Справа № 310/317/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участю: представника відповідача -
ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду
з вказаним позовом, посилаючись на те,
що 31.06.2006 року між банком та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір, на
підставі якого останньому був наданий
кредит в сумі 2880 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Банк повністю та в строки виконав
зобов'язання по даному договору.

Однак позичальник не виконує вимоги
кредитного договору щодо повернення
кредиту, у зв'язку з чим виникла
заборгованість по кредиту станом на
31.05.2013 року в сумі 26340 грн. 18 коп., у тому
числі: 4912 грн. 21 коп. заборгованість за
кредитом, 19697 грн. 49 коп. заборгованість
по процентам за користування кредитом,
500 грн. штраф (фіксована частина), 1230
грн. 49 коп. штраф (процентна складова).

Представником позивача до суду
подана заява про розгляд справи у його
відсутність, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов не визнав. Зазначив, що
відповідно до розрахунку банку
обчислення заборгованості
здійснювалось виходячи з наявності
правовідносин, які виникли 24.05.2006 року.
Проте, заяву на оформлення кредитної
картки ОСОБА_2 подав 31.06.2006 року. До того
ж, наданий позивачем розрахунок
заборгованості свідчить про
проведення банківських операцій з
сумами, які станом на 30.06.2013 року, майже
вдвічі перевищували кредитний ліміт,
який становив 2880 грн. і був зазначений в
заяві на оформлення кредитної картки
станом на 31.06.2006 року.

Крім того, згідно п.5.4. Правил
користування платіжною карткою, строк
погашення процентів по кредиту за
попередній місяць становить один
місяць, а строк погашення кредиту в
цілому настає в останній день місяця
терміну дії платіжної картки. Таким
чином, перебіг строку позовної
давності на вимоги щодо повернення
заборгованості по кредиту, наданого
під час користування платіжною
карткою, розпочався з наступного дня
після припинення терміну дії платіжної
картки. З огляду на те, що термін дії
платіжної картки, виданої відповідачу
позивачем сплинув 31.06.2008 року, то за
положеннями ст. 257 ЦК України строк
позовної давності минув.

Просив застосувати наслідки пропуску
позивачем строків позовної давності та
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею ст. 15 ЦК України встановлено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України
особа яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Як встановлено судом, ОСОБА_2
31.06.2006 року отримав кредит у розмірі 2880
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов та правил
надання банківських послуг строк дії
картки зазначений на лицевій стороні
картки (місяць і рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня вказаного
місяця.

ОСОБА_2 не виконав своїх
зобов'язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк»
щодо повернення кредитних коштів,
сплати процентів та інших платежів,
обумовлених договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство
передбачає два види позовної давності:
загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється у три роки (ст. 257 ЦК
України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Так, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення
яких відповідно до умов договору
визначено періодичними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Як встановлено судом та підтверджено
листом ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 78)
ОСОБА_2 видавалася одна кредитна
картка , строк дії якої становив два
роки, а саме до 31.06.2008 року.

ОСОБА_2 не виконав свого зобов'язання
щодо погашення боргу до 31.06.2008 року,
проте ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось
до суду з позовом про захист свого
порушеного права лише 18.07.2013 року, тобто
з пропуском установленого ст. 257 ЦК
України трирічного строку позовної
давності.

Строк дії договору сторін не залежить
від стану виконання зобов'язань і не
може вважатися продовженим через
невиконання зобов'язань.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляло
про наявність поважних причин
пропуску строку позовної давності, а у
відповідності до ст. ст. 256, 257, 267 ЦК
України, пропуск цього строку тягне
відмову у захисті порушеного права та є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61, 88, 212 - 215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя А.І.
Крамаренко