Справа № 338/1410/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2479/2014
Головуючий у 1 інстанції Битківський
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді
Фединяка В.Д.

суддів: Васильковський
В.М.., Меленко О.Є.
секретаря Яковин
М.Я.,

з участю представника:
ДВС Сурмачевського Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за поданням
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Богородчанського районного управління
юстиції Любенько Н.Я. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_5 за апеляційною скаргою
представника відділу державної
виконавчої служби Богородчанського
районного управління юстиції на
ухвалу Богородчанського районного
суду від 29 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Богородчанського
районного управління юстиції
звернувся до суду із поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_5, мотивуючи свої
вимоги тим, що боржник ухиляється від
виконання судового рішення, яке згідно
виконавчого листа знаходяться на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби.

Ухвалою Богородчанського
районного суду від 29 вересня 2014 року
відмовлено державному виконавцю
Відділу державної виконавчої служби
Богородчанського районного управління
юстиції у задоволенні подання.

Не погоджуючись з даною ухвалою,
начальник відділу державної
виконавчої служби Богородчанського
районного управління юстиції подав
апеляційну скаргу, в якій ставиться
питання про скасування оскаржуваної
ухвали та задоволення подання про
тимчасову заборону в праві виїзду
закордон ОСОБА_5, посилаючись на те, що
належні боржнику транспортні засоби,
на які можна звернути стягнення в
рахунок стягнення коштів боржником
відчужені по довіреності.

У судовому засіданні представник
ДВС Богородчанського районного
управління юстиції підтримав доводи
апеляційної скарги, просить
задовольнити скаргу.

ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явився, хоч у встановленому законом
порядку був повідомлений про час і
місце розгляду справи, що відповідно
ч.2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає
розгляду справи в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову
задоволенні подання про тимчасове
обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за
межі України, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не подано
доказів про умисне ухилення
боржником від виконання зобов'язання
по сплаті заборгованості, покладеного
на нього судовим рішенням.

Висновок суду відповідає вимогам
закону і матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України право кожного вільно залишати
територію України може бути обмежене
лише законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну" громадян України може
бути обмежений у праві виїзду за
кордон, якщо відносно нього діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору у передбачених законом випадках.

За змістом п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин "
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень, ухвалених за позовами, що
випливають із кредитних правовідносин,
у порядку, передбаченому статтею 11
Закону України "Про виконавче
провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема
в разі доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Як убачається з матеріалів
справи, у відділі державної виконавчої
служби Богородчанського районного
управління юстиції знаходяться на
виконанні виконавчий лист № 348/530/13ц
виданий 10 січня 2014 року про стягнення
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 15979,60 грн.
майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди
та 4129,20 грн. судових витрат. 30 квітня 2014
року відкрито виконавче провадження
щодо примусового виконання
зазначеного виконавчого листа.

За змістом ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право:

проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону;
здійснювати перевірку виконання
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, у разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; за згодою власника
використовувати приміщення, у тому
числі комунальної власності, для
тимчасового зберігання вилученого
майна, а також транспортні засоби
стягувача або боржника для перевезення
майна; звертатися до суду з поданням
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання; викликати фізичних
осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ.

Судом встановлено, що в
матеріалах подання державного
виконавця немає жодних доказів щодо
вчинення державним виконавцем
зазначених дій у процесі здійснення
виконавчого провадження. .

Відтак, колегія суддів вважає, що
в судовому засіданні відповідно ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження" та ст. 377-1 ЦПК України не
встановлено доведення факту ухилення
боржником ОСОБА_5 від виконання
зобов'язання.

Підстав для скасування або зміни
ухвали суду колегія не вбачає, оскільки
остання не суперечить вимогам ч. 2 ст. 152
ЦПК України та п. 8 ч. 1 ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України" N
3857-XII від 21.01.94 року.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 307, 312-315,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
відділу державної виконавчої служби
Богородчанського районного управління
юстиції відхилити. Ухвалу
Богородчанського районного суду від 29
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя В.Д. Фединяк

Судді:
В.М.
Васильковський

О.Є.Меленко