Провадження № 2-5460/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Пономарьові М.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, -
15.08.2014 позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в
якому просить розірвати укладений між
ними шлюб та стягнути з відповідача
аліменти на утримання неповнолітнього
Обґрунтовуючи вказані вимоги,
позивачка посилається на те, що сімейне
життя з відповідачем не склалося через
відсутність взаємопорозуміння,
розходження поглядів на життя та
сімейні обов'язки. Вони тривалий час
проживають окремо, шлюбні відносини не
підтримують, спільного господарства не
Від шлюбу мають двох дітей -
повнолітнього сина ОСОБА_3, 1988 р.н., та
неповнолітнього сина ОСОБА_4, 1998 р.н. На
даний час діти проживають з позивачкою,
суперечки про місце проживання дітей
та поділ майна немає, примирення між
ними не можливе і подальше збереження
шлюбу суперечить її інтересам, у
зв'язку з чим позивачка просить
Малолітній син ОСОБА_4 перебуває на
повному її утриманні. Відповідач
ухиляється від участі у витратах на
його утримання, матеріальної допомоги
не надає, у зв'язку з чим позивачка
просить стягнути з відповідача на свою
користь аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно в розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку
(доходу), до досягнення дитиною
В судове засідання позивачка не
з'явилася, подала суду заяву, в якій
просить розглянути справу у її
відсутності, позовні вимоги про
розірвання шлюбу підтримує повністю та
просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином за
зареєстрованим у встановленому
порядку місцем проживання. Про причини
своєї неявки суд до відома не поставив.
Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України,
а також те, що позивачка згідно поданої
заяви не заперечує проти вирішення
справи у порядку передбаченому даною
статтею, суд ухвалив провести заочний
розгляд справи у відсутності
відповідача на підставі наявних
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 02.09.1997 сторони
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, про що в
книзі реєстрації актів про укладення
шлюбу зроблено запис за номером 5, що
вбачається із свідоцтва про укладення
шлюбу виданого Дубівською сільською
радою Жмеринського району Вінницької
Сторони тривалий час проживають
окремо, не ведуть спільного
господарства, не підтримують шлюбні
стосунки, примирення між ними не
можливе і подальше збереження шлюбу
суперечить інтересам позивачки та
відповідача, оскільки їх шлюб носить
формальний характер.
Згідно ст. 112 СК України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.

Враховуючи обставини наведені вище,
суд приходить до висновку про
наявність законних підстав для
задоволення вимоги ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, оскільки в ході
судового розгляду встановлено, що сім'я
сторін розпалася повністю, примирення
між ними не можливе і подальше
збереження шлюбу суперечить її
інтересам.

Судом також встановлено, що від шлюбу
подружжя має двох дітей - повнолітнього
сина ОСОБА_3, 1988 р.н., та неповнолітнього
сина ОСОБА_4, 1998 р.н..

Статтею 180 СК України визначено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Водночас за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК
України, способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

Судом встановлено, що на час розгляду
справи неповнолітній син ОСОБА_4
проживає з матір'ю ОСОБА_1 та
знаходиться на повному її утриманні.
Відповідач ухиляється від утримання
дитини, матеріальну допомогу в
грошовій чи натуральній формі не надає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України,
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини,
прийнятої 44-ю сесією Генеральної
Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або
інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, враховуючи, що відповідач
не надає матеріальної допомоги на
утримання неповнолітнього ОСОБА_5, всі
витрати несе позивачка, а відповідно до
вимог закону сторони нарівні
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття та
створювати для неї необхідні
передумови для розвитку і забезпечення
організації її життя, суд знаходить
обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення з відповідача аліментів.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 15.05.2006 №3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» роз'яснено, що відповідно до
ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче
провадження» розмір аліментів не
повинен перевищувати 50 відсотків
заробітної плати цієї особи.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Враховуючи положення, зокрема, ч. 2 ст.
182, ст. 191 СК України, а також те, що
відповідач фізично здоровий та має
можливість сплачувати аліменти, інших
неповнолітніх дітей на утриманні не
має, суд приходить до висновку про
наявність законних підстав для
задоволення вимог позивачки про
стягнення на її користь аліментів на
утримання неповнолітнього ОСОБА_5 в
розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку
(доходів) відповідача щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
15.08.2014 року і до досягнення ОСОБА_5
повноліття.

З огляду на те, що суд прийшов до
висновку про задоволення позову в
частині вимог про розірвання шлюбу,
відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню понесенні нею
судові витрати на оплату судового
збору у розмірі 243,60 грн.

З урахуванням того, що позивачка
звільнена від сплати судового збору за
подачу позову про стягнення аліментів
і суд прийшов до висновку про
задоволення позову в цій частині, з
відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК
України підлягає стягненню на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 180-184, 191 СК
України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 02 вересня 1997 року
Дубівською сільською радою
Жмеринського району Вінницької
області (актовий запис № 5) між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати з оплати судового збору в сумі
243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісяця в
розмірі 1/4 частини від усіх доходів
відповідача, але не менше ніж 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 15 серпня
2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, яка може бути подана
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя: