Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3201/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

17.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Потапенка
В.І., Чорнобривець О.С.

за участю
секретаря: Донець А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 17.11.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до
Кіровоградського національного
технічного університету про
визнання правочину недійсним та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до
Кіровоградського національного
технічного університету про
визнання наказу від 11.05.2011 року про
застосування дисциплінарного
стягнення вигляді догани незаконним
та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що 01.09.2004 року його
прийняли на роботу викладачем
спеціальності «Обслуговування
комп'ютерних та інтелектуальних систем
і мереж» у технікум Кіровоградський
національний технічний університет (15
грудня перейменовано на
Кіровоградський машинобудівний коледж
КНТУ).

Позивач зазначив, що 11.05.2011 року йому
оголошено догану, з точки зору
адміністрації через те, що він 13.04.2011
року не з'явився на засідання
педагогічної ради коледжу без поважних
причин, по-друге 07.04.2011 року студенту
групи К 08 1/11 ОСОБА_3 виставив
незадовільну оцінку без проведення
опитування студента, який був
відсутній на заняттях у зв'язку з
хворобою, факт відсутності якого
підтверджується довідкою.

Позивач зазначив, що вважає накладене
на нього дисциплінарне стягнення
незаконним, оскільки, порушення
трудової дисципліни він не допускав.

Позивач зазначив, що через незаконне
оголошення догани, йому завдано
моральну шкоду, а саме погіршилося
ставлення з боку колег по роботі,
втратив нормальні життєві зв'язки, що
потребувало додаткових зусиль для
організації його життя. Просив суд
визнати незаконним наказ від 11.05.2011
року про накладення на нього
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани та стягнути з відповідача на
його користь відшкодування за завдану
моральну шкоду в сумі 100000 грн.

До початку розгляду справи по сутті
позивач змінив позовні вимоги і просив
суд визнати правочин, вчинений
Кіровоградським національним
технічним університетом у вигляді
наказу від 11.05.2011 року про накладення
дисциплінарного стягнення, недійсним.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 17.11.2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог , суд першої інстанції встановив ,
що 01 вересня 2004 року позивача
прийнято на роботу викладачем по
спеціальності «Обслуговування
комп'ютерних та інтелектуальних систем
і мереж», у технікум Кіровоградського
національного технічного університету
(15 грудня 2008 року перейменовано на
Кіровоградський машинобудівний коледж
КНТУ) ( а.с. 13).

Наказом №16-КМК від 11.05.2011 року
позивачу було оголошено догану за
порушення трудової дисципліни.

Суд першої інстанції зазначив, що
згідно зі ст. 150 КЗпП України
дисциплінарне стягнення може бути
оскаржене працівником у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Суд першої інстанції встановив , що
рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 14.09.2011 року,
залишеним без змін апеляційною
інстанцією 10.11.2011 року, у задоволенні
позову ОСОБА_2 до Кіровоградського
національного технічного університету
про визнання незаконним наказу №
16-КМК від 11.05.2011 року, відмовлено.
Рішення набрали законної сили.

Суд першої інстанції дійшов висновку ,
що позовні вимоги позивача про
визнання правочину , вчиненого
Кіровоградським національним
технічним університетом у вигляді
наказу від 11.05.2011 року про накладення
дисциплінарного стягнення, недійсним
не підлягають задоволенню оскільки
не ґрунтуються на законі.

В апеляційній скарзі зазначається, що
судом першої інстанції при винесені
рішення були порушені норми
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів перевірила зазначені
доводи і дійшла висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих доказів.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, з чим
погодилась і колегія суддів, що позовні
вимоги не підлягають
задоволенню,оскільки згідно ст.1 ЦК
України цивільним законодавством
регулюються особисті немайнові та
майнові відносини (цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників.

Відповідно до статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 215 ЦК України поняття
недійсності застосовується до
правочинів.

Статтею 9 ЦК України передбачено, що
положення цього Кодексу
застосовуються до врегулювання
трудових відносин, якщо вони не
врегульовані іншими актами
законодавства.

За приписами ч.1 статті 3 КЗпП України,
законодавство про працю регулює
трудові відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а
також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичною особою.

Статтею 4 КЗпП України встановлено, що
законодавство про працю складається з
Кодексу законів про працю України,
інших актів, прийнятих відповідно до
нього.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач , на момент застосування
дисциплінарного стягнення, знаходився
з Кіровоградським національним
технічним університетом у трудових
відносинах, відповідно права і
обов'язки сторін по справі у повному
обсязі регулювались трудовим
законодавством,а не цивільним
законодавством.

Виходячи із змісту статті 202 ЦК
України наказ від 11.05 2011 року про
накладення дисциплінарного стягнення
на позивача у вигляді догани не є
правочином, на який поширюються
передбачені статтею 203 ЦК України
вимоги чинності правочину та який може
бути визнаний недійсним із
передбачених ЦК України підстав, у
зв'язку з чим висновок суду щодо
відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову
про визнання правочину, недійсним,
являється законним і обґрунтованим.

Колегія суддів також погоджується і з
висновком суду щодо відмови ОСОБА_2 в
задоволенні позову в частині
відшкодування моральної шкоди,
оскільки підстав для стягнення
моральної шкоди виходячи з вимог ст. 23
ЦК України та положень пп.3,5 Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" не вбачається. Ця вимога є
похідною від вимоги про визнання
правочину недійсним, в задоволенні
якої судом обґрунтовано відмовлено.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не
спростовують, оскільки не
підтверджуються належними доказами,
суперечать фактичним обставинам
справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 17.11.2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: