Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №275/682/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Миніч М.Т.,
Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Соболівської
сільської ради с. Соболівка, відділу
Держземагенства в Брусилівському
районі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - державний нотаріус
Попільнянського районного
нотаріального округу про визнання
недійсними і скасування рішень сесії,
визнання недійсними і скасування
державних актів на право власності на
землю, договору дарування земельних
ділянок

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Брусилівського районного суду
Житомирської області від 17 липня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з названим позовом.
В обґрунтування вимог зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її та ОСОБА_2 і ОСОБА_3
батько - ОСОБА_4. Після його смерті
відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_1
та на земельні ділянки площею 0.25 га. для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та площею 0,14 га для ведення
особистого селянського господарства.
Зазначені земельні ділянки були
передані спадкодавцю у власність
рішенням виконкому Соболівської
сільської ради від 29.11.1994 року. Державні
акти на вказані земельні ділянки не
видавались, правовстановлюючі
документи відсутні.

Відповідно до заповіту все своє
майно спадкодавець заповів їй, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 в рівних частках. Усі
спадкоємці в установлений законом
термін прийняли спадщину. Спадщина
кожного із спадкоємців у відповідності
до заповіту складалася із 1/3 частини
будинку та із 1/3 частини земельних
ділянок, тобто по 0,083га. для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та по
0,046га. для ведення особистого
селянського господарства. Із
відповідей Соболівської сільської
ради на заяву позивача від 05.05.2011 року
про надання дозволу на виготовлення
технічної документації на
приватизацію земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства встановлено, що вказана
земельна ділянка вже приватизована
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Виготовлені
відповідачами державні акти на право
власності на земельні ділянки взагалі
не відповідають жодному із рішень,
прийнятих сесіями Соболівської
сільської ради 16 травня 2008 року та 26
червня 2009 року. З огляду на наведене,
позивач просила скасувати зазначені
рішення сесії Соболівської сільської
ради та видані на ім"я відповідачів
державні акти на право власності на
земельну ділянку, а також скасувати
договір дарування земельних ділянок
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд та ведення особистого
селянського господарства,
розташованих по АДРЕСА_1, посвідчений
14.05.2010 року державним нотаріусом
Брусилівського нотаріального округу, у
відповідності до якого ОСОБА_3
подарував ОСОБА_2 вказані земельні
ділянки.

Рішенням Брусилівського
районного суду Житомирської області
від 17 липня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено.

Визнано недійсним і скасовано
рішення 21 сесії 5 скликання
Соболівської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області від 16.05.2008 року про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації на приватизацію
земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
кількості 0,25 га кожному: 0,083 га. для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та 0,167
га для ведення особистого селянського
господарства які знаходяться в с.
Долинівка Брусилівського району
Житомирської області в межах села.

Визнано недійсним і скасовано
рішення 30 сесії 5 скликання
Соболівської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області від 26.06.2009 року про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж в
натурі (на місцевості) та виготовлення
державного акта на право власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в кількості 0,25 га
кожному: 0,083 га. для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та 0,167 га для ведення
особистого селянського господарства в
кількості відповідно 0,2222га і 0,2223га, які
знаходяться с. Долинівка
Брусилівського району Житомирської
області в межах села.

Визнано недійсними та скасовано
видані на ім»я ОСОБА_3 12.03.2010 року
державні акти на право власності на
земельні ділянки: серія ЯИ № 293935
площею 0,1670 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер ділянки :04:001:0425
та серія ЯИ № 293936 площею 0,0553 га для
ведення особистого селянського
господарства, кадастровий номер
ділянки :04:001:0426, які знаходяться
за адресою АДРЕСА_1.

Визнано недійсними та скасовано
видані на ім»я ОСОБА_2 12.03.2010 року
державні акти на право власності на
земельні ділянки: серія ЯИ № 160670
площею 0,1670 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер ділянки :04:001:0423
та серія ЯИ № 160671 площею 0,0552 га для
ведення особистого селянського
господарства, кадастровий номер
ділянки :04:001:0424, які знаходяться
за адресою АДРЕСА_1.

Визнано недійсним та скасовано
договір дарування земельних ділянок
від 14 травня 2010 року, посвідчений
державним нотаріусом Брусилівського
нотаріального округу за реєстровим №
1147, відповідно до якого ОСОБА_3
подарував ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 0,1670 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, та
земельну ділянку площею 0,0553 га. для
ведення особистого селянського
господарства.

Стягнуто з ОСОБА_1 130 грн.50 коп. на
користь держави недоплачений судовий
збір.

Стягнуто з Соболівської сільської
ради Брусилівського району, відділу
Держземагенства в Брусилівському
районі, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 по 208 грн. 52 коп. з кожного на
відшкодування понесених нею судових
витрат по оплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.
Зазначає, що прийнятими 16.05.2008 року та
26.05.2009 року рішеннями Соболівської
сільської ради права ОСОБА_1 порушені
не були. Окрім того наголошує, що судом
при ухваленні рішення не було
враховано того, що ОСОБА_1 пропустила
строк позовної давності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 27 березня 1997
року батько сторін ОСОБА_4 заповів усе
своє майно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
рівних долях /а.с.10/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер
/а.с10зв./.

За повідомленням Брусилівської
державної нотаріальної контори від
17.05.2011 року ОСОБА_1 в установлений
законом строк подала заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_3 У
фактичне володіння спадковим майном
померлого вступили - ОСОБА_2 та
ОСОБА_3./а.с.12/.

Із ксерокопії паспорта, яка
міститься в матеріалах справи, серії
НОМЕР_2 від 31 жовтня 1997 року та
ідентифікаційного номера НОМЕР_1
вбачається, що прізвище відповідача по
справі ОСОБА_3 значиться як
ОСОБА_3./а.с.102,103/.

Свідоцтвом про право на спадщину
за заповітом, виданим нотаріусом
Брусилівської державної нотаріальної
контори 18 листопада 1999року,
підтверджується, що ОСОБА_1 є
спадкоємцем 1/3 частини жилого будинку
та відповідної частини надвірних
будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1 та
належав померлому на підставі
свідоцтва №243 на право особистої
власності на жилий будинок /а.с.11/.

Архівними витягами та довідками
Соболівської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області підтверджується, що на день
смерті за ОСОБА_4 рахувалось 0,39га
земельної ділянки, переданої йому у
приватну власність, в тому числі - 0,25га -
для обслуговування житлового будинку
та господарських споруд та 0,14 га - для
ведення особистого селянського
господарства /а.с.12зв.,13,13зв.,212/.

Рішенням 21 сесії 5 скликання
Соболівської сільської ради від 16
травня 2008 року надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
на приватизацію земельної ділянки
ОСОБА_2 в кількості 0,25га: 0,083 для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
0,167га для ведення особистого
селянського господарства, яка
знаходиться АДРЕСА_1 /а.с.14/. Ідентичне
рішення цього ж числа було прийнято на
цій же сесії про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
на приватизацію земельної ділянки
ОСОБА_3./а.с.14зв./

Рішенням 30 сесії 5 скликання
Соболівської сільської ради від 26
червня 2009 року затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж та виготовлення
державного акта на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 в
кількості 0,2222га: 0,1670га для
обслуговування та будівництва
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та 0,0552га - для
ведення особистого селянського
господарства. Передано ОСОБА_2
безкоштовно у приватну власність
земельну ділянку загальною площею
0,2222га: 0,0552га - для обслуговування та
будівництва житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
-0,1670га для ведення особистого
селянського господарства/а.с.15зв./.

Цим же рішенням затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж та виготовлення
державного акта на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 в
кількості 0,2223га: 0,1670га для
обслуговування та будівництва
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та 0,0553га - для
ведення особистого селянського
господарства. Передано ОСОБА_3
безкоштовно у приватну власність
земельну ділянку загальною площею 0,2475
/так в документі/га: 0,0553га - для
обслуговування та будівництва
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та - 0,1670га для
ведення особистого селянського
господарства/а.с.15/.

На підставі зазначеного рішення сесії
сільської ради (від 26 червня 2009 року) і
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 отримали державні акти
на право власності на земельну ділянку.

Державним актом серії ЯИ № 160670 від
12.03.2010 року підтверджується, що ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею
0,1670га , розташованої в АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням земельної
ділянки - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд ,
кадастровий номер :04:001:0423, а
державний акт серії ЯИ № 160671 від 12.03.2010
року свідчить про те, що ОСОБА_2 є також
власником земельної ділянки площею
0,0552га за цією ж адресою з цільовим
призначенням земельної ділянки - для
ведення особистого селянського
господарства, кадастровий номер
:04:001:0424/а.с.16,17/.

Аналогічні державні акти на право
власності на земельну ділянку /серії ЯИ
№ 293935 та серії ЯИ №293936/ видані 12
березня 2010 року також на ім"я ОСОБА_3:
0,1670га земельної ділянки за цією ж
адресою -для для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд ,
кадастровий номер :04:001:0425 та
0,0553га- для ведення особистого
селянського господарства, кадастровий
номер :04:001:0426/а.с.18,19/.

Відповідно до ч.1 ст.30 Земельного
Кодексу України /1990року/, який був
чинним на час відкриття спадщини, при
переході права власності на будівлю і
споруду разом з

цими об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу,
і право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення і,
якщо інше не передбачено у договорі
відчуження - будівлі та споруди.

Положеннями ст.67 ЗК України
/1990року/ громадянам за рішенням
сільської, селищної, міської Ради
передаються у власність або
надаються у користування земельні
ділянки для будівництва
індивідуальних жилих будинків,
господарських будівель, гаражів і дач.
Розмір ділянок для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) повинен бути не
більше: у сільських населених
пунктах - 0,25 гектара.

Аналогічні положення містяться
також у ст.ст.120,121 Земельного Кодексу
України /2002 року/, на які є посилання
суду першої інстанції у своєму рішенні.

Відтак, встановивши такі
обставини справи, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
порушення прав позивача діями
відповідачів.

Так, ОСОБА_1, як і інші спадкоємці -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в порядку спадкування
за заповітом після померлого батька,
має право на 1/3 частину земельної
ділянки, яка знаходиться біля будинку
АДРЕСА_1 та призначена для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.

Оскільки розмір цієї земельної
ділянки, як встановлено вище, складає
0,25га, то , відповідно, ОСОБА_1 має право
на 0,083га , як і інші спадкоємці.

Проте, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оформили своє
право власності на спірну земельну
ділянку не в розмірі відповідному
успадкованій частині будинку - по 0,83га,
а по 0,1670га, що в сукупності взагалі
перевищує наявну площу земельної
ділянки, призначеної для
обслуговування будинку та
господарських споруд.

Сільська рада, на порушення вище
наведених положень земельного
законодавства, ст.24, п.34 ч.1 ст.26 Закону
України „Про місцеве самоврядування в
Україні" 16 травня 2008 року та 26 червня 2009
року прийняла рішення про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації на приватизацію
земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
та виготовлення на їх ім"я державних
актів на право власності на земельну
ділянку, до того ж внесла плутанину як
при зазначенні розмірів земельних
ділянок так і їх цільового призначення.

Відповідно до положень ч.2 ст.152
Земельного кодексу України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов"язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (ст. 126
ЗК України в редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) та виникає з моменту
державної реєстрації цього права.

Отже, рішення органу виконавчої влади
чи місцевого самоврядування про
передачу у власність земельної ділянки
є необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

Це право посвідчене державними актами
і є похідним від відповідного рішення
органу виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про передачу у
власність земельної ділянки.

Таким чином, позивач обрав правильний
спосіб захисту свого порушеного права,
звернувшись до суду з вимогами про
визнання недійсними відповідних
рішень Соболівської сільської ради
Брусилівського району про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації на приватизацію
земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
та виготовлення на їх ім"я державних
актів на право власності на земельні
ділянки та як наслідок - державних
актів про право власності на землю,
позаяк скасування рішення органу
місцевого самоврядування про передачу
у власність земельної ділянки є
підставою для скасування державного
акта на право власності на земельну
ділянку.

А тому місцевий суд повно та
всебічно дослідивши обставини справи,
надані сторонами докази дійшов
обгрунтованого висновку про
скасування вище зазначених рішень
сесій Соболівської сільської ради
Брусилівського району, а відтак і
державних актів на право власності на
земельну ділянку, виданих на ім"я
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Судом також встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 14
травня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
було укладено договір дарування
земельних ділянок, за яким ОСОБА_3
подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар
земельну ділянку площею 0,1670га,
передану відчужувачеві для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та земельну ділянку
площею 0,0553га, передану відчужувачу у
власність для ведення особистого
селянського господарства. Земельні
ділянки знаходяться в АДРЕСА_1 /а.с.94/.

Оскільки позовна вимога про визнання
недійсним договору дарування від 14
травня 2010 року є похідною від позовних
вимог про визнання недійсними
державних актів про право власності на
земельну ділянку, виданих на ім"я
ОСОБА_3, то суд мав підстави для
задоволення вимоги про визнання
недійсним договору дарування.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що ОСОБА_1 було подано до сільської ради
заяву про надання їй дозволу на
приватизацію земельної ділянки площею
0,083га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою АДРЕСА_1, є безпідставним,
оскільки поясненнями сторін та
матеріалами справи підтверджується, що
спір стосується земельної ділянки щодо
успадкованої частини будинку, яка
розташована по АДРЕСА_1 і саме стосовно
цієї земельної ділянки приймались
відповідні рішення Соболівською
сільською радою Брусилівського району.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі
про те, що ОСОБА_1 пропустила строк
позовної давності, так як знала про
оскаржувані рішення сільської ради у
травні 2009 року при встановленні меж
земельних ділянок, не відповідають
дійсності, оскільки, як встановлено
судом першої інстанції та підтверджено
матеріалами справи, акт погодження меж
земельної ділянки ОСОБА_1 не
підписувала, до того ж самому акті
немає жодного посилання на оскаржувані
рішення.

Інші посилання на те, що позивач
дізналась про порушення свого права з
відповіді голови Брусилівської
райдержадміністрації від 15.09.2010 року
також є безпідставними, оскільки
звернення стосувалось дій посадових
осіб Соболівської сільської ради щодо
погроз продажу земельної
ділянки/а.с.130/. До того ж зазначений
початок перебігу позовної давності
/15.09.2010 року/ не є таким, що сплив в
контексті положень ст.ст.257, 253-255 ЦК
України, оскільки позивач звернулась
до суду з позовом 19.08.2013 року, тобто в
межах позовної давності.

Доводи, наведені в апеляційній
скарзі, є аналогічними змісту
заперечень, поданих до суду першої
інстанції, які суд ретельно
проаналізував у своєму рішенні і дав їм
належну правову оцінку та
обгрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення на підставі наданих сторонами
та досліджених у судовому засіданні
доказів, повно і всебічно з"ясувавши
обставини, на які посилаються сторони
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Рішення суду є законним і
обґрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Брусилівського районного
суду Житомирської області від 17 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді