Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції Кравець Д.І.
Доповідач Волошина В.М.
30 вересня 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва
Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.
Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
- представника ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 10 червня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо- транспортної пригоди
Заслухавши доповідь судді
Волошиної В.М., перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
17 лютого 2014 р. позивач звернувся до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.
Свої позовні вимоги обгрунтовував тим,
що 25 березня 2013 року на перетині вулиць
Щербакова та Стеценка в м. Києві
сталась дорожньо-транспортна пригода
(надалі - ДТП) за участі позивача, який
керував автомобілем марки « Сузукі»,
державний номерний знак НОМЕР_1 та
відповідача, що керував автомобілем
марки «ЗАЗ», державний номерний знак
НОМЕР_2. Згідно постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 09 квітня 2013 року відповідача
визнано винним у вчиненні
вищезазначеної ДТП. В результаті даної
ДТП автомобіль позивача зазнав
механічні пошкодження та згідно
Висновку автотоварознавчого
дослідження № 02/05/13 від 20 травня 2013
року, проведеного спеціалістом
автотоварознавцем - ОСОБА_4, вартість
матеріальної шкоди завданої позивачу
становить 29 716 грн. 09 коп. Крім того,
позивачем були також понесенні витрати
за проведення автотоварознавчого
дослідження у розмірі 500 грн. 00 коп.
Враховуючи те, що відповідач
добровільно не бажає відшкодувати
нанесену позивачу матеріальну шкоду,
позивач просив стягнути з відповідача
на його користь пряму матеріальну
автотоварознавче дослідження та
моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. 00 коп.
Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 червня 2014 року
позовні вимоги задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
майнову шкоду у розмірі 29 676 грн. 09 коп.,
моральну шкоду у розмірі 500 грн. 00 коп.
та судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 540 грн. 36 коп., а всього
загальною сумою 30 716 (тридцять тисяч
сімсот шістнадцять) грн. 45 коп. В іншій
частині позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1
- представник ОСОБА_2 подав на нього
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність. Просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позовних вимог. Не
заперечуючи факту ДТП, зазначав, що
його довіритель на виконання вимог ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» застрахував свою
цивільно-правову відповідальність у
ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» (поліс
АЕ 0690631 терміном дії до 21.01.2014).
Відповідно до п.2 Полісу ліміт на одного
потерпілого становить 50 000 грн. А тому,
вважає, що його довіритель не повинен
нести відповідальність за
відшкодування шкоди, оскільки
страховий поліс покриває шкоду
потерпілого. Відповідач вчасно
повідомив свою страхову компанію про
настання страхового випадку та ДТП.
Оскільки страхова компанія
знаходиться на стадії банкрутства, то і
виплата позивачу не була проведена. Так
як позивач заперечував проти
клопотання відповідача про залучення
до участі у справі ПАТ «Страхова
компанія «Лафорт», то,на думку
представника відповідача, суд першої
інстанції безпідставно відмовив у
задоволенні зазначеного клопотання. Не
погоджується сторона відповідача і із
звітом про оцінку вартості
матеріальної шкоди, посилаючись на те,
що це є недостовірний доказ, оскільки
зазначені в ньому пошкодження не
співпадають із довідкою ДАІ, звіт
проведений із завищенням суми
матеріальної шкоди і до нього включені
пошкодження, яких не було завдано.
Відповідач не був повідомлений
експертом про проведення огляду ТЗ
позивача. Окрім того, вказував, що
ОСОБА_3 не є належним позивачем, а лише
довірена особа власника автомобіля. До
того ж, позивач не надав суду доказів
того, що довіреність є дійсною.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

До частини першої статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п'ятою
статті 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Підставами відшкодування шкоди за цим
деліктом є: а) наявність шкоди; б)
протиправна дія заподіювача шкоди; в)
наявність причинного зв'язку між
протиправною дією та шкодою. Вина
заподіювача шкоди не вимагається.
Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає й за
випадкове її завдання (незалежно від
вини).

Задовольняючи частково позовні вимоги
в зазначеному розмірі суд першої
інстанції виходив з їх доведеності.

З такими висновками суду слід
погодитись, оскільки суд дійшов їх з
дотриманням вимог процесуального
законодавства щодо всебічності й
повноти з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін в
даних правовідносинах належної
правової оцінки наданих сторонами в
справі доказів та норм матеріального
закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, 25 березня 2013 року о 08 год. 50
хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки
«ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2,
на перехресті вулиць Стеценка -
Щербакова в м. Києві, проїхав на
забороняючий сигнал світлофору
«червоний», не пропустивши автомобіль,
внаслідок чого скоїв зіткнення з
автомобілем марки «Сузукі», державний
номерний знак НОМЕР_1, що призвело до
пошкоджень транспортних засобів.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 09 квітня 2013 року відповідача
було визнано винним у вищезазначеній
ДТП, а саме, у порушенні п. 8.7.3 (е) Правил
дорожнього руху, та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення передбаченого
ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення (а.с. 6).

В результаті ДТП автомобіль марки
«Сузукі», державний номерний знак
НОМЕР_1, яким керував позивач на
підставі Довіреності від 31 січня 2012
року, згідно якої ОСОБА_5 уповноважує
позивача управляти, а також
розпоряджатися (продати, обміняти,
здавати в оренду) вказаний
транспортний засіб (а.с. 28-30), були
завдані механічні пошкодження.

Згідно Звіту про оцінку вартості
матеріальної шкоди завданої власнику
КТЗ № 02/05/13 від 20 травня 2013 року,
замовленого позивачем та складеного
оцінювачем ПП «Галавтоекспертиза»
ОСОБА_4, вартість відновлювального
ремонту автомобіля марки «Сузукі»,
державний номерний знак НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 29 176 грн. 09 коп.

У зв'язку з даною ДТП позивач також
поніс додаткові витрати у розмірі 500
грн. 00 коп. за проведення
автотоварознавчої експертизи № 02/05/13 з
визначення вартості матеріальної
шкоди завданої внаслідок ДТП.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
в межах доводів позову повно і всебічно
дослідив обставини спору, дав належну
оцінку зібраним по справі доказам,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює і у відповідності з вимогами
закону прийшов до правильного
висновку про те, що позовні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди
підлягають задоволенню повністю, а
моральна частково, про що ухвалив
відповідне рішення.

Визначаючи розмір моральної шкоди та
покладаючи обов'язок по його
відшкодуванню у розмірі 500 грн. на
відповідачів, суд достатньо врахував
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України, даних у п.9 постанови „ Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної / немайнової /
шкоди", згідно з якими розмір
відшкодування моральної шкоди
визначається в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеню
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації.

Зваживши на наведене, та враховуючи
характер завданих моральних страждань
і первісні вимоги позивача щодо
розміру моральної шкоди, судова
колегія вважає , що розмір моральної
шкоди судом першої інстанції
визначений правильно.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не заслуговують на увагу дивлячись на
таке.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяг із них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Отже, позивач для підтвердження
розміру шкоди надав суду звіт, а
відповідач, заперечуючи проти цього
розміру, після виконання судом першої
інстанції вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не
надав ніяких доказів на підтвердження
своїх заперечень, не погодився на
проведення судової експертизи, а тому
суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК
України ухвалив рішення на підставі
наявних у справі доказів, оскільки
відповідач у порушення вимог ст.ст. 10, 60
ЦПК України ухилився від доведення
обставин, на які посилався.

Обов'язок доведення розміру шкоди
лежить на позивачеві, а експертиза може
бути призначена судом лише за заявою
осіб, які беруть участь у справі. За
наявності підстав, зазначених у ч. 2 ст.
303 ЦПК України, не виключено
призначення судової експертизи і
апеляційним судом.

Однак, сторона відповідача не
погодилась на проведення експертизи і
в апеляційному суді при розгляді
апеляційної скарги.

Натомість, саме по собі непогодження
сторони відповідача зі звітом про
розмір матеріальної шкоди, носить
формальний характер і не є належним
доказом у розумінні ст. 57-58 ЦПК України.

Положенням ч.1 ст.3 ЦПК України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Такі способи
захисту передбачені статтею 16 ЦК
України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорюване право чи
цивільний інтерес, саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту. Такі
способи захисту передбачені статтею 16
ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України
положення щодо захисту права власності
поширюються також на осіб, які хоч і не
є власниками, але володіють майном на
праві господарського відання,
оперативного управління або на іншій
підставі, передбаченій законом чи
договором (речове право), такі особи
також мають право вимагати
відшкодування шкоди, завданої цьому
майну.

Позивач керував автомобілем марки «
Сузукі», державний номерний знак
НОМЕР_1 на відповідній правовій основі
- довіреності (а.с.29-30), а відтак з
урахуванням вищезазначених норм
закону мав право звернення до суду за
захистом свого права, як належний
позивач.

Відповідно до листа Моторного
(транспортного) страхового бюро
України щодо наявності у відповідача
Договору обов'язкового страхування
цивільно- правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів Серії АЕ № 0690631, на який
посилався представник відповідача у
судовому засіданні та який зазначений
у Довідці № 9176130 про
дорожньо-транспортну пригоду, виданої
Відділом ДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС
України в м. Києві (а.с. 58), інформація
про наявність вищезазначеного
договору відсутня в ЦБД.

На підтвердження своїх доводів, що на
час ДТП у відповідача був наявний
Договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів Серії АЕ № 0690631, представником
відповідача суду не було надано, не
встановлено таких доказів і під час
розгляду справи, як в суді першої
інстанції, так і апеляційної.

За приписом ч.1 ст. 33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Тобто, у зазначеній нормі законодавець
чітко визначив порядок залучення
відповідача чи співвідповідача до
участі у справі і не за клопотанням
відповідача, а лише позивача. Такі
процесуальні дії в порушенням норм
закону суд за своєю ініціативою
проводити також не може.

І до того ж, у відповідності до змісту
ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає
цивільні справи на засадах
змагальності сторін, в межах заявлених
вимог і на підставі доказів наданих
сторонами та їх представниками, докази
повинні подаватись належні, тобто
містити інформацію щодо предмета
доказування, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір,
доказування не можуть ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, судова колегія вважає
рішення суду законним та
обгрунтованим, а доводи апеляційної
скарги є не суттєвими і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення цього
спору.

Оскільки рішення ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального закону, підстав до його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: