У Х В А Л А

"28" жовтня 2014 р. cуддя Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
Дмитренко А. М. , розглянувши заяву
ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
заінтересована особа: виконавчий
комітет Білоцерківської міської ради
Київської області,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з вказаною
заявою мотивуючи тим, що вона є особою,
яка постраждала від аварії на
Чорнобильській АЕС 4 категорії, на
даний час вона перенесла складну
операцію і для встановлення причинного
зв’язку між захворюванням, пов’язаним
з Чорнобильською катастрофою, їй
необхідно замінити посвідчення
потерпілої 4 категорії на посвідчення
потерпілої від аварії на ЧАЕС 1
категорії, у зв’язку з цим потрібно
надати на розгляд комісії інформацію
щодо періоду її проживання у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, але документи про період її
проживання в м. Білій Церкві з 1987 року
по 1993 рік не збереглися. Заявниця
просила суд встановити факт її
проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю в м. Білій
Церкві протягом чотирьох років.

Як вбачається з поданої заяви,
встановлення вказаного факту
необхідне заявниці для визначення її
належності до числа потерпілих від
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та
одержання відповідного посвідчення.

Згідно ст.14 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» для встановлення пільг і
компенсацій визначаються такі
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
зокрема, інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, щодо яких
встановлено причинний зв’язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, хворі внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу, — категорія 1.

Відповідно до ч.4 ст.65 Закону України
“Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, п. 10
Порядку видачі посвідчень особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
КМУ від 20.01.97 № 51, видача посвідчень
провадиться МНС, РМ республіки Крим,
державними адміністраціями областей,
Київською і Севастопольською міськими
державними адміністраціями за
поданням місцевих органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування за місцем проживання.
Рішення про видачу або відмову у видачі
посвідчення приймається у місячний
термін з дня надходження необхідних
документів до органу, що видає
посвідчення.

П.10 даного Порядку передбачено, що
посвідчення видаються інвалідам із
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи, віднесеним до категорії 1,
щодо яких встановлено причинний
зв’язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, — на підставі довідки
медико-соціальної експертної комісії
про встановлення інвалідності
відповідної групи, пов’язаної з
наслідками Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст.15 вказаного вище Закону
підставою для визначення статусу
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, які проживають або
працюють на забруднених територіях, є
довідка про період проживання, роботи
на цих територіях, а видача довідок про
період проживання на територіях
радіоактивного забруднення
проводиться органами виконавчої влади
на цих територіях.

Отже, як вбачається з вказаних вище
нормативних актів, підставою для
визначення статусу потерпілої особи
від наслідків аварії на ЧАЕС можуть
бути тільки відповідні документи, а не
рішення суду про встановлення того чи
іншого факту.

Тобто, в даному випадку встановлення
судом факту проживання заявниці на
відповідній території не може
породжувати жодних юридичних
наслідків.

А відповідно до ст.ст.234, 256 ЦПК України,
п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 5 /зі змінами/
“Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення” в порядку окремого
провадження судами розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо
згідно із законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто,
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян.

Оскільки, як вказано вище, факт
проживання на відповідній території,
встановлений судом, не тягне за собою
жодних юридичних наслідків, тому що
рішення суду про встановлення такого
факту не може бути підставою згідно із
законом для визначення належності до
осіб, потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, а саме для цього заявник і
просить встановити даний факт, то
подана нею заява не може бути предметом
судового розгляду в порядку окремого
провадження.

Крім того, як вбачається з доданих до
заяви документів, уповноваженим
органом заявниці не відмовлено в
прийнятті документів для оформлення
посвідчення потерпілої від наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії, в разі такої
відмови вона має право звернутися до
суду в порядку адміністративного
судочинства та оскаржити дії або
бездіяльність відповідного державного
органу.

За ч.2 п.1 ст.122 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

Керуючись ст.ст. 14,15,65 Закону України
“Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, п. 10
Порядку видачі посвідчень особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
КМ України від 20.01.1997 року за № 51, ст.ст.
122, 234,256 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 відмовити у відкритті
провадження у справі за її заявою про
встановлення факту проживання в м.
Білій Церкві в зв’язку з тим, що дана
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

Заяву з доданими до неї документами
повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2