Справа №468/838/14-ц 30.10.2014 30.10.2014 30.10.2014
Провадження № 22- ц/784/2247/14
Головуючий у 1-й інстанції Бойко Л.Л.
Доповідач апеляційного суду Мурлигіна
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:
суддів:
Довжук Т.С., Шаманської Н.О.,
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу
на рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 1 липня 2014
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у вихованні та вільному спілкуванні з
дитиною та визначення порядку його
участі у вихованні дитини,-
У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
вказаним позовом до ОСОБА_3.
Обгрнутовуючи позовні вимоги, він
зазначав, що з 19 серпня 1995 року по 23
жовтня 2013 року перебував у шлюбі з
відповідачкою. В шлюбі, а саме
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син
ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу вони
проживають окремо, а син проживає з
відповідачкою, яка перешкоджає його
участі у вихованні дитини та вільному з
нею спілкуванню. Він звертався до
органу опіки та піклування для
вирішення спору щодо виховання дитини,
але йому рекомендовано звернутися до
суду.
Посилаючись на викладене, позивач
просив зобов'язати відповідачку не
перешкоджати йому брати участь у
вихованні сина та вільному з ним
спілкуванню та визначити способи у
вихованні дитини, а саме встановити
дні побачень з сином - п'ять разів на
тиждень, з понеділка по п'ятницю з 15
години до 18 години за місцем
перебування або навчання сина.
Встановити порядок спільного
відпочинку з дитиною - першу половину
літніх канікул. Також, позивач просив
встановити необмежене спілкування з
сином особисто засобами телефонного,
поштового зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного
спілкування; у разі якщо святкові дні
припадають на день побачення з сином,
або передують таким дням чи є
наступними, встановити, що в ці дні син
проводить з батьком. Визначити, що в дні
спілкування він має право забирати
сина з дитячого садка, школи особисто.
Рішенням Баштанського районного суду
Миколаївської області від 1 липня 2014
року позов задоволено частково.
Відповідачку зобов'язано не чинити
перешкоди позивачу у спілкуванні з
сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено
право і спосіб ОСОБА_2 у спілкуванні з
дитиною: побачення п'ять разів на
тиждень - з понеділка по п'ятницю з 17 до
19 години за місцем перебування сина або
за місцем його проживання, без
присутності матері; спільний
відпочинок - два тижня в травні щорічно
та у літній період з 1 червня по 31 серпня
щорічно, не менше двох тижнів, за
місцем обраним позивачем, без
присутності матері, кожного першого та
третього тижня місяця з 17 години
п'ятниці до 19 години неділі за місцем
обраним позивачем, без присутності
матері, з обов'язком повернути дитину
до місця постійного проживання. У
рішенні зазначено, що побачення дитини
з батьком і перебування у батька може
бути лише за згодою дитини. Сторони
зобов'язані під час проживання або
пересування дитини у одного з батьків
інформувати іншого батька про
місцезнаходження дитини та стан
здоров'я в інтересах дитини. З
відповідачки на користь позивача
стягнуто 243 грн. 60 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
змінити рішення суду, за яким визначити
побачення позивача з сином за місцем
його постійного проживання та
перебування по АДРЕСА_1, обов'язково в
її присутності. На думку апелянта,
висновки суду про можливість
спілкування сина з батьком без її
присутності суперечать доказам у
справі та вимогам закону. Зокрема, суд
не врахував вік дитини, те, що тривалий
час позивач не спілкувався з дитиною
та, що у позивача відсутні докази, що
визначений ним порядок спілкування
буде сприяти розвитку дитини. До того ж,
суд розглянув справу у відсутності
органу опіки та піклування, без
врахування висновку такого органу.

ОСОБА_2 вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню. Одночасно він
вважає, що суд повинен зобов'язати
відповідачку привозити дитину йому на
побачення в місто Миколаїв, оскільки
він має матеріальні складнощі, що
утруднює його побачення з дитиною за
місцем її проживання.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як мати, так і батько мають рівні
права та обов'язки щодо дитини, зокрема
право на її виховання, незалежно від
того проживають вони з дитиною чи ні
(ч.1 ст. 141 СК України).

Питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК
України).

Відповідно до ст. 158 СК України, за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання. Особа, яка
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому з батьків, хто
проживає окремо від дитини.

Частинами 1 та 2 статті 158 СК України, в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

В окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Як встановлено судом та вбачається із
матеріалів справи, позивач та
відповідачка перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 23 жовтня 2013
року вони розірвали шлюб, та після
розірвання шлюбу вони проживають
окремо. Дитина проживає з
відповідачкою в АДРЕСА_1.

Між сторонами виник спір щодо порядку
участі позивача у вихованні дитини та
вільному з нею спілкуванню.

ОСОБА_2 звертався до органу опіки та
піклування для вирішення спору щодо
виховання дитини, але йому
рекомендовано звернутися до суду

Встановивши, що між сторонами існує
спір відносно участі позивача у
вихованні дитини, суд дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність встановлення судом
такого порядку.

Разом з тим, ухвалюючи рішення в
частині позовних вимог ОСОБА_2 про
порядок його участі у вихованні дитини
та спілкуванні з нею, суд не врахував
вимог матеріального права та обставин
справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд
визначає способи участі одного із
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Згідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
письмовий висновок органу опіки та
піклування по суті позовних вимог
ОСОБА_2 суду першої інстанції не
надавався.

Під час апеляційного розгляду
Баштанська районна державна
адміністрація Миколаївської області
(орган опіки та піклування) надала
відповідний письмовий висновок, за
яким вважала можливим встановити дні
та часи спілкування позивача з дитиною
кожної суботи та неділі за місцем
перебування та проживання дитини, але в
присутності матері. Проти такого
порядку спілкування не заперечувала і
відповідачка.

Цих обставин суд першої інстанції
не врахував.

Також визначаючи щоденні
побачення позивача з дитиною, та
надаючи можливість спілкуватися
позивачу з дитиною за межами її місця
проживання та перебування, а також
дозволяючи спільний відпочинок весною
та літом, суд не врахував малолітній
вік дитини, щотижневий її розпорядок,
тривалий порядок спілкування з
батьками. Зокрема, суд не врахував, що
ОСОБА_2 п'ять разів на тиждень відвідує
дитячий садок, має постійне місце
проживання та режим відпочинку, а також
тривалий час не проживає з позивачем.

В свою чергу позивач не надав
достовірних та допустимих доказів
(висновків спеціалістів, тощо) того, що
його спілкування з дитиною у
відсутності матері, з якою дитина
проводить більшу частину життя, за
межами постійного проживання ОСОБА_2,
буде в інтересах останнього.

Виходячи з викладеного, колегія
суддів вважає, що встановлення
щоденного порядку побачення позивача з
дитиною, та можливість виїжджати
позивачу з дитиною за місце її
постійного проживання не є тим
порядком, що відповідає інтересам
дитини.

Зазначені обставини згідно п.3 ч.1 ст. 309
ЦПК України є підставою для зміни
рішення суду в частині позовних вимог
щодо участі позивача у вихованні
дитини.

За викладених обставин, враховуючи
висновок органу опіки та піклування,
наданий під час розгляду справи в
апеляційному суді, а також вік дитини,
якій ще не виповнилось 6 років, колегія
суддів вважає необхідним визначити
спосіб участі позивача у вихованні
сина у такий спосіб: два рази на
тиждень, а саме кожну суботу з 10 до 14
години без присутності матері за
місцем проживання або перебування
дитини, та кожну неділю з 10 до 18 години
в присутності матері за місцем
проживання або перебування дитини.

Такий спосіб участі позивача у
вихованні дитини відповідає, на думку
колегії суддів, інтересам малолітнього
ОСОБА_2. Спілкування позивача з дитиною
як без участі матері, так і з її участю
дозволяє налагодити психологічний
контакт дитини з батьком, та не порушує
звичайних для дитини умов життя та
тижневого розпорядку.

Дане рішення не є перешкодою в
подальшому визначити участь у
вихованні дитини у інший спосіб, якщо
зростання прихильності дитини до
батька та належне виконання останнім
своїх батьківських обов'язків
обумовить це.

До того ж, рішення не є перешкодою
визначення батьками в добровільному
порядку додаткових днів побачень
позивача з дитиною.

В інший частині вказане рішення (в
частині усунення перешкод в у
спілкуванні з дитиною, обов'язку щодо
інформування батьків про стан дитини,
відмови в задоволенні частини вимог та
розподілу судових витрат) слід
залишити без змін, виходячи з меж
доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303,309, 316 ЦПК України,

В И Р І Ш И Л А
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 1 липня 2014
року змінити в частині позовних вимог
про визначення участі ОСОБА_2 у
вихованні дитини.

Визначити участь ОСОБА_2 у вихованні
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у такий
спосіб:

Встановити дні побачення ОСОБА_2 з
сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, два рази на
тиждень, а саме кожну суботу з 10 до 14
години без присутності матері ОСОБА_3
за місцем проживання або перебування
дитини, та кожну неділю з 10 до 18 години
в присутності матері ОСОБА_3 за місцем
проживання або перебування дитини.

В інший частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді :