Справа № 359/4395/14-ц Головуючий у І
інстанції Величко В.П.Провадження №
22-ц/780/5821/14 Доповідач у 2 інстанції
КулішенкоКатегорія 53 10.12.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Журби С.О.,

при секретарі: Бевзюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 27 серпня 2014 року за позовом ОСОБА_1
до Державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" про поновлення на роботі та
виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу, який мотивував тим,
що з 2003 року він працював на посаді
пожежного рятувальника в Державному
підприємстві «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль». 24 квітня 2014 року його було
звільнено з посади за прогул без
поважних причин. Вважав своє
звільнення незаконним та просив
поновити його на посаді
пожежного-рятувальника з 24 квітня 2014
року, стягнути з Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» на свою користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу,
зобов'язати Відповідача відшкодувати
моральну шкоду в розмірі 20000,00 гривень,
стягнути витрати на правову допомогу в
розмірі 2 000,00 гривень, а також просив
покласти на службову особу -
Генерального директора Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» Гомболевського Сергія
Євгеновича обов'язок відшкодувати
шкоду підприємству, заподіяну в зв'язку
з оплатою часу вимушеного прогулу.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 27 серпня 2014 року в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення вимог матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити його позов.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Згідно ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в
цивільних справах здійснюється
відповідно до законів, чинних на час
вчинення окремих процесуальних дій,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст.2 ЦПК України Закон,
який встановлює нові обов"язки,
скасовує чи звужує їх використання, не
має зворотної дії в часі.

В силу ст..21 КЗпП України трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою,за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці , необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Згідно ст.24-1 КЗпП України у разі
укладання трудового договору між
працівником і фізичною особою фізична
особа або за нотаріальним дорученням
уповноважена нею особа повинна у
тижневий строк з моменту фактичного
допущення працівника до роботи
зареєструвати укладений у письмовій
формі трудовий договір у державній
службі занятості за місцем свого
проживання у порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення.

Згідно ст..235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

При винесені рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нежчеоплачуваної роботи.

Пункт 18 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 1992 р. №9
„Про практику розгляду судами
трудових спорів" зобов'язує суди при
розгляді справ про поновлення на
роботі необхідність з'ясувати, з яких
підстав проведено звільнення
працівника згідно з наказом
(розпорядженням), і перевіряти їх
відповідність законові. Суд не вправі
визнати звільнення правильним
виходячи з обставин, з якими власник
або уповноважений ним орган не
пов'язував звільнення.

Судом першої інстанції встановлено, що
Наказом від 21 жовтня 2003 року №11-07-447/п §2,
позивача прийнято на роботу до ДП МА
«Бориспіль» на посаду пожежника СПБ з 22
жовтня 2003 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності може бути розірваний
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Наказом від 01 червня 2013 року №11-07/1-657/п,
позивача переведено на посаду
пожежного-рятувальника групи пожежної
охорони служби аварійно-рятувального
та протипожежного забезпечення
польотів (САРПЗП).

Згідно наказу від 23 квітня 2014 року №
11-07/1-366/п ОСОБА_1 звільнено з роботи 24
квітня 2014 за прогул без поважних
причин.

Відповідно до ч.1 ст. 142 КЗпП України,
трудовий розпорядок на підприємствах,
в установах, організаціях визначається
правилами внутрішнього трудового
розпорядку, які затверджуються
трудовими колективами за поданням
власника або уповноваженого ним органу
і виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) на
основі типових правил.

Діючими в ДП МА «Бориспіль» Правилами
про внутрішній трудовий розпорядок
працівників підприємства від 12 грудня
2013 року №01-06-1, визначено режим роботи
працівників, відповідальність за
порушення ними трудової дисципліни.
Правила є обов'язковими для всіх
працівників ДП МА «Бориспіль».

Відповідно до пункту 3.1. Правил,
працівники зобов'язані, зокрема,
додержуватись трудової і
технологічної дисципліни.

В свою чергу, адміністрація
підприємства, згідно пункту 4.1 Правил,
зобов'язана забезпечувати суворе
дотримання трудової дисципліни.
Робочий час в ДП МА «Бориспіль»
регламентується Правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Особливості робочого часу і відпочинку
деяких категорій працівників галузі
встановлюються відомчими нормативними
актами в межах норм, передбачених
законодавством України (п. 5.2 Правил).

Час початку і закінчення роботи,
перерви для відпочинку та приймання
їжі встановлюється даними правилами та
графіками змінності, затвердженими
адміністрацією при узгодженні з
профспілковими комітетами з
дотриманням встановленої тривалості
робочого часу за тиждень, або інший
обліковий період. Графіки змін
додаються і є невід'ємною частиною
Правил (п. 5.3 Правил).

Згідно з Графіком змінності
працівників служб та підрозділів ДП МА
«Бориспіль», для працівників САРПЗП
встановлено час початку роботи з 08.00
год. по 08.00 год. наступного дня.

Суд першої інстанції належної оцінки
вказаним обставинам не дав та
безпідставно відхилив доводи позивача
про те, що його звільнення відбулось з
порушенням порядку, без згоди профкому
Справедливої профспілки працівників
ДП МА «Бориспіль», членом якої він є, а
вихід на роботу позивача з відпустки в
00 год. не передбачений вищевказаним
графіком.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову про поновлення на роботі, суд
виходив з того, що звільнення позивача
відбулось законно.

З таким висновком суду погодитися
колегія не може.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, яким, з урахуванням
викладеного вище, слід визнати
незаконним звільнення позивача з
роботи за п.1 ст.40 КЗпП України та
поновити останнього на роботі з
виплатою заробітної плати за час
вимушеного прогулу з 24 квітня 2014 року
по 10 грудня 2014 року в сумі 46765 грн. 59 коп.
та стягнути судові витрати згідно ст. 88
ЦПК України.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України,
колегія-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 27 серпня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
пожежного-рятувальника групи пожежної
охорони служби аварійно-рятувального
та протипожежного забезпечення
польотів дирекції з
аеродромно-технічного забезпечення
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" з 24.04.2014 року.

Стягнути з Державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 46 765
грн. 59 коп.

Стягнути з Державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на
користь спеціального фонду державного
бюджету судовий збір в розмірі 701 грн. 48
коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: