АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/1320/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1984/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів:
Грох Л.М., Гринчука Р.М.,

при
секретарі : Шевчук О.Г.

з участю : позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,
третьої особи ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 686/1320/14-ц

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 20 серпня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3,
третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_5,
третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, - служба у
справах дітей Хмельницької міської
ради, про припинення права власності на
частку в спільному сумісному майні та
визнання права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з апеляційною скаргою,
колегія суддів

в с т а н о в
и л а :

ОСОБА_1 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_5, звертаючись до суду з
позовом, вказувала, що між нею та
відповідачем був укладений шлюб. За час
спільного подружнього життя у приватну
власність набули квартиру АДРЕСА_1.
Однак, в подальшому сімейні відносини
не склалися і 21 лютого 2006 року шлюб між
ними було розірвано. Згідно свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
вона та її діти є власниками 216/400 (по 54/400
кожний) квартири. Відповідач є
власником 184/400 частини квартири.
Позивач зазначала, що фактично частка
відповідача не може бути виділена в
натурі, а спільне володіння і
користування майном неможливе. Також
вказувала, що ОСОБА_3 має інше місце
проживання і припинення його права
власності на належну йому частку
квартири не завдасть істотної шкоди
його інтересам. Тому просила суд
припинити право власності ОСОБА_3 на
184/400 квартири АДРЕСА_1, відшкодувавши
ринкову вартість його частки у розмірі,
встановленому експертним шляхом,
визнати право власності за ОСОБА_1 на
46/400, за ОСОБА_5 на 46/400, за ОСОБА_6 на 46/400,
за ОСОБА_7 на 46/400 квартири АДРЕСА_1,
стягнути з ОСОБА_3 судові
витрати.

Ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду від 20 серпня 2014
року
________________________________________________________________________
_______

Головуючий у першій інстанції - Сарбей
О.Ф. провадження № 22-ц/792/1984/14

Доповідач - Костенко А.М.

Категорія № 2, 5 ОСОБА_5 було залучено
до участі у справі в якості третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги
щодо предмета спору.

Під час розгляду справи, позивач
уточнила позовні вимоги та просила суд
припинити право власності ОСОБА_3 на
184/400 частки квартири АДРЕСА_1, стягнувши
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 ринкову
вартість 184/400 частки квартири АДРЕСА_1 в
розмірі 102056 грн., які знаходяться на
депозитному рахунку Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області, визнати за ОСОБА_1 право
власності на 46/400 частки квартири
АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_5 право
власності на 46/400 частки квартири
АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_6 право
власності на 46/400 частки квартири
АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_7 право
власності на 46/400 квартири АДРЕСА_1,
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати пов'язані з сплатою судового
збору та витрати, пов'язані із
залученням судового експерта в розмірі
1600 грн.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 20 серпня 2014
року вказаний позов задоволено.
Ухвалено припинити право власності
ОСОБА_3 на 184/400 (23/50) частки квартири
АДРЕСА_1, стягнувши з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 ринкову вартість 184/400 (23/50)
частки квартири АДРЕСА_1, в розмірі 102056
грн., які знаходяться на депозитному
рахунку Територіального управління
державної судової адміністрації у
Хмельницькій області. Визнано за
ОСОБА_1 право власності на 46/400 частки
квартири АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_5
право власності на 46/400 частки квартири
АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_6 право
власності на 46/400 частки квартири
АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_7 право
власності на 46/400 квартири АДРЕСА_1.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1843
грн. 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на корись
держави 776 грн. 45 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, просить
скасувати вказане рішення суду,
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального права. Вказує, що суд
прийшов до неправомірного висновку,
щодо неможливість виділення його
частки у квартирі в натурі, оскільки
його частка уже виділена, є самостійним
об'єктом власності, що підтверджується
свідоцтвом про право власності. Тому,
на думку апелянта, є невірним
застосування ст. 365 ЦК України. Також, не
відповідає дійсності визначена судом
вартість частки, оскільки вартість
частки визначена станом на січень 2014
року, проте ринкова вартість частки на
даний час є іншою. Апелянт вважає
невірним висновок суду про те, що його
частка є незначною, оскільки фактично
становить 20,2 кв.м., тобто 45,2 %. Також, на
думку апелянта, суд в порушення норм
процесуального права, вирішив позовні
вимоги щодо ОСОБА_5, яка не була
залучена до участі в справі в якості
позивача. Крім того, задовольняючи
позовні вимоги, суд в порушення норм
права не взяв до уваги відсутність у
нього іншого житла.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому
шлюбі, який розірвано 21 лютого 2006 року.

6 березня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9
зареєстрували між собою шлюб, в якому
перебувають і на даний час.

ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
підставі розпорядження Хмельницької
міської ради № 4923 від 25 вересня 2012 року
є співвласниками на праві спільної
часткової власності по 54/400 частки
кожний квартири АДРЕСА_1, житловою
площею 29,8 кв.м., загальною площею 44,1
кв.м.

ОСОБА_3 є власником 23/50 (182/400)
частки вказаної квартири АДРЕСА_1.

Крім того, ОСОБА_10 на підставі
договору міни від 21 грудня 2012 року є
власником квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 45,4 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м.

За висновком судової
будівельно-технічної експертизи
технічної можливості виділення 184/400
частки спірної квартири як окремого,
самостійного об'єкту нерухомого майна
немає, також немає технічної
можливості поділу спірної квартири між
сторонами. Ринкова вартість квартири
АДРЕСА_1 станом на квітень 2014 року
складає 221 860 грн., а ринкова вартість
184/400 частки даної квартири складає 102 056
грн.

15 липня 2014 року ОСОБА_1 внесла на
депозитний рахунок територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Хмельницькій
області 102 056 грн.

Відповідно до статті 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування
майном є неможливим; 4) таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз цієї норми свідчить про те,
що для припинення права особи на частку
у спільному майні необхідно встановити
наявність будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1-3 частини
першої статті 365 ЦК України за умови, що
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї. Саме ця обставина є
визначальною при вирішенні позову про
припинення права на частку у спільному
майні за вимогою інших співвласників

Така ж правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
16 січня 2012 року по цивільній справі №
6-81цс12 та від 2 липня 2014 року по
цивільній справі № 6-68цс14,
прийнятими за наслідками розгляду
заяви про перегляд судових рішень з
мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, яка згідно
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
всіх судів України.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача з виплатою йому вартості його
частки, суд першої інстанції правильно
виходив із того, що технічної
можливості поділити будинок між
співвласниками немає, спільне
користування будинком неможливе,
оскільки позивач перебуває в шлюбі з
іншою особою, яка проживає в цій
квартирі, а припинення права
власності ОСОБА_10 на 184/400 частину
спірної квартири не завдасть істотної
шкоди його інтересам, так як він
володіє на праві власності окремим
житловим приміщенням та спірним
житловим приміщенням фактично не
користується.

Доводи апеляційної скарги, що
спірна квартира вже поділена в натурі
між сторонами, про що свідчить
технічний паспорт та свідоцтво про
право власності на частку квартири
слід відхилити. В реєстрі прав
власності на нерухоме майно за
вказаною адресою зареєстрований лише
один об'єкт нерухомості у вигляді
спірної квартири АДРЕСА_1. Дані про
реєстрацію часток квартири, які
належать сторонам, як окремих об'єктів
нерухомості відсутні, а отже слід
прийти до висновку, що спірна квартира
в натурі не поділена, а лише визначено
частки співвласників квартири на праві
спільної часткової власності.

Також не можуть бути підставою
для скасування рішення суду і
твердження апелянта про зменшення
вартості його частки квартири,
визначеної експертом, внаслідок зміни
курсу гривні до долара США. Висновок
експерта щодо правомірності
визначення ринкової вартості квартири
сторонами не оспорюється.

В період з моменту надання
висновку експерта - 30 квітня 2014 року і
до ухвалення рішення суду - 20 серпня 2014
року відповідач клопотань про
призначення повторної чи додаткової
експертизи для визнання ринкової
вартості квартири не заявляв, а зміна
курсу гривні до долара США не може
ставити під сумнів даний висновок.

Не ставлять під сумнів рішення
суду і посилання в апеляційній скарзі
на ту обставину, що ОСОБА_3 продовжує
користуватись спірною квартиру,
оскільки в нього відсутнє інше
житло. Ці доводи апелянта
спростовуються матеріалами справи, а
саме правовстановлюючими документами,
що підтверджують наявність у
відповідача на праві власності іншого
житла у вигляді окремої квартири.

Крім того, не слід приймати до
уваги і доводи апеляції про порушення
судом норм процесуального права
внаслідок не залучення до участі в
справі як позивача ОСОБА_5,
хоча суд вирішив питання про її права
та обов'язки. На час подання позовної
заяви ОСОБА_5 була неповнолітньою, а
тому позов в її інтересах було подано
ОСОБА_1 - її матір'ю. В послідуючому
ОСОБА_5 була залучена до справи в якості
третьої особи з відповідними правами.
Крім того сама ОСОБА_5 з рішенням суду
погодилась та його не оскаржувала. За
таких обставин незалучення ОСОБА_5 саме
як позивача не впливає на законність
судового рішення та не порушує права
відповідача.

З огляду на викладене не
спростовують висновків суду щодо
задоволення позову й інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду відповідає
матеріалам справи, нормам
процесуального права і підстав для
його скасування в межах доводів скарги
та заявлених вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 20 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :
(підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя
А.М.Костенко