Справа № 488/3286/14-ц
Провадження № 2/488/1502/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

28 липня 2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого по праві - судді
Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання
-Харитоновій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог, -
Управління Держземагенства у
Миколаївському районі Миколаївської
області, Реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції Миколаївської області, про
визнання права власності на земельну
ділянку,

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом, в якому просила
визнати за нею право власності на
земельну ділянку площею 0,07 га для
будівництва та обслуговування
індивідуального житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач
вказувала, 10 серпня 1999 року придбала у
відповідача житловий будинок АДРЕСА_1.

Однак на даний час позивач, як власник
вказаного житлового будинку, не має
можливості оформити своє право
власності на спірну земельну ділянку
площею 0,07 га для будування та
обслуговування індивідуального
житлового будинку, оскільки в
управлінні Держземагенства в
Миколаївській області ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі
правовстановлюючого документу на
земельну ділянку в зв'язку із тим, що з
01.01.2013 року набрав чинності Закон
України «Про Державний земельний
кадастр», відповідно до вимог якого
здійснення державної реєстрації прав
власності на земельні ділянки та
видача державних актів на право
власності (користування) на земельну
ділянку органами виконавчої влади з
питань земельних ресурсів не
передбачено.

На підставі викладеного, позивач
звернулася до суду за захистом
порушеного свого права власності на
земельну ділянку.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася,
надала заяву про розгляд справи у її
відсутність, просила позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, надала заяву про визнання
позову, просила розглядати справу у її
відсутність.

Представник третьої особи - Управління
Держземагенства в Миколаївській
області в судове засідання не з'явився,
надав заяву про розгляд справи у його
відсутність на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Представник третьої особи -
Реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції в
Миколаївській області в судове
засідання не з'явився, про час та дату
судового розгляду справи повідомлений
належним чином та своєчасно, про
причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Судом встановлено, що 10 серпня 1999 року
між сторонами у справі бу укладений
договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1, який укладений на
Товарній Біржі «Нерухомість - Південь»
та зареєстрований в «Журналі
реєстрації біржових угод з
нерухомістю» за № 2-510 від 10.08.1999 року
(а.с.20).

Згідно вказаного договору
купівлі-продажу ОСОБА_1 стала власником
житлового будинку АДРЕСА_1.

02 листопада 1999 року власність на даний
житловий будинок була зареєстрована в
КП Миколаївське МБТІ за ОСОБА_3,
реєстровий № 11945.

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 18 листопада 2013 року
вказаний договір купівлі-продажу було
визнано дійсним (а.с.21).

На час укладання договору
купівлі-продажу нерухомого майна № 2-510
від 10.08.1999 року вказаний житловий
будинок належав відповідачу на
підставі договору на будівництво
житлового будинку на праві приватної
власності, що виданий П'ятою
Миколаївською державною нотаріальною
конторою, р. № 2-1507 від 01.09.1997 року, який
зареєстрований 07 квітня 1999 року в КП
Миколаївське МБТІ, р.№ 11945.

Крім того, на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
06 лютого 1995 року, посвідченого
державним нотаріусом Жовтневої
державної нотаріальної контори
Миколаївської області ОСОБА_4, р.№1-93,
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
розміром 0,07 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, що знаходиться
в АДРЕСА_1, яку остання придбала у
ОСОБА_5 (а.с. 42).

На підставі вказаного договору
купівлі-продажу земельної ділянки
ОСОБА_6 в установленому законом порядку
отримала Державний акт на право
приватної власності на землю серії МК
№ 09951, зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 535 від 20 березня
1995 року.

На даний час позивач як власник
житлового будинку АДРЕСА_1 не має
можливості оформити своє право на
спірну земельну ділянку.

Згідно листа Головного управління
Держземагенства у Миколаївському
районі Миколаївської області від 16
квітня 2014 року № 1425/751-5/2000 ОСОБА_1
відмовлено у видачі державного акту на
право власності на спірну земельну
ділянку, оскільки 01.01.2013 року набрав
чинності Закон України «Про Державний
земельний кадастр», відповідно до
вимог якого здійснення державної
реєстрації прав власності на земельні
ділянки та видача державних актів на
право власності (користування) на
земельну ділянку органами виконавчої
влади з питань земельних ресурсів
(Держземагенства) не передбачено.

Крім того, було рекомендовано
звернутися до Реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції Миколаївської області від 19
травня 2014 року позивачу відмовлено у
державній реєстрації права власності
на земельну ділянку в АДРЕСА_1 через
відсутність документа, що підтверджує
виникнення права власності на земельну
ділянку (а.с.17).

Відповідно до частини 1 статті 120
Земельного Кодексу України перехід
права на земельну ділянку у разі
набуття права на жилий будинок, будівлю
або споруду у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Відповідно до положень п.2 розділу
VII "Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України "Про Державний
земельний кадастр" земельні ділянки,
право власності (користування) на які
виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від
присвоєння їм кадастрового номера.

Частиною 10 вказаних положень
документи, якими було посвідчено право
власності чи право постійного
користування земельною ділянкою,
видані до набрання чинності цим
Законом, є дійсними.

Згідно положень ст.126 Земельного
кодексу України право власності,
користування земельною ділянкою
оформляється відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Закон України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" не передбачає видачу
державного акту на право власності на
земельну ділянку, як документу, який
посвідчує відповідне право власності.
При цьому згідно із Законом питання
державної реєстрації право власності,
у т.ч. на земельні ділянки, до
компетенції Держземагентства не
віднесено.

Отже, у зв'язку із внесенням змін
до ст.126 Земельного кодексу України від
25.10.2001 року та Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", а також
у зв'язку із набранням чинності Закону
"Про Державний земельний кадастр"
повноваження територіальних органів
Держземагенства у частині державної
реєстрації державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
(суборенди) земельних ділянок,
земельного сервітуту, користування
чужою земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій) припинилися, а тому
здійснювати будь-які дії, які
суперечать вищезазначеним положенням
Законів, вони не можуть.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
визнання права власності в зв'язку із
втратою правовстановлюючого
документу.

Враховуючи викладене, суд
задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1,
оскільки в судовому засіданні знайшов
своє місце факт належності позивачу
вказаної земельної ділянки.

У відповідності до статті 88 ЦПК
України суд не стягує з відповідача
судові витрати, оскільки такі вимоги
позивачем не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209,
212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог, - Управління
Держземагенства у Миколаївському
районі Миколаївської області,
Реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції
Миколаївської області, про визнання
права власності на земельну ділянку
-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,07 га для
будівництва та обслуговування
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути надана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м. Миколаєва.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
В. В. Безпрозванний