Справа № 215/6006/14ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2014 р. Тернівський районний суд
м. Кривого Рогу

у складі:

головуючого, судді -
Тарасенко О.В.

при секретарі -
Махоня Н.Ю.

розглянувши у відповідності з ч. 2
ст. 197 ЦПК України без фіксації судового
процесу технічними засобами, у
відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
« Північний гірничо - збагачувальний
комбінат », третя особа : Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в м. Кривому Розі про
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з профзахворюванням, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ПАТ "ПівнГЗК" про
відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що працював в небезпечних і
шкідливих для здоров'я умовах праці на
посаді помічника машиніста
екскаватора, гірничим майстром на
екскаваторній дільниці, майстром
виробничої дільниці, заступником
начальника дільниці та начальником
дільниці №6 з подрібненням гірничої
маси та виробництва щебеню Ганівського
кар'єру ДП «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат»,
правонаступник ВАТ «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ
«Північний ГЗК».

Вважає, що до розвитку професійного
захворювання призвели аварійні
виробничі ситуації, порушення
нормального перебігу технологічного
процесу, неправильна організація
трудового процесу, несправність або
відсутність санітарно-технічних
пристроїв, не забезпечення засобів
індивідуального захисту органу
дихання.

Рішенням лікарсько-експертної комісії
спеціалізованого профпатологічного
лікувально-профілактичного закладу -
Українського науково-дослідного
інституту промислової медицини від
13.03.2014 № 468 йому було встановлено
професійне захворювання, основний
діагноз: «Хронічне обструктивне
захворювання легень першої ст. (пиловий
бронхіт першої ст., емфізема легень
першої ст.), ЛН першого ст.».

За висновком обласної МСЕК № 6 від
03.06.2014 р. йому первинно було встановлено
15% втрати професійної працездатності
на один рік до чергового переогляду
01.05.2015 р.

Актом розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
від 18.04.2014 р. підтверджено, що умови
праці позивача не відповідали
регламенту з охорони праці, мали місце
перевищення гранично допустимого
рівня небезпечних та шкідливих
факторів виробничого середовища та
трудового процесу, а також показники
шкідливих факторів та важкості
праці згідно Санітарно-гігієнічної
характеристики умов праці (далі СГХ)
Криворізької міської СЕС. Вище
означені обставини підтверджують
згідно законодавству провину
роботодавця.

Позивач вважає, що винним у даному
ушкодженні його здоров'я є ПАТ
«Північний ГЗК».

На підставі Постанов фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
від 13.06.2014 р. йому призначена
одноразова допомога в разі стійкої
втрати професійної працездатності у
розмірі 82 824,0 грн., а також щомісячну
грошову суму в разі часткової втрати
професійної працездатності, що
компенсує відповідну частину
втраченого заробітку в розмірі 1 505,73
грн.

Ст. 173 КЗпП України закріплено за
потерпілим право на відшкодування
шкоди завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодуванню моральної шкоди
визначається законодавством. Шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Оскільки професійне захворювання
виникло внаслідок тривалої роботи в
шкідливих умовах під час виконання
трудових обов'язків, то заподіяна
моральна шкода випливає : трудових
правовідносин і має відшкодуватися
роботодавцем, який не створив
безпечних умов праці.

У зв'язку з професійним захворюванням у
нього змінився спосіб та якість життя,
що завдає йому моральних страждань. Він
перебуває на диспансерному обліку,
змушений змінити звичний спосіб життя -
постійно лікуватися амбулаторно та
стаціонарно. Він відчуває себе
немічним та безпорадним: не дає спокою
періодично сухий кашель, почуття
важкості у грудній клітині, біль в
області серця, головний біль,
запаморочення, слабкість. Постійно
турбує задишка, навіть при незначному
фізичному навантаженні та ходьбі.
Моральну шкоду він оцінює у 60 000,0 грн.
яку просить стягнути на його користь.

Представник позивача звернувся до суду
із заявою про розгляд справи у його
відсутність та підтримку позовних
вимог.

Представник відповідача ПАТ «ПівнГЗК»
в судове засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про причину неявки суд
не повідомив..

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в порядку заочного розгляду
справи позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що позивач тривалий час
працював у шкідливих умовах на ВАТ
«ПівнГЗК» (а.с.9-15), висновком обласної
профпатологічної МСЕК № 6 від 03.06.2014 р.
йому первинно було встановлено 15%
втрати професійної працездатності на
один рік до чергового переогляду 01.05.2015
р. (а.с.24).

Таким чином у позивача на підставі
висновку МСЕК від 03.06.2014 р. право на
відшкодування моральної шкоди виникло
з 12.05.2014 року, дня встановлення ступеня
втрати професійної працездатності у
відсотках.

Згідно акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 18.04.2014 р. причиною
професійного захворювання стало те, що
в процесі виконання роботи він
підпадав під дію шкідливих факторів
виробничого середовища та трудового
процесу, рівень яких перевищував
гранично допустимі норми. (а.с.17-19).

Постановами фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
від 13.06.2014 року позивачу призначена
одноразова допомога в разі стійкої
втрати професійної працездатності у
розмірі 82 824,0 грн., а також призначено
щомісячну грошову суму в розмірі 1 505,73
грн. (а.с.32-33)

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами),
судам необхідно враховувати , що
відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України за
наявності погіршення прав працівника у
сфері трудових відносин ( в тому числі
виконання робіт у безпечних для життя і
здоров'я умовах), яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по
відшкодуванню моральної (немайнової)
шкоди покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

3 01 квітня 2001 року набрав чинності
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».
Одним із завдань цього Закону та
обов'язку Фонду соціального
страхування було відшкодування
моральної шкоди, заподіяної умовами
виробництва, застрахованим та членам
їх сімей від нещасних випадків.

Законами України про Державний бюджет
на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в
частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим та членам їх
сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1
ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107
з п. З Прикінцевих положень виключені
слова, які свідчили про відшкодування
за умов, зазначених у цьому пункті,
моральної (немайнової) шкоди
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, і водночас доповнено цей пункт
таким абзацом: «відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припиняється з 01 січня 2008
року».

Конституційний Суд України в абзаці 9
пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про
страхові виплати) зазначив, що
положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу
3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.02.2007 року №717,
скасовано право застрахованих
громадян, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду, яке
вони мали відповідно до приписів
первинної редакції Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Проте, Конституційний
Суд України вважає, що саме право цих
громадян на відшкодування моральної
шкоди не порушено, оскільки ст. 1167
Цивільного кодексу України та ст.. 237-1
КЗпП України їм надано право
відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця). Встановлений
законодавством розподіл обов'язків
щодо відшкодування моральної шкоди
потерпілим на виробництві від
нещасного випадку та професійного
захворювання не суперечить вимогам
статті 22 Конституції України. З огляду
на викладене, Конституційний Суд
України не вбачає підстав для визнання
неконституційними положень п.1, абзацу 3
п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

З урахуванням вищевикладеного суд
вважає, що спірні правовідносини
виникають із трудових правовідносин і
позивач має право на відшкодування
моральної шкоди відповідачем - ПАТ
«ПівнГЗК».

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
вважає, що слід врахувати роз'яснення
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р., з подальшими
змінами, "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
якого, розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
завданої травми, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі, характер моральних страждань і
наслідків, що наступили.

Отже, враховуючи те, що вперше позивачу
встановлено 15% втрати працездатності, а
також характер захворювання,
пов'язаних з спричиненням
профзахворюванням фізичних і
моральних страждань позивача, їх
тривалість і тяжкість, істотність
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, конкретних
обставин по справі, і наслідків, що
наступили та виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає, що слід
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково та стягнути з відповідача ПАТ
"ПівнГЗК" на користь ОСОБА_1 30 000,0 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України ,
ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Північний гірничо-
збагачувальний комбінат" на користь
позовом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1 на відшкодування моральної
шкоди - 30 000,0 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь держави судовий збір в сумі
243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
Тернівським районним судом м. Кривого
Рогу за письмовою заявою відповідача,
оформленою згідно вимог статті 229 ЦПК
України, протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Тернівський районний суд м. Кривого
Рогу шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення, позивач має право
оскаржити заочне рішення в загальному
порядку.

СУДДЯ: