АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

представника позивача
МольченкаВ.В.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 10 грудня 2013
року по цивільній справі за позовом
Дочірнього підприємства
«Житлово-експлуатаційна контора-ЛК»
Відкритого акціонерного товариства
«Завод «Ленінська кузня» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ДП
«Житлово-експлуатаційна контора-ЛК»
ВАТ «Завод «Ленінська кузня»
звернулось до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_5 боргу. З урахуванням
зменшення позовних вимог позивач
просив стягнути з відповідача ОСОБА_3
заборгованість по сплаті за
користування жилою площею та за
комунальні послуги за період з
листопада 2011 року по квітень 2012 року
включно за надані послуги по особовому
рахунку НОМЕР_2, в розмірі 5 909,05 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 31.12.2011 між ПАТ «Завод «Ленінська
кузня» та ДП «Житлово-експлуатаційна
контора-ЛК» ВАТ «Завод «Ленінська
кузня» було укладено договір № 223-11
«Про надання послуг з управління
об'єктами житлової та не житлової
нерухомості» відповідно до якого дане
підприємство обслуговує гуртожиток
АДРЕСА_1, надаючи його мешканцям
житлово-комунальні послуги. ОСОБА_3
проживає в даному гуртожитку разом з
донькою ОСОБА_6, проте свої зобов'язання
по сплаті за отримані послуги не
виконує, внаслідок чого за останньою
утворилась заборгованість за період з
01.01.2011 по 31.07.2013 в розмірі 5 909,05 грн., яку
позивач просив стягнути та судові
витрати.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 10 грудня 2013
року позов задоволено: стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ДП
«Житлово-експлуатаційна контора-ЛК»
ВАТ «Завод «Ленінська кузня»
заборгованість по оплаті за
користування жилою площею і за
комунальні послуги в розмірі 5 909,05 грн.
та судові витрати в розмірі 229,40 грн.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 серпня 2014 року заяву
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову. Вважає, що суд першої інстанції
безпідставно задовольнив позовні
вимоги, оскільки вона не має договірних
відносин з позивачем. Крім того,
кімната де вона проживає з
неповнолітньою донькою, знаходиться в
аварійному стані. На неодноразові
звернення до позивача про здійснення
ремонту вона отримувала лише відмови.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні підтримали
апеляційну скаргу з викладених в ній
підстав та просили її задовольнити.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував за її безпідставністю і
необґрунтованістю та просив рішення
суду залишити без змін, оскільки воно
ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів
оскаржуване рішення суду повністю
відповідає вказаним вимогам
процесуального закону.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що споживачі
зобов'язані оплачувати
житлово-комунальні послуги, якщо вони
фактично користувалися ними.
Відсутність договору про надання
житлово-комунальних послуг само по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 31.12.2011 між ПАТ «Завод
«Ленінська кузня» та ДП
«Житлово-експлуатаційна контора-ЛК»
ВАТ «Завод «Ленінська кузня» було
укладено договір № 223-11 «Про надання
послуг з управління об'єктами житлової
та не житлової нерухомості» відповідно
до якого дане підприємство обслуговує
гуртожиток АДРЕСА_1, надаючи його
мешканцям житлово-комунальні послуги.

Відповідно до актів від 22.03.2011 та 10.04.2013,
вбачається, що ОСОБА_3 та її
неповнолітня донька ОСОБА_6 постійно
проживають в гуртожитку ВАТ «Заводу
«Ленінська кузня» АДРЕСА_1 в кімнаті
НОМЕР_1 і користуються
житлово-комунальними послугами.

18.10.2012 та 05.02.2013 позивачем були
направлені відповідачу листи за № 729 та
№ 93 з вимогою погасити заборгованість
за житлово-комунальні послуги.

Проте, відповідачкою не було сплачено
заборгованість, вимогу позивача щодо
погашення заборгованості відповідачка
залишила без уваги.

Відповідно до акту від 01.03.2013,
вбачається, що 01.03.2013 мешканцю
гуртожитку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 було
припинено надання послуг з
електропостачання в зв'язку з
заборгованістю по електроенергії.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги» житлово-комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення і тільки
повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно пункту 18 Примірного положення
про гуртожитки (затвердженого
постановою Ради Міністрів УРСР від 03
червня 1986 року № 208), громадяни які
проживають у гуртожитку зобов'язані
своєчасно вносити плату за
користування жилою площею і за
комунальні послуги.

Статтею 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що залежно від
функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).
Примірні переліки житлово-комунальних
послуг та їх склад залежно від
функціонального призначення
визначаються центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Підпунктом 1 пункту 30 «Правил надання
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення» (затверджених
постановою КМУ України від 21 липня 2005
року № 630) передбачено, що споживач
послуг зобов'язаний проводити оплату
за надані комунальні послуги. Згідно
пункту 29 (підпункт 1) споживач має право
на несплату вартості послуг за період
тимчасової відсутності споживача і
членів його сім'ї у разі відключення
виконавцем холодної та гарячої води і
опломбування запірних вентилів у
квартирі та відновлення надання послуг
шляхом зняття пломб за свій рахунок
протягом доби, згідно поданою
письмовою заявою. Правилами
встановлено право споживача на
зменшення розміру плати за відповідні
послуги в разі тимчасової відсутності
споживача та/або членів його сім'ї на
підставі його письмової заяви та
офіційного документа, що підтверджує
його/їхню відсутність (довідка з місця
тимчасового проживання, роботи,
лікування, навчання, проходження
військової служби, відбування
покарання). А також на несплату
вартості послуг за період тимчасової
відсутності споживача і членів його
сім'ї (в разі відключення виконавцем
холодної та гарячої води і
опломбування запірних вентилів у
квартирі (будинку садибного типу) та
відновлення надання послуг шляхом
зняття пломб за свій рахунок протягом
доби за письмовою заявою.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки
встановлені договором або законом.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що відповідач
зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 проте
враховуючи, що відповідачем не було
надано до ДП «Житлово-експлуатаційна
контора-ЛК» ВАТ «Завод «Ленінська
кузня» письмової заяви та відповідних
документів з іншого місця перебування
(роботи, лікування, навчання,
довготривалого відрядження) підстав
для звільнення від оплати за
комунальні послуги у неї не має.

Відповідно до наданого позивачем та
перевіреного судом розрахунку,
починаючи з січня 2011 року по липень 2013
року ОСОБА_3 не вносила плату за
користування жилою площею та
житлово-комунальні послуги, у зв'язку з
чим утворилася заборгованість у
розмірі 5 909 грн. 05 коп.

Доказів неналежного надання позивачем
житлово-комунальних послуг,
відповідачем не надано, а відтак
підстави для зменшення суми
заборгованості відсутні. Крім того, в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції відповідач фактично визнала
борг, вказавши, що комунальні послуги
отримує, однак кімната в якій вона
проживає з дочкою перебуває в
аварійному стані, а тому не вважає
доцільним сплату боргу за користування
не відремонтованою жилою кімнатою.

Відповідачем не було надано доказів
належного виконання нею обов'язку по
сплаті за користування жилою площею та
спожиті житлово-комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами закону споживач зобов'язаний
оплатити за користування жилою площею
та житлово-комунальні послуги, якщо він
фактично користувався ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі та у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції на те, що позивач
не реагує на її звернення щодо ремонту
кімнати в якій вона проживає,
спростовується наступним.

Відповідно до п. 24 «Примірного
положення про гуртожитки»
затвердженого Постановою Ради
Міністрів Української РСР від 03.06.1986 №
208, поточний ремонт гуртожитків (крім
приміщень що перебувають у
відособленому користуванні громадян)
провадиться за рахунок коштів
підприємств, установ, організацій, у
віданні яких перебувають ці
гуртожитки. Поточний ремонт приміщень,
які перебувають у відособленому
користуванні громадян (побілка стелі,
побілка, фарбування або обклеювання
шпалерами стін, фарбування радіаторів,
віконних рам з внутрішнього боку,
підвіконників, дверей та вбудованих
шаф і антресолей, вставляння шибок,
фарбування або покриття лаком підлог,
ремонт електропроводки), провадиться
за рахунок мешканців.

Виходячи з вищевикладеного обов'язок
проведення поточного ремонту кімнати
покладений на особу яка в ній проживає,
тобто ОСОБА_3

Отже, суд першої інстанції повно та
всебічно розглянув справу, надав всім
доводам сторін належну правову оцінку,
оцінив належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та постановив
законне, правильне по суті і
справедливе рішення.

Підсумовуючи викладене та аналізуючи
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про їх
необґрунтованість та безпідставність,
оскільки вони не ґрунтуються на
вимогах закону, фактичних обставинах
справи та наявних в ній доказів. Крім
цього, доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження судом першої
інстанції, висновків суду не
спростовують та на законність і
обґрунтованість рішення не впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Таким чином, при апеляційному розгляді
справи порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 10 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді