У х в а л а

ІМенем УКраїни

29 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк», ОСОБА_4
про визнання договору поруки
припиненим, за касаційною скаргою
ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_3, на
рішення апеляційного суду м. Києва від
25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом. Зазначала, що
між нею та ВАТ «Універсал Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Універсал Банк», на забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_4 за
кредитним договором було укладено
договір поруки. Посилаючись на те, що
ПАТ «Універсал Банк» в односторонньому
порядку без погодження з нею змінило
розмір відсоткової ставки за
користування кредитними коштами, чим
збільшило обсяг її відповідальності,
просила визнати договір поруки
припиненим.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 1 квітня 2014 року
позов задоволено. Визнано договір
поруки від 28 лютого 2008 року припиненим
з 15 липня 2008 року.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
25 червня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_3,
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що 28 лютого 2008 року
між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № 002-2008-460
відповідно до умов якого остання
отримала кредит у розмірі 74 100 дол. США
зі сплатою 13,45% річних за користування
кредитом строком до 10 лютого 2025 року .

На забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором між
ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3
укладено договір поруки № 002-208-460-Р/1 від
28 лютого 2008 року.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 19 грудня 2013 року
частково задоволено позов публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на
користь публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 969 001 грн 22 коп. Зустрічний
позов ОСОБА_6 про визнання договору
поруки недійсним залишено без
розгляду.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
12 березня 2014 року вказане рішення у
частині стягнення заборгованості
скасоване та ухвалено нове про
задоволення позовних вимог про
солідарне стягнення кредитної
заборгованості в сумі 969 001 грн 22 коп. з
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 У задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_6 відмовлено. В
іншій частині рішення суду залишено
без змін.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позову у
справі, яка розглядається, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що судовими рішеннями у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, зустрічним позовом
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» про
визнання договору поруки недійсним,
встановлено чинність укладеного з
позивачем договору поруки, обсяг
відповідальності поручителя. Крім
того, зазначив, що позивач, укладаючи
договір поруки була ознайомлена з
усіма умовами кредитного договору та
прийняла на себе зобов'язання
відповідати перед банком за всіма
зобов'язаннями боржника без
виключення, що свідчить про погодження
поручителя на зміну процентної ставки.

Однак з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зі змісту рішення апеляційного суду м.
Києва від 12 березня 2014 року вбачається,
що з приводу обставин, на які позивач
посилалась в обґрунтування позову у
справі, що розглядається, суди ніяких
висновків не робили, навпаки,
апеляційний суд вказав, що не перевіряє
обставини пов'язані з дією поруки,
оскільки ОСОБА_3 рішення не
оскаржувала.

З огляду на викладене, висновок
апеляційного суду про те, що чинність
договору поруки встановлена рішеннями
у іншій у справі є помилковим.

Згідно із ст. 553 ЦК України, поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором своїм особистим майном за
порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до положень п. 2. 1 договору
поруки кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаного пункту договору
вбачається, що банк вправі був
збільшувати процентну ставку лише за
згодою поручителя.

З огляду на викладене, апеляційний суд
дійшов помилкового висновку, що
позивач прийняла на себе зобов'язання
відповідати перед банком за всіма
зобов'язаннями боржника без
виключення, що свідчить про погодження
поручителя на зміну процентної ставки
в майбутньому, не врахував того, що
право кредитора збільшувати проценту
ставку не свідчить про згоду
поручителя на її збільшення, так як у
договорі поруки вказано на
необхідність отримання такої згоди.

Порушення апеляційним судом при
розгляді справи норм процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 179, 303 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення, тому рішення
апеляційного суду не може вважатись
законним і обґрунтованим та в силу ст.
338 ЦПК України підлягає скасуванню, з
передачею справи на новий розгляд до
цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє від
імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
25 червня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до цього
суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук