Справа № 367/2182/14-ц Головуючий у І
інстанції Кухленко Д.С.Провадження №
22-ц/780/7125/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2014 року колегія судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 22 жовтня 2014 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

встановила:

у квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

Мотивував його тим, що відповідно до
укладеного договору №524542 від
13.12.2005 р. відповідач отримав кредит в
розмірі - 5000,00 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 13,20% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення згідно з терміном
дії кредитного договору.

Позивач свої зобов»язання за договором
та угодою виконав в повному обсязі, а
саме надав відповідачу кредит у
розмірі встановленому договором.

Однак, відповідач взяті на себе
зобов»язання по договору не виконав і
станом на 11.04.2014 р. заборгованість за
кредитним договором становить 3000,00
доларів США, з яких: заборгованість по
кредиту - 3000,00 доларів США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 0,00 доларів США,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 0,00 доларів
США, пеня за несвоєчасність виконання
зобов»язань за договором - 0,00 доларів
США.

Враховуючи вище викладене позивач
просив стягнути з відповідача на його
користь заборгованість за кредитним
договором №524542 від 13.12.2005 р. в
розмірі - 3000,00 доларів США, що за курсом
12,57 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 10.04.2014р. складає 37
710грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 22 жовтня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 22
жовтня 2014 року, ухвалити нове по суті
позовних вимог, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Зазначив, що рішення незаконне,
ухвалене в результаті неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 13.15.2005 р. між ПАТ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено
договір №524542 про відкриття
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки.

Згідно з п.п.1.1 договору ПАТ
«Приватбанк» відкрив картковий
рахунок в доларах США. Згідно із
договору ПАТ «Приватбанк» надав
відповідачу кредит шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії в сумі
5000 доларів США. Також встановлено, що
відповідно до п.п.1.1 договору
відповідач сплачує банку проценти за
користування кредитною лінією 1,1 % в
місяць з розрахунку 360 днів в році.

У порушення умов кредитного договору,
відповідач, свої зобов»язання належним
чином не виконав, в результаті чого
заборгованість ОСОБА_1 за кредитним
договором становить 3 000 доларів США, що
за курсом 12,57 від 10.04.2014р. складає 37
710грн.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов»язання за договором має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов»язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, застосовуючи позовну давність та
відмовляючи у вимогах позивача про
стягнення заборгованості, суд
керувався наступним.

У відповідності до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
давності починається заново.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленої до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Представник відповідача наполягав на
застосуванні наслідків пов»язаних із
спливом позовної давності,
передбачених ст.267 ЦК України.

Також згідно з ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Враховуючи вказані норми закону судом
встановлено, що відповідачем було
прострочено внесення щомісячних
платежів за кредитом ще 2006 р., то з цього
періоду позивач довідався про
порушення свого права і як наслідок
розпочався відлік позовної давності,
який закінчився у 2009р., а отже суд
першої інстанції правильно прийшов до
висновку, що позивач знав про порушення
свого права, однак звертався за
захистом своїх прав до суду раніше, а на
даний час позовна заява не підлягає до
задоволення у зв»язку із закінченням
строків позовної давності.

Також з матеріалів справи вбачається,
що позивач не просив суд визнати
причини пропуску позовної давності
поважними.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про порушення норм матеріального права
при його ухваленні, на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження і
повністю спростовуються дослідженими
належними та допустимими доказами по
справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку відмовивши в
задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційні скарги і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» відхилити, рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 22 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді