Провадження № 2-5557/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ "Універсал Банк" звернувся
до суду з позовом до відповідач ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,
мотивуючи свої вимоги тим, що 14.09.2007
року між сторонами був укладений
Кредитний договір, відповідно до умов
якого позичальник отримав від Банку
кредиту у розмірі 120011, 00 швейцарських
франків строком до 10.11.2037 року зі
сплатою відсотків у розмірі 4, 50 % річних
за користування кредитом. Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 07.10.2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
25.02.2014 року, задоволено позовні вимоги
Банку і з відповідача стягнуто
заборгованість за Кредитним договором
у розмірі 125586, 39 швейцарських франків,
що еквівалентно 1037682, 66 грн., та витрати
по сплаті судового збору. Даним
рішенням з відповідача було стягнуто
тіло кредиту, нараховані відсотки до
20.05.2013 року та підвищені відсотки. На
даний час судове рішення відповідачем
не виконано, заборгованість не
погашена. На підставі викладеного Банк
вимушений звернутися до суду з даним
позовом, в якому просить суд стягнути з
відповідача на користь Банку
заборгованість по відсотках у розмірі
14504, 55 швейцарських франків, що
еквівалентно 210244, 90 грн.,
заборгованість по підвищених
відсотках у розмірі 287, 34 швейцарських
франків, що еквівалентно 4165, 02 грн., за
період з 20.05.2013 року по 13.08.2014 року
включно. Крім цього, позивач просить
стягнути з відповідача курсову
різницю, мотивуючи це тим, що на момент
прийняття судового рішення та на даний
час курс швейцарського франку відносно
гривні значно збільшився, а тому
просить стягнути курсову різницю у
розмірі 776814, 62 грн. та судові витрати по
справі.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги, просив їх задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача у
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково. Пояснив, що не
заперечує проти стягнення
заборгованості по відсотках, оскільки
це передбачено діючим законодавством,
а відповідач до цього часу свої
зобов"язання за договором не виконав.
Що стосується курсової різниці, то
зазначив, що заперечує проти стягнення
грошових коштів, оскільки це не
передбачено Кредитним договором, а
тому підстав для задоволення вимог в
цій частині немає. Просив позов
задовольнити частково.

Вислухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, вивчивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги Банку
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що 14.09.2007 року між ПАТ "Універсал Банк",
який є правонаступником ВАТ "Універсал
Банк", та відповідачем ОСОБА_1 був
укладений Кредитний договір,
відповідно до умов якого позичальник
отримав від Банку кредиту у розмірі
120011, 00 швейцарських франків строком до
10.11.2037 року зі сплатою відсотків у
розмірі 4, 50 % річних за користування
кредитом.

Пунктом 1.1.3 Кредитного договору
передбачено, що у разі звільнення
позичальника з основного місця роботи
встановлюються нові процентні ставки
за користування кредитом, а саме базова
процентна ставка збільшується до 10, 45 %
річних.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 07.10.2013 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 25.02.2014 року, задоволено позовні
вимоги Банку і з відповідача стягнуто
заборгованість за Кредитним договором
у розмірі 125586, 39 швейцарських франків,
що еквівалентно 1037682, 66 грн., та витрати
по сплаті судового збору. Даним
рішенням з відповідача було стягнуто
тіло кредиту, нараховані відсотки до
20.05.2013 року та підвищені відсотки.

Відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК
України зобов"язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або до інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від зобов"язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно із ст. 598 ЦК України
зобов"язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов"язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Підстави припинення зобов"язання
передбачені ст. 599-601, 604-609 ЦК України,
зокрема ст. 599 ЦК України зобов"язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Належним виконанням зобов"язання
є виконання, прийняте кредитором, у
результаті чого припиняються права та
обов"язки сторін зобов"язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов"язання.

Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов"язання, на
вимогу кредитора зобов"язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, наявність судового рішення
про задоволення вимог кредитора, що не
виконано боржником, не припиняє
зобов"язальних правовідносин сторін
договору, не звільняє останніх від
відповідальності за невиконання
грошового зобов"язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Така позиція суду підтримується і
Верховним Судом України, яка викладена,
зокрема, в постанові Верховного Суду
України по справі № 3-57гс10 від 20.12.2010
року.

Враховуючи те, що відповідач
ОСОБА_1 на даний час рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 07.10.2013 року не виконав, свої
зобов"язання за Кредитним договором у
повному обсязі також не виконав, суд
вважає, що позовні вимоги Банку в
частині стягнення відсотків за період
з 20.05.2013 року по 13.08.2014 року включно у
розмірі 14791, 89 швейцарських франків, що
еквівалентно 214409, 92 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в
частині стягнення з відповідача
курсової різниці, то судом встановлено
наступне.

Перелік захисту цивільних прав та
інтересів визначений ч. 2 ст. 16 ЦК
України.

До таких способів віднесено: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов"язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Частиною другою цієї
статті передбачено, що суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Вказана норма Цивільного кодексу
носить імперативний характер, що
передбачає виключний перелік способі
захисту права, визначений законом на
даний час.

Однак, ані наведеною нормою, ані
жодним іншим законом, ані умовами
укладеного між сторонами Кредитного
договору не встановлена можливість
позикодавця захистити своє порушене
право в обраний позивачем спосіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про Національний банк України"
офіційний валютний курс - курс валюти,
офіційно встановлений Національним
банком України, як уповноваженим
органом держави.

Частиною 1 статті 36 Закону
передбачено, що Національний банк
України встановлює офіційний курс
гривні до іноземних валют та
оприлюднює його.

Отже офіційний курс гривні до
іноземних валют в різні періоди часу
може змінюватися (зростати або падати),
однак дана обставина не дає підстав
стороні у зобов"язанні, спір щодо якого
вже вирішений судом, пред"являти після
цього до іншої сторони додаткові
вимоги про стягнення курсової різниці.

З урахуванням вищевикладеного та
вимог діючого законодавства суд
вважає, що підстав для задоволення
позовних вимог Банку в цій частині
немає, а тому у їх задоволенні повинно
бути відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню витрати
по сплаті судового збору в розмірі 2144, 10
грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України,
ст. 16, 526, 625, 1049, 1054 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк" заборгованість по
нарахованим відсоткам за Кредитним
договором від 14.09.2007 року за період з
20.05.2013 року по 13.08.2014 року включно у
розмірі 14791, 89 швейцарських франків, що
еквівалентно за курсом НБУ 214409, 92 грн., а
також витрати по сплаті судового збору
в сумі 2144, 10 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Головуючий: