Срава № 527/2820/14-ц
номер провадження 2/527/830/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2014 року Глобинський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Марущак Р.М.,

при секретарі - Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Глобине
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Глобинської міської ради про визнання
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями в порядку
спадкування за заповітом, ІІІ особи без
самостійних вимог щодо предмету спору -
відділ Держземагенства у Глобинському
районі, Глобинське районне управління
юстиції в особі реєстраційної служби,
Глобинська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 19.11.2014 року
звернулася до суду з зазначеним
позовом.

Обґрунтувала його наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її батько
-ОСОБА_3, після смерті якого залишилось
спадкове майно - житловий будинок з
господарськими будівлями,
розташований в АДРЕСА_1. Вона та її
рідна сестра ОСОБА_2, є спадкоємцями
майна померлого за заповітом. ОСОБА_2 в
установлений законом строк від
прийняття спадщини відмовилася на її
користь

При зверненні до нотаріуса виявилося,
що при житті ОСОБА_3 не оформив
правовстановлюючий документ на
домоволодіння. По цій причині
Глобинська державна нотаріальна
контора відмовила їй (позивачу) у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Спадкодавець на підставі закону, що
діяв на час створення об'єкту
нерухомого майна, побудував
вищевказаний житловий будинок з
господарськими будівлями, володів ним
на праві приватної власності, що
підтверджується записами в
погосподарських книгах Глобинської
міської ради, однак за життя не провів
державну реєстрацію права власності на
нього, як того вимагає діюче
законодавство.

Посилаючись на викладене, позивач
прохала суд визнати за нею в порядку
спадкування за заповітом померлого
ОСОБА_3 право власності на вказане
нерухоме майно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_4 не з'явилися,
направили до суду заяву про розгляд
справи у їх відсутності. Вказали, що
позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача - Глобинської
міської ради, представники третіх осіб
- відділу Держземагенства в
Глобинському районі, Глобинського РУЮ
в особі реєстраційної служби,
Глобинської держнотконтори, третя
особа - ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явилися. Належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи.
Заперечень на позов не надіслали.
Направили заяви про розгляд справи у їх
відсутності .

Суд, дослідивши та оцінивши надані
письмові докази з точки зору їх
належності, допустимості,
достовірності, достатності і взаємного
зв'язку встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_3 - батько
позивачки. За життя - 12 лютого 1996 року,
ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений
державним нотаріусом Глобинської
державної нотаріальної контори за
реєстровим № 1-142, згідно якого усе
належне йому майно заповів дітям
-ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рівних частках.
Заповіт на день смерті не змінено та не
скасовано. Згідно дослідженої судом
спадкової справи № 222/2014, заведеної
Глобинською державною нотаріальною
конторою, позивач прийняла спадщину,
подавши 05.08.2014 року відповідну заяву.

ОСОБА_2 - особа, яка мала право на 1/2
частку у спадщині, згідно заповіту, в
установленому законом порядку,
протягом строку, встановленого ст. 1270
ЦК України, відмовилася від прийняття
спадщини на користь позивачки і свою
відмову від прийняття спадщини
протягом строку для її прийняття не
відкликала. Така відмова, згідно
чинного законодавства, є безумовною і
беззастережною.

З повідомлення Глобинської державної
нотаріальної контори від 23.10.2014 року №
1468/01-16 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину на житловий будинок з
господарськими будівлями,
розташований в АДРЕСА_1, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на нього.

Згідно технічного паспорту, житловий
будинок літ. «А», погріб з шийкою літ.
«Е», сарай-гараж літ. «В», сарай літ. «Д»,
літню кухню літ. «Ж» було побудовано в
1958 році, літню кухню літ. «Б» - в 1960 році,
прибудову літ. «а» - в 1962 році, гараж літ.
«Г» - в 1963 році.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів
СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування
Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року»
побудовані громадянами на відведених
їм земельних ділянках будинки є їх
особистою власністю.

Порядок правової реєстрації будинків
та господарських будівель і споруд, а
також домоволодіння в містах та
селищах міського типу був
врегульований на Україні Інструкцією
про порядок реєстрації будівель в
містах, робочих, дачних і курортних
селищах України від 23/25.12.1947 року,
Інструкцією про порядок реєстрації
будинків і домоволодінь в містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом
УРСР.

Запис в реєстраційній книзі про
належність домоволодіння на праві
особистої власності певній особі, є
офіційним доказом права власності
даної особи на це домоволодіння.

Згідно Закону «Про сільську Раду
депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968
року, кожна сільська рада вела
погосподарські книги, в яких
відповідним записом посвідчувалося
право землекористування всіх громадян
на території сільської ради, в
особовому рахунку вказувались
прізвище, ім'я та по батькові глави
сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий
рахунок, він і був власником будинку.

Згідно записів в погосподарських
книгах Глобинської міської ради ОСОБА_3
був зареєстрований в АДРЕСА_1 і
проживав у ньому до смерті. За ним
останнім часом під № 0064-1 значилося
належне на праві власності нерухоме
майно - житловий будинок 1958 року
забудови з господарськими будівлями,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, на
приватизованій земельній ділянці
площею 0,25 га з цільовим призначенням -
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до
висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 за
свого життя набув право власності на
назване нерухоме майно відповідно до
закону, що діяв на час створення даного
майна, проте, за життя не провів
державну реєстрацію права власності на
нього, відповідно до закону, що діє на
час прийняття позивачем спадщини, в
зв'язку з чим і виник спір. Його
вирішення можливе лише в судовому
порядку.

Згідно висновку відділу регіонального
розвитку, містобудування та
архітектури Глобинської РДА від 29.10.2014
року № 306/02-04, житловий будинок літ. «А»,
прибудова літ. «а», погріб з шийкою літ.
«Е», літня кухня літ. «Б», сарай-гараж
літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д»,
літня кухня літ. «Ж», колодязь питний
літ. «К», які розташовані в АДРЕСА_1
збудовані без істотних порушень діючих
будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець
за заповітом або за законом може
відмовитися від прийняття спадщини
протягом строку, встановленого ст. 1270
ЦК України. Відмова від прийняття
спадщини є безумовною і
беззастережною.

Ч.1 ст. 1275 ЦК України встановлено, що,
якщо від прийняття спадщини відмовився
один із спадкоємців за заповітом,
частка у спадщині, яку він мав прийняти,
переходить до інших спадкоємців за
заповітом і розподіляється між ними
порівну.

Встановивши, що спадкодавець
ОСОБА_3 за життя на передбачених
законом підставах набув право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями,
розташований в АДРЕСА_1, суд прийшов до
висновку, що позивач, як єдиний
спадкоємець, яка прийняла спадщину за
заповітом, має право на успадкування
названого майна .

Визнання права власності за
ОСОБА_1 на спадковий житловий будинок з
господарськими будівлями не
оспорюється відповідачем та не порушує
прав чи інтересів інших осіб.

Позов ґрунтується на законі,
доведений належними доказами, а тому
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1261. 1270,
1273 ЦК України, ст. ст. 10, 11,30, 60, 61, 212-215 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою с. Шепелівка Глобинського
району Полтавської області, в порядку
спадкування після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3, право
власності на нерухоме майно: житловий
будинок літ. «А», прибудову літ. «а»,
погріб з шийкою літ. «Е», літню кухню
літ. «Б», сарай-гараж літ. «В», гараж літ.
«Г», сарай літ. «Д», літню кухню літ. «Ж»,
колодязь питний літ. «К», які
розташовані в АДРЕСА_1 на
приватизованій земельній ділянці
площею 0.25 га.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ
Р. М. Марущак