судом першої
інстанції було повно та всебічно
встановлено обставини справи,
перевірено їх доказами, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/5889/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/11547/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Сіромашенко Н.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.