Справа №443/1606/14-ц
Провадження №2/443/732/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
Жидачівський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Башті Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Жидачеві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самосійних вимог щодо предмета спору -
Жидачівська районна державна
адміністрація Львівської області, як
орган опіки і піклування, про
позбавлення батьківських прав та
призначення опікуна,-

встановив:

04.09.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась
до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_4
до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення
останього батьківських прав
відносно ОСОБА_2. В обгрунтування
позовних вимог посилається на те, що
відповідач будучи батьком дитини,
ухиляється від виконання обов"язків
по вихованню дитини, а саме за час
проживання малолітньої дочки разом із
нею та її покійною матір"ю, не
сплачував аліментів на її утриманння
відповідно до рішення суду, не
цікавився її умовами виховання. Із
врахуванням викладеного, посилаючись
на вимоги ст.ст.19,150,164,165, 243,244 СК
України, просила позбавити відповідача
батьківських прав відносно
малолітньої дочки ОСОБА_2, 2007 р.н. та
призначити її опікуном останньої.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала із підстав,
зазначених в позовній заяві, та
просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 за
довіреністю ОСОБА_5 позовні вимоги
своєї довірительки підтримав та
просив їх задовольнити із підстав,
зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив та вважає , що відсутні
законом встановлені підстави для
позбавлення його батьківських прав
відносно малолітньої дочки ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 за довіреністю -
ОСОБА_6 підтримав позицію свого
довірителя та вважає, що відсутні
законом передбачені підстави для
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
відносно його малолітньої дочки
ОСОБА_2, 2007 р.н..

Представник органу опіки та
піклування Жидачівської РДА
Львівської області Гавдик Н.І.
підтримала висновок Жидачівської РДА
Львівської області про недоцільність
позбавлення відповідача ОСОБА_3
батьківських прав відносно своєї
малолітньої дочки ОСОБА_2,2007 р.н. із
підстав, зазначених у висновку.

Прокурор Томашевська Н.Ю. вважає, що
при розгляді справи не встановлено
законом передбачених підстав для
задоволення позовних вимог позивача
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських
прав відповідача ОСОБА_3
відносно своєї малолітньої дочки
ОСОБА_2.

Заслухавши позивача, його
представника, відповідача, його
представника, представника органу
опіки та піклування, висновок
прокурора, свідків, суд приходить до
наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідач ОСОБА_3 є батьком
малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що мати
дитини ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про її
смерть (а.с.10).

Відповідно до матеріалів справи
вбачається, що за життя матері
малолітня ОСОБА_2 проживала разом із
нею, а після її смерті залишилась
проживати разом із бабцею ОСОБА_10 та
своєю рідною сестрою по лінії матері,
позивачем в справі - ОСОБА_1.

Згідно із висновком Жидачівської РДА
Львівської області від 07.10.2014 року
№02-17/2256, як органу опіки та піклування,
вбачається за недоцільне позбавлення
ОСОБА_3 батьківських прав відносно
малолітньої дочки ОСОБА_2, 2007 р.н.,
оскільки при наданні висновку не
встановлено жодних доказів, які
свідчили б про ухилення відповідача
ОСОБА_3 від виконання своїх обов"язків
щодо виховання дитини в минулому. Окрім
того, за період часу із 2007 року по даний
час до органу опіки та піклування не
надходило жодних скарг та заяв щодо
невиконання ОСОБА_3 батьківських
обов"язків відносно дочки ОСОБА_2, 2007
р.н..

Відповідно до характеристики на
малолітню ОСОБА_2 із навчального
закладу - Жидачівської ЗОШ І-ІІІ ст.№2
вбачається, що із нею було проведено за
відповідними методиками опитування
психологом школи ОСОБА_12 та при цьому
встановлено, що дитина емоційно
близька до батька, хоче із ним жити, але
не заперечує проти своєї сестри.

Зазначені обставини ствердила в
судовому засіданні свідок ОСОБА_13 -
вчитель малолітньої, яка суду також
показала, що в період з лютого до
березня 2014 року дитину на підготовку в
школу водив один батько, який пояснив,
що мати дитини померла. На даний час
дитину в школу приводить та забирає
хлопець позивача. Однак батько
постійно цікавиться дитиною, яка
неодноразово без поважних причин
пропускає уроки.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу
України батьки зобов"язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров"я,
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу
України передбачено, що підставою для
позбавлення батьків або одного з них
батьківських прав, може бути ухилення
останніх від виконання своїх
обов'язків по вихованню дітей,
засудження за вчинення умисного
злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є
заходом відповідальності батьків за
невиконання або неналежне виконання
ними своїх батьківських обов'язків.
Головною метою такого заходу є захист
інтересів малолітніх та неповнолітніх
дітей і стимулювання батьків щодо
належного виконання своїх обов»язків.
Ухилення батьків від виховання дитини,
як підстава позбавлення батьківських
прав, можлива лише за умови винної
поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми обов"язками.

Позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
батька (матері), так і для дитини. Це
означає, що позбавлення батьківських
прав допускається лише, коли змінити
поведінку батьків в кращу сторону
неможливо, і лише при наявності вини в
діях батьків. Позбавленню
батьківських прав можуть передувати
превентивні заходи впливу на батьків,
а саме: бесіди, попередження з боку
органів опіки і піклування, органів
внутрішніх справ, надання сім"ї
необхідної допомоги, накладення
адміністративної відповідальності,
відібрання дитини від батьків без
позбавлення їх батьківських прав.

Виключний характер позбавлення
батьківських прав пояснюється тим, що
воно може бути здійснено тільки судом.
З цієї ж причини встановлений
вичерпний перелік підстав позбавлення
батьківських прав, який охоплює всі
можливі способи порушення батьками
прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення
батьківських прав, перерахована в ст. 164
СК України, є критерієм протиправної
поведінки батьків по відношенню до
своєї дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного
суду України №3 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" від 30.03.2007 року,
позбавлення батьківських прав ( тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення
батьківських прав необхідно
впевнитися не лише в невиконанні
батьком обов'язків по вихованню, а
також встановити, що батько ухиляється
від їх виконання свідомо, тобто, що він
систематично, незважаючи на всі заходи
попередження та впливу, продовжує не
виконувати свої батьківські обов"язки.

Позбавлення батьківських прав
відноситься до крайньої міри
відповідальності, а це означає, що
застосовується ця міра судом тоді,
коли всі інші засоби впливу виявилися
безрезультатними.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 - бабуся малолітньої, зазначила,
що за життя дочки ОСОБА_2 не жив з ними,
тільки конфліктував, приходив п"яний,
дебоширив, за що неодноразово
притягався до відповідальності. Дочка
подала у 2012 році його на аліменти, які
він не платив, а коли дитина захворіла -
забрала виконавчий лист, щоб він надав
допомогу у лікуванні дитини. У цьому
році навесні дитина два місяці прожила
у нього і попросила забрати її. Йому
тверезому ніхто перешкод у вихованні
дитини не чинить.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суду показали,
що відповідач добровільно
батьківських обв"язків не виконував.
Тільки в силу обставин, що склалися, щоб
не платити аліменти на дитину. Він
декілька разів приходив до дочки у
школу - приносив солодощі.Однак
достатньої уваги він дитині не
приділяє.

Свідок ОСОБА_16 суду ствердила, що від
шлюбу з відповідачем, який розірвано, у
них є спільний повнолітній син, за
ухилення від сплати аліментів на якого,
ОСОБА_3 притягувався до кримінальної
відповідальності і досі не погасив
боргу по аліментах.

Зазначені свідками обставини, щодо
поведінки відповідача, як і його
неодноразове притягнення до
відповідальності, не є визначальними
при вирішенні позовних вимог про
позбавлення батьківських прав, тому
суд не може взяти їх до уваги при
розгляді даного спору.

Судом не встановлено достатніх даних
про те, що відповідач є особою, яка
злісно ухиляється від виконання своїх
батьківських обов"язків.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позивачем не
доведено, що поведінка відповідача
ОСОБА_3 відносно малолітньої дочки
ОСОБА_2, є свідомим нехтуванням ним
своїми батьківськими обов"язками.

Позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
батька (матері), так і для дитини. Тобто,
позбавлення батьківських прав
допускається лише, коли змінити
поведінку батьків в кращу сторону
неможливо і лише наявності в діях
батьків вини. Ця міра застосовується
судом тоді, коли всі інші засоби впливу
виявилися безрезультатними.

В судовому засіданні встановлено, що
заходи впливу, як то бесіди,
попередження з боку органу опіки та
піклування, органів внутрішніх справи,
накладення адміністративної
відповідальності, до відповідача не
вживалися.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що під час
розгляду справи не встановлено
обставин, які є беззаперечними
підставами для позбавлення
відповідача ОСОБА_3 батьківських прав,
у зв»язку з чим, слід відмовити
позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 212-215, 224-226,367
ЦПК України, ст.ст.150,155,164,166 СК України,
суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в
інтересах малолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самосійних вимог щодо предмета спору -
Жидачівська районна державна
адміністрація Львівської області, як
орган опіки і піклування, про
позбавлення батьківських прав та
призначення опікуна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через Жидачівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
суддя:______________________________________________