Ухвала

іменем україни

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М., Фаловської
І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - комунальне
підприємство «Житомирводоканал»
Житомирської міської ради, про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, за касаційною
скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 21 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що з 13 травня 2011 року
він є власником квартири АДРЕСА_1. На
земельній ділянці під вказаним
будинком також знаходиться
каналізаційний колодязь та
каналізаційна труба, що проходить до
будинку відповідачів по АДРЕСА_2.
Позивач не надавав своєї згоди на
користування каналізаційним колодязем
та трубою. Наданий ОСОБА_8, колишньою
власницею цієї земельної ділянки,
дозвіл (розписка) на прокладення
каналізаційної мережі через територію
зазначеної земельної ділянки
нотаріально не посвідчений та не
відповідає вимогам земельного
сервітуту. ОСОБА_7 вважає, що зазначені
обставини підтверджують наявність
перешкод у користуванні належною йому
на праві власності земельною ділянкою
та просить демонтувати каналізаційну
трубу.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 23 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 21 жовтня

2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено. Усунуто
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою по АДРЕСА_1, площею 365
кв. м, що належить ОСОБА_7 на підставі
договору купівлі-продажу від 13 травня
2011 року та призначена для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.
Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6
демонтувати каналізаційну трубу, що
проходить через вказану земельну
ділянку від АДРЕСА_2 до каналізаційного
колодязя по АДРЕСА_1. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6
просять скасувати рішення
апеляційного суду, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та просять залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
ухвалюючи нове рішення про задоволення
позову, апеляційний суд, дослідивши
докази у справі й давши їм належну
правову оцінку, дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідачі не провели
державну реєстрацію договору
земельного сервітуту, а тому у них не
виникло права на прокладення
каналізаційної мережі по земельній
ділянці позивача. Наявність технічної
документації на проведення
каналізаційної труби не надає права
земельного сервітуту. Відсутнє
застереження щодо наявності
земельного сервітуту і у договорі
купівлі-продажу від 13 травня 2011 року.

Апеляційний суд, перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вірного
послався на ч. 3 ст. 100 ЗК України, в
редакції, яка була чинна на час
виникнення спірних правовідносин,
відповідно до якої право земельного
сервітуту виникає після його державної
реєстрації в порядку, встановленому
для державної реєстрації прав на
земельну ділянку.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків апеляційного
суду не впливають та їх не
спростовують.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 21 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська