Дата документу 04.12.2014
Провадження № 6/334/1153/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого – судді Нікітенко Н.П.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Запоріжжя
подання Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1, до
виконання нею своїх зобов`язань,

встановив:

Орджонікідзевський відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції звернувся
до суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1, до виконання нею своїх
зобов`язань, посилаючись на те, що на
примусовому виконанні в
Орджонікідзевському відділі державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 335/13515/13-ц, виданого 25.03.2014 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості у розмірі 15123,07 грн.

14.04.2014 року державним виконавцем
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції ОСОБА_2
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження, ВП № 42928533.

Станом на момент подачі подання до суду
заборгованість за виконавчим
провадження не погашена.

Боржник рішення суду не виконує, для
вирішення питань сплати
заборгованості до державного
виконавця не з`являється, тому, на думку
заявника, є необхідність тимчасово
обмежити його у праві виїзду за межі
України до моменту виконання ним
зобов`язань.

Вивчивши матеріали подання, суд
приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного
процесуального кодексу України та ст.
124 Конституції України судові рішення,
що набрали законної сили, обов’язкові
для всіх органів державної влади і
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій,
посадових чи службових осіб та
громадян і підлягають виконанню на
всій території України. Невиконання
судового рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, має право звертатися до суду
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника –
фізичної особи або керівника боржника
– юридичної особи за межі України – до
виконання зобов’язань за рішенням.

Статтею 377-1 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника – фізичної особи або
керівника боржника – юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає зазначене подання без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ст. 64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Згідно ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлені
законом.

Згідно зі статтею 2 «Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї» кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною. На
здійснення цих прав не може бути
встановлено жодних обмежень, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в’їзд в
Україну та визначення випадків
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України регулюється Законом
України «Про порядок виїзду з України
та в’їзду в Україну громадян України»
від 21.01.1994 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про порядок виїзду з України та
в’їзду в Україну громадян України»
громадянин України має право виїхати з
України, крім випадків, передбачених
зазначеним законом, та в’їхати в
Україну.

На підставі ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в’їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), – до виконання зобов’язань.

Тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України є винятковим
заходом обмеження особистої свободи
фізичної особи, який застосовується
лише при наявності достатніх підстав
вважати, що така особа ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
неї відповідним судовим рішенням та її
намір вибути за межі України з метою
невиконання цього рішення.

В судовому засіданні встановлено, що на
примусовому виконанні в
Орджонікідзевському відділі державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 335/13515/13-ц, виданого 25.03.2014 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості у розмірі 15123,07 грн.

14.04.2014 року державним виконавцем
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції ОСОБА_2
було відкрито виконавче провадження,
ВП № 42928533, та надано боржнику строк
самостійного виконання до 20.04.2014 року.

Станом на момент подачі подання до суду
заборгованість за виконавчим
провадження не погашена, тому, заявник
звернувся з даним подання до суду.

У поданні Орджонікідзевський відділ
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції зазначає, що боржником рішення
суду не виконується, проте в матеріалах
подання відсутні будь-які докази, які
підтверджують викладені обставини.
Також, в поданні не вказано, чому
рішення суду ще не виконано та яким
чином обмеження боржника у праві
виїзду за кордон може забезпечити його
виконання.

Таким чином, у відповідності до вимог,
встановлених ст.ст. 10, 57, 60 Цивільного
процесуального кодексу України
державний виконавець як сторона, яка
приймає участь у справі, не довів суду
ті обставини, на які він посилається як
на підставу своїх вимог, а саме: не
довів наявність факту ухилення
боржника від виконання судового
рішення.

В матеріалах подання відсутні дані, які
б підтверджували наявність у ОСОБА_1
закордонного паспорту та її намагання
виїхати за кордон України.

Таким чином, підстав для задоволення
подання Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України судом не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 33, 64 Конституції України, ст. 377-1
ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду та в’їзду
в Україну громадян України», суд –

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, до виконання нею
своїх зобов`язань – відмовити.

Копію ухвали надіслати начальнику
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції може бути подана до
Апеляційного суду Запорізької області
через Ленінський районний суд м.
Запоріжжя протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
Нікітенко Н. П.