Справа № 369/6476/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді
Дубас Т.В.

при секретарі
Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предметі
іпотеки шляхом передачі у власність,
виселення та усунення перешкод у
здійсненні права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з даним позовом,
мотивуючи його тим що, 22.07.2008 року
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було
укладено Договір про надання
споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов вказаного договору
ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 100 000 дол.
США, який зобов'язувався повернути у
повному обсязі в строк до 22.07.2022 року
або достроково зі сплатою процентів за
користування кредитом.

АКІБ «УКРСИББАНК» свої зобов'язання за
Договором виконав, надавши
відповідачеві кредит у сумі 100 000 дол.
США.

З метою забезпечення виконання
грошових зобов'язань за Кредитним
договором 22.07.2008 року між АКІБ
«УКРСИББАНК» та відповідачем, яким є
ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №
90607, відповідно до якого іпотекодавець,
передав в іпотеку нерухоме майно, а
саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

08.12.2011 ПАТ «УКРСИББАНК» відступило свої
права вимоги заборгованості за
Кредитним договором, у тому числі за
вище вказаним кредитному договору, ПАТ
«Дельта Банк», що підтверджується
випискою з Договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та
актом прийому передачі Документації.

У порушення умов кредитного договору,
позичальник свої зобов'язання належним
чином не виконав, внаслідок чого у
нього перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 141 269,77 дол.
США, що згідно курсу НБУ станом на 20.06.2014
року є еквівалентом 1 674 029,40 грн., дана
обставина підтверджується довідкою
про стан заборгованості.

Позичальник не виконав основного
зобов'язання, а тому позивач набув
право звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Тому позивач просив в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором № 0 від 22.07.2008
року, у розмірі 141 269,77 дол. США, що згідно
курсу НБУ станом на 20.06.2014 року складає 1
674 029,40 грн., перед Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме на
нерухоме майно - трикімнатна квартира
під АДРЕСА_1, шляхом передачі
іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк»
вказаного предмета іпотеки у
власність.

Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право
власності на нерухоме майно, а саме:
трикімнатну квартиру під АДРЕСА_1

Виселити та зняти з реєстрації місце
проживання та перебування відповідача,
яким є - ОСОБА_1 та інших осіб, які
зареєстровані та проживають за
адресою: АДРЕСА_1, дані про яких внесені
до Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи.

Зобов'язати відповідача, яким є - ОСОБА_1
передати ПАТ «Дельта Банк»
правовстановлюючі документи на
предмет іпотеки - трикімнатна квартира
під АДРЕСА_1, ключі від вхідних дверей
(дублікати ключів), документи, що
характеризують об'єкт нерухомості
(технічний паспорт на будинок), та інші
документи. Судові витрати покласти на
відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав, а в
подальшому представником позивача
була направлена до суду клопотання про
розгляд справи за відсутністю
представника ПАТ «Дельта Банк».

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, просив у позові
відмовити з підстав зазначених в
Законі України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Суд, заслухавши пояснення осіб які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи, та
зібранні в ній докази, знаходить, що
позовні вимоги не підлягають до
задоволення у повному обсязі виходячи
за наступного.

Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право
у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України
іпотекою є застава нерухомого майна,
що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право
вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Стаття 33 даного Закону визначає що у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» іпотекою може бути
забезпечене виконання дійсного
зобов'язання або задоволення вимоги,
яка може виникнути в майбутньому на
підставі договору, що набрав чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України
«Про іпотеку» у разі звернення
стягнення на предмет іпотеки
попереднім іпотекодержателем
наступний іпотекодержатель також має
право звернути стягнення на предмет
іпотеки, навіть якщо строк виконання
основного зобов'язання перед
наступним іпотекодержателем не
настав.

В силу ст. 5 Закону України «Про
іпотеку» предметом іпотеки можуть
бути один або декілька об'єктів
нерухомого майна за таких умов:
нерухоме майно належить іпотекодавцю
на праві власності або на праві
господарського відання, якщо
іпотекодавцем є державне або
комунальне підприємство, установа чи
організація; нерухоме майно може бути
відчужене іпотекодавцем і на нього
відповідно до законодавства може бути
звернене стягнення; нерухоме майно
зареєстроване у встановленому законом
порядку як окремий виділений у натурі
об'єкт права власності, якщо інше не
встановлено цим Законом.

Як встановлено в судовому засіданні,
22.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1 було укладено Договір про
надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов вказаного договору
ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 100 000 дол.
США, який зобов'язувався повернути у
повному обсязі в строк до 22.07.2022 року
або достроково зі сплатою процентів за
користування кредитом.

АКІБ «УКРСИББАНК» свої зобов'язання за
Договором виконав, надавши
відповідачеві кредит у сумі 100 000 дол.
США.

З метою забезпечення виконання
грошових зобов'язань за Кредитним
договором 22.07.2008 року між АКІБ
«УКРСИББАНК» та відповідачем, яким є
ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №
90607, відповідно до якого іпотекодавець,
передав в іпотеку нерухоме майно, а
саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

08.12.2011 ПАТ «УКРСИББАНК» відступило свої
права вимоги заборгованості за
Кредитним договором, у тому числі за
вище вказаним кредитному договору, ПАТ
«Дельта Банк», що підтверджується
випискою з Договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та
актом прийому передачі Документації.

У порушення умов кредитного договору,
позичальник свої зобов'язання належним
чином не виконав, внаслідок чого у
нього перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 141 269,77 дол.
США, що згідно курсу НБУ станом на 20.06.2014
року є еквівалентом 1 674 029,40 грн., дана
обставина підтверджується довідкою
про стан заборгованості.

Відповідно до Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» протягом
дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки).

Аналізуючи все вище викладене, суд
приходить до висновку що позовні
вимоги ПАТ «Дельта Банк» стосовно
звернення стягнення на предмет іпотеки
та інші похідні вимоги не підлягають до
задоволення, оскільки предмет іпотеки
підпадає під вимоги закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», а отже не може бути примусово
стягнуте виходячи з наступного.

Так судом встановлено, що відповідачем
ОСОБА_1 було отримано 100 000 дол. США за
споживчим кредитом № 0 від 22.07.2008
року. З метою забезпечення даного
кредитного договору, відповідачем було
передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.
Відповідно до реєстру прав власності
на нерухоме майно, державного реєстру
іпотек, єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
вбачається, що ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1, іншого нерухомого
житлового майна у неї у власності не
знаходиться.

Відповідно до довідки форми 3 наданої
КП «УМГ» від 08.09.2014 року № 1024 вбачається
що ОСОБА_1 є власником і зареєстрованою
в АДРЕСА_1. А отже дана квартира
використовується позивачем як місце
постійного проживання.

На підставі викладеного, суд знаходить
що позовні вимоги не підлягають до
задоволення з підстав визначених в
Законі України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог,
дослідивши всебічно, повно,
безпосередньо та об'єктивно наявні у
справі докази, оцінив їх належність,
допустимість, достовірність,
достатність і взаємний зв'язок у
сукупності, з'ясувавши усі обставини
справи, на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень, з
урахуванням того, що відповідно до ст.1
ЦПК України завданням цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичної
особи, суд дійшов висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 572,
575, 589, 625, 1054 ЦК України, Закону України
«Про Іпотеку», Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» та
керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предметі
іпотеки шляхом передачі у власність,
виселення та усунення перешкод у
здійсненні права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя

Дубас Т.В.