АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 - й інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач - Ратнікова В.М.
16 жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Борисової О.В.
при секретарі - Шалапуда Н.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8 на ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Києва від 03 вересня 2014 року про відмову
в задоволенні заяви про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Апекс-Банк» про визнання
договору іпотеки недійсним,-
Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 03 вересня 2014 року
ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви
про забезпечення позову в цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Апекс-Банк»
про визнання договору іпотеки
Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Києва від 03 вересня 2014 року скасувати
та постановити нову про задоволення
заяви про забезпечення позову.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду 1-ї інстанції про відмову в
забезпеченні позову є необґрунтованою
та постановлена з порушенням норм
процесуального права. Зазначає, що
відмовляючи позивачу в задоволенні
заяви про забезпечення позову, суд 1-ї
інстанції не врахував того, що невжиття
заходів забезпечення позову дозволить
відповідачу таким чином
розпоряджатися належним позивачу на
праві власності майном, що в подальшому
зробить неможливим виконання рішення
суду і порушить права та охоронювані
законом інтереси позивача.
Необхідність застосування арешту
майна полягає в тому, що боржник, на
забезпечення виконання зобов'язань
якого було укладено спірний договір
іпотеки, порушив умови кредитного
договору, у зв'язку з чим існує реальна
загроза звернення відповідачем
стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Апекс-Банк» Костюк Юлія
Миколаївна проти доводів апеляційної
скарги заперечувала, просила ухвалу
суду 1-ї інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення сторін, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги і обґрунтованість
постановленої ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 22 березня 2012 року
між Публічним акціонерним товариством
«Апекс-Банк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Лотуре-Агро» було укладено кредитний
договір №ЮКЛ/220312/1, із змінами та
доповненнями, відповідно до умов якого,
банк відкриває позичальнику кредитну
лінію, що відновлюється, відповідно до
якої надає кредит у сумі 45 000 000 грн. і
погашенням згідно умов вказаного
договору. Строк дії договору з 22
березня 2012 року по 03 березня 2014 року.

Для забезпечення виконання
позичальником зобов'язань, взятих на
себе за кредитним договором №ЮКЛ/220312/1,
28 березня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Апекс-Банк»
та ОСОБА_3 було укладено іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований за №1821. Відповідно до
умов даного договору, ОСОБА_3 передав
Публічному акціонерному товариству
«Апекс-Банк» в іпотеку нерухоме майно,
а саме: квартиру АДРЕСА_1.

18.08.2014 року ОСОБА_3 звернуся до
Шевченківського районного суду міста
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Апекс-Банк»
про визнання договору іпотеки
недійсним.

Цього ж дня, 18.08.2014 року представником
ОСОБА_3 було подано заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_2 та на
квартиру АДРЕСА_1.

Постановляючи ухвалу про відмову в
задоволенні заяви представника ОСОБА_3
про забезпечення позову, суд першої 1-ї
виходив з того, що наведені в заяві
підстави для застосування заходів
забезпечення позову не свідчать про
те, що невжиття вказаних заходів
забезпечення позову утруднить
виконання рішення суду у разі
задоволення позовних вимог про
визнання договору іпотеки недійсним.

Так, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити передбачені
цим Кодексом заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Частиною 2 вказаної статті встановлено,
що у разі необхідності судом можуть
бути застосовані інші види
забезпечення позову, при цьому суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України,
залежно від обставин справи, суд може
забезпечити позов повністю або
частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України
імперативно встановлює, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ про
забезпечення позову» №9 від 22 лютого 2006
року розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Крім того, суд має брати до уваги
інтереси не тільки позивача, а й інших
осіб, права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Відтак, при обранні заходів
забезпечення позову, суд повинен також
враховувати необхідність збереження
балансу прав і законних інтересів усіх
учасників спірних правовідносин та
інших осіб, не допускаючи використання
заходу забезпечення позову у якості
тиску на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що в
якості забезпечення позову ОСОБА_3
просив суд заборонити Публічному
акціонерному товариству «Апекс-Банк»
вчиняти будь-які дії, спрямовані на
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду 1-ї інстанції про те, що
заява про забезпечення позову шляхом
заборони Публічному акціонерному
товариству «Апекс-Банк» вчиняти
будь-які дії, спрямовані на звернення
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
квартиру АДРЕСА_1 задоволенню не
підлягає, оскільки заявником не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що невжиття
вказаних заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у разі
задоволення позовних вимог.

Безпідставними є доводи апеляційної
скарги про те, що існує реальна загроза
того, що відповідач розпочне звернення
стягнення на предмет іпотеки позивача,
з огляду на таке.

З наявних матеріалах справи доказів
вбачається, що в провадженні
Печерського районного суду міста Києва
перебуває цивільна справа позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Апекс-Банк» про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню.

Ухвалою Печерського районного суду
міста Києва від 28.08.2014 року заяву ОСОБА_3
про забезпечення позову задоволено.

Зупинено виконання виконавчого напису
нотаріуса про звернення стягнення на
квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 і
передана в іпотеку на забезпечення
зобов'язань Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро» за
кредитним договором ЮКЛ/220312/1 від 22
березня 2012 року.

12 вересня 2014 року державним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження з виконання
виконавчого напису нотаріуса про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 і передана
в іпотеку на забезпечення зобов'язань
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро» за
кредитним договором ЮКЛ/220312/1 від 22
березня 2012 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ухвала суду є невмотивованою,
постановлена з порушенням норм
процесуального права, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
ухвала Шевченківського районного суду
міста Києва від 03 вересня 2014 року
постановлена з дотриманням вимог
ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду також не
спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що ухвала суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
постановлена з дотриманням норм
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 03 вересня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: