Справа №2-о/489/138/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 р
Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі: головуючого - судді
Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа
Управління державної міграційної
служби України в Миколаївській області
(далі - УДМСУ в Миколаївській області),
про встановлення факту постійного
проживання на території України -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 р. ОСОБА_1 звернулася до суду
з заявою та її уточненням, якою просила
встановити факт її постійного
проживання на території України на
день проголошення незалежності
України та на момент набрання чинності
Законом України «Про громадянство».
Заяву обґрунтував тим, що вона
народилася у с. Олександрівна,
Вознесенського району, Миколаївської
області де виросла та працювала
протягом 11 років після закінчення
школи, потім переїхавши до м. Миколаєва
приблизно у 1982-1983 р.р. втратила паспорт
громадянина СРСР, який надалі не
відновила. Не маючи постійного місця
проживання проживає у притулку, має
реєстрацію в центрі реєстрації осіб
без певного місця проживання по
АДРЕСА_1 Встановлення факту потрібне їй
для отримання паспорту громадянина
України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої
вимоги підтвердила, пояснила, що
отримання паспорту громадянина
України потрібне для отримання пенсії
за віком. Вказала, що була громадянкою
СРСР, ніколи не покидала територіальні
межі України.

Представник УДМСУ в Миколаївській
області направив суду заяву про
розгляд справи за його відсутністю, не
заперечував проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши пояснення заявниці,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини.

Відповідно до копії посвідчення НОМЕР_1
виданого відділенням обліку центру
реінтеграції бездомних громадян,
ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в
с. Олександрівка, Вознесенського
району, Миколаївської області,
зареєстрована з 07 квітня 2014 р. за
адресою: АДРЕСА_1 як особа, яка не має
постійного місця проживання (а.с.6).

Згідно копії довідки Ленінського РВ у
м. Миколаєві УДМС України в
Миколаївській області, ОСОБА_1 дійсно
зверталася з приводу втрати паспорту,
проведеною за заявкою перевіркою
встановлено особу заявника, але не
встановлено належності до
громадянства будь-якої держави (а.с.7).

Відповідно довідки відділу кадрів ДП
«Суднобудівний завод ім.. 61 Комунара»
від 20 січня 2014 р. за №45/04 ОСОБА_1 робила в
даному підприємстві у підрозділі -
дитячий садочок №74 прачкою з 02 січня 1980
р. по 19 грудня 1995 р.

Встановлення факту постійного
проживання на території України на
момент проголошення незалежності
України або набрання чинності Законом
від 18 січня 2001 р. N 2235-III "Про
громадянство України" (далі - Закон N
2235-III) є підставою для оформлення
належності до громадянства України
відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього
Закону. Юридичне значення має лише факт
постійного проживання на території
України особи на момент проголошення
незалежності України (24 серпня 1991 р.)
або набрання чинності Законом N 2235-III (13
листопада 1991 р.).

При вирішенні справи, суд виходить із
принципу запобігання виникненню
випадків безгромадянства,
передбаченого ст. 2 ч. 1 п. 2 Закону N 2235-III.

Праця заявниці на постійній основі на
державному підприємстві оборонного
комплексу у СРСР та на час
проголошення Україною незалежності та
на час набрання чинності законом
України «Про громадянства» виключало
відсутність у неї громадянства СРСР
або належність її до громадянства
іншої країни Але факт приналежності до
громадянства СРСР документально
заявниця підтвердити не може. Втім
беззаперечним є факт постійної роботи
заявниці на ДП «Суднобудівний завод
ім.. 61 Комунара» станом на обидві дати,
що визначені п. 1.,2 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про громадянство України», а
отже і постійне проживання на
території України є доведеним.

За такого, заяву ОСОБА_1 слід
задовольнити.

Керуючись ст. 212-215, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1, яка народився ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в
с. Олександрівка Вознесенського району
Миколаївської області, на території
України станом на 24 серпня 1991 р. та 13
листопаду 1991 р.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г.
Губницький