Справа № 527/2198/14-ц
номер провадження 2/527/629/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2014 року Глобинський
районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді
Прикіпєлової Л.В.

при секретарі
Таранець Л.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Глобине цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Департаменту
праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації, Управління праці та
соціального населення Глобинської
райдержадміністрації про визнання
права власності за набувальною
давністю, -

в с т а н о в и в:

01.09.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 03.12.2003 року
Головним Управлінням праці та
соціального захисту населення
Полтавської облдержадміністрації
відповідно до Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 08.09.1997 року №999, ОСОБА_3, яка є дочкою
позивачки, був наданий автомобіль
«Таврія» в модифікації ЗАЗ-11020632 на
пільгових умовах з оплатою 30% як
інваліду дитинства 1-ї групи. Право на
керування даним автомобілем було
надано чоловіку позивачки ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3.( їх дочка)
померла. Після її смерті, ОСОБА_4
неодноразово в усній формі звертався
до УПСЗН Глобинської
райдержадміністрації із заявою щодо
вирішення питання щодо
вищезазначеного автомобіля та надав
копію про смерть дочки ОСОБА_3 Однак, з
боку відповідача були відсутні
будь-які дії щодо повернення спірного
автомобіля після смерті інваліда.
Позивачка ОСОБА_1 прохає визнати за нею
право власності на автомобіль ЗАЗ 110206,
реєстраційний номер НОМЕР_1, колір
бежевий, двигун V=1091 см3, номер шасі
(кузова) НОМЕР_2, рік випуску 2003 року, в
порядку набувальної давності.

Позивачка ОСОБА_1, та її
представники ОСОБА_5, ОСОБА_6 заявою до
суду прохають справу розглядати у їх
відсутності, позовні вимоги
підтримують, прохають позов
задовольнити.

Відповідачі: Департамент праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації, Управління праці та
соціального населення Глобинської
райдержадміністрації в особі свого
представника Мамона Р.П. прохає справу
розглядати у їх відсутності, позов не
визнають

В своїх запереченнях, наданих
суду, відповідач Департамент праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації, прохав відмовити в
задоволенні позову, мотивуючи тим, що
до Департаменту не надходило жодних
повідомлень чи заяв від членів сім»ї
ОСОБА_3 про смерть інваліда. 07.08.2013 року
на адресу Департаменту праці та
соціального захисту населення
Полтавської облдержадміністрації від
управління праці та соціального
захисту населення Глобинської
райдержадміністрації надійшло
свідоцтво про смерть інваліда ОСОБА_3
та пакет документів щодо
перереєстрації автомобіля на члена
сім»ї померлого інваліда - батька
ОСОБА_4. Відповідач прохав відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на п. 16
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затверджений постановою
КМУ від 19.07.2006 року № 999

Суд, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності, надійшов до
слідуючого.

Згідно ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог.

Судом встановлені наступні
обставини.

Згідно довідки Полтавської
обласної ВТЕК-2 серії ВТЕ-35 №004302
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 року являлась
інвалідом І групи з дитинства.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
порядку забезпечення інвалідів
автомобілями» від 08.09.1997 р. №999 Головним
управлінням праці та соціального
захисту населення Полтавської
облдержадміністрації по списку №26 від
02.12.2003 року, ОСОБА_4, який є батьком
інваліда з дитинства І групи ОСОБА_3,
для обслуговування дочки-інваліда було
видано автомобіль «Таврія» в
модифікації ЗАЗ-110020632 на пільгових
умовах з оплатою 30%, що підтверджується
довідкою Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської облдержадміністрації
№02-5179 від 03.12.2003 року.

Із заяви - зобов'язання від 03.12.2003
року при отриманні автомобіля ОСОБА_4
був повідомлений, що автомобіль
«Таврія» видається йому лише в
користування для обслуговування
дочки-інваліда. та є державним майном.
Особою, на яку оформлено документ з
правом керування автомобілем без права
продажу, дарування та передачі іншій
особі, зазначено ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3 від 22.01.2004 року.

Згідно свідоцтва про смерть
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

З свідоцтвом про народження
ОСОБА_3 вбачається, що її батьками є:
батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Судом встановлено, що після
смерті інваліда ОСОБА_3, її члени сімЇ,
які зареєстровані та проживали з нею,
продовжували відкрито та безперервно
володіти спірним автомобілем більше
восьми років, здійснювали поточні
ремонти автомобіля, підтримували його
в належному технічному стані, а
загальний строк володіння вказаним
транспортним засобом на даний час -
понад десять років..

Судом встановлено, що про смерть
дочки-інваліда ОСОБА_3, члени її сім»ї
негайно повідомили Управління праці та
соціального захисту населення
Глобинської райдержадміністрації, і
такі обставини останніми не
оспорюються.

При цьому, Головне управління
праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрацій (на даний час -
Департамент соціального захисту
населення Полтавської обласної
державної адміністрації) протягом
шестимісячного терміну, передбаченого
п. 16 «Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року № 999, до ОСОБА_4 (
чоловіка позивачки) та інших членів
сім»ї інваліда з вимогою про
повернення автомобіля не звертався,
жодного повідомлення від відповідача
або його вимоги про повернення
автомобіля до членів сім»ї інваліда
ОСОБА_3 також не надходило. Доказів про
спростування вищезазначеного
відповідачами не надано.

Згідно свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Судом встановлено, що в період
користування автомобілем, що мало
місце і на час смерті інваліда, та на
час виникнення прав членів сім»ї
інваліда на автомобіль, була чинною
Постанова КМУ від 08.09.1997 року №999 «Про
затвердження Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями».

Згідно з пунктом 37 Порядку від 8
вересня 1997 року (у редакції, чинній на
час прийняття рішення про надання
спірного автомобіля інваліду та чинній
на час смерті інваліда, а також чинній
на час виникнення прав членів сім»ї
інваліда на автомобіль) після смерті
інваліда автомобіль, яким він (інвалід)
був забезпечений безоплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім'ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.

Довідкою Глобинської міської
ради Полтавської області від 12.11.2014
року за №П-02-18/2419 підтверджується, що
ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року
проживала за адресою АДРЕСА_1 і мала
слідуючий склад сім»ї: батько ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та мати ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які є членами її сім»ї.

Надалі, постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року №
999 «Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями»
наведена Постанова Кабінету Міністрів
України від 08 вересня 1997 року № 999 (а
відтак - і затверджений нею Порядок)
втратила чинність. Однак, згідно
загальних норм дії Закону в часі, члени
сім»ї померлої ОСОБА_3 вже з часу смерті
останньої ( ІНФОРМАЦІЯ_3 року), згідно
п.37 Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 вересня 1997 року № 999, набули право
залишення автомобіля в їх сім»ї.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За частиною другою статті 41
Конституції України право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України
право на захист особа здійснює на свій
розсуд. За ст.16 ЦК України одним із
способів захисту своїх прав є визнання
права. Згідно зі ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, та
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Набувальна давність визначається
як засіб закріплення майна за
суб'єктами, що ним володіють, у
випадках, коли вони не мають можливості
через певні обставини підтвердити
підстави виникнення прав, а також в
інших ситуаціях. Право власності за
набувальною давністю може бути набутим
як на безхазяйні речі, так і на майно,
яке належить за правом власності іншій
особі.

Відповідно до ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК
України.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 397 ЦК України
фактичне володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не випливає із
закону або не встановлено рішенням
суду.

Як вбачається зі свідоцтва про
реєстрацію автомобіля серії НОМЕР_3 від
22.01.2004 року, марки ЗАЗ 110206 реєстраційний
номер НОМЕР_1, колір бежевий, номер шасі
(кузова) НОМЕР_2, рік випуску 2003 року, на
даний час строк його експлуатації
більше 10 років.

У відповідності зі п.3 Порядку 2006
року, факт спільного проживання
інваліда та члена сім'ї, якому
передається право керування
автомобілем, може бути встановлений на
підставі паспортів (інваліда та члена
сім'ї) чи акта комісії, утвореної у
складі депутата місцевої ради,
посадової особи районного управління
соціального захисту і двох сусідів
інвалідів, або довідки
житлово-експлуатаційної організації
чи іншого органу, визначеному
місцевими органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування, у
сільській місцевості - сільськими
(селищними) радами.

Відповідно довідки Глобинської
міської ради Полтавської області від
12.11.2014 року за №П-02-18/2419, ОСОБА_3 до дня
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року проживала за
адресою АДРЕСА_1 і мала слідуючий склад
сім»ї: батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є членами
її сім»ї.

Відповідно до абз.1 п.16 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 19.07.2006 року №999
(надалі Порядок), після смерті інваліда
автомобіль, яким він (інвалід) був
забезпечений головним управлінням
соціального захисту або управлінням
виконавчої дирекції, строк
експлуатації якого більше ніж 10 років,
залишається безоплатно члену сім'ї,
який на час смерті інваліда був
зареєстрований за місцем реєстрації
інваліда.

У відповідності до вимог ст. 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема з правочинів. Таким правочином
у даному випадку було забезпечення
інваліда автомобілем на
вищезазначених умовах, що відповідало
ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 328
ЦК України право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Суд вважає, що спірні відносини є
єдиним правочином щодо забезпечення
інваліда автомобілем та надання права
членам сім'ї інваліда на залишення
автомобіля в разі його смерті. Оскільки
новий Порядок від 19.07.2006 р. встановлює
обмеження та зобов'язання, яких не було
в Порядку від 08.09.1997 р., чинному на
момент виникнення правовідносин, та в
разі його застосування порушить право
власності члена сім'ї інваліда,
гарантоване ст. 41 Конституції України й
набуте відповідно до ст. 328 ЦК України,
п.37 Порядку від 08.09.1997 р., цей новий
Порядок в силу вимог ст. 58 Конституції
України, ст. 5 ЦК України не поширюється
на права та обов'язки, які виникли на
підставі Порядку від 08.09.1997 р.

Саме до цього зводиться правова
позиція, яка висловлена в постанові
Верховного Суду України від 30.01.2012 р у
справі № 6-72 цс 11 (а.с.25-31); вказане судове
рішення згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для судів, які зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із ним.

Таким чином, оцінюючи дослідженні
в судовому засіданні докази в їх
сукупності суд, враховуючи, що позивач
являється членом сім»ї померлого
інваліда, що права та обов'язки у членів
сім'ї інваліда щодо спірного
автомобіля виникли після смерті
інваліда ( у червні 2006 року), суд
приходить висновку, що до спірних
правовідносин підлягає пункт 37 Порядку
від 8 вересня 1997 року, , про наявність
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215,
218ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту
праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації, Управління праці та
соціального населення Глобинської
райдержадміністрації про визнання
права власності за набувальною
давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на автомобіль ЗАЗ 110206, реєстраційний
номер НОМЕР_1, колір бежевий, двигун V=1091
см3, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, рік
випуску 2003 року, в порядку набувальної
давності.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Полтавської
області через Глобинський районний
суд протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ
Л. В. Прикіпєлова