справа № 179/894/14-ц
провадження № 2/179/341/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 р. Магдалинівський районний
суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді
Живоглядова А.М.

при секретарі
Терській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Магдалинівка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності
на домоволодіння,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на
домоволодіння.

Позивач в позові посилається на те, що
влітку 2007р. між ним та ОСОБА_3 була
досягнута домовленість про придбання у
неї житлового будинку з господарськими
спорудами в АДРЕСА_1. Оскільки остання
виїжджала до дочки в м.
Дніпропетровськ, 10 жовтня 2007р. сплатив
їй 1000 гривень., про що свідчить
відповідна розписка, з наступним
оформленням договору купівлі-продажу у
нотаріуса. Однак, через смерть
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3
оформити договір не встигли. З моменту
передачі грошей позивач проживає в
домоволодінні, зробивши там ремонт.
Спадкоємцем продавця є відповідач
по справі, якій достовірно відомо про
факт відчуження нерухомого майна,
та на домоволодіння вона
не претендує. Оскільки вважав розписку
ОСОБА_3 втраченою, то звернувся до суду
лише у 2014р. У зв'язку зі вказаними
обставинами, прохає поновити
пропущений строк для звернення до суду
і визнати право власності
на домоволодіння.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, надавши письмові заяви, у
яких прохають позов задовольнити.

Дослідивши докази, суд вважає, що
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Технічний паспорт на житловий будинок
індивідуального житлового фонду
від 10 березня 1995р. АДРЕСА_1
вказує на ОСОБА_3 як власника. /а. с. 4-7 /.

Розпискою від 10 серпня 2007р.
підтверджується факт продажу позивачу
будинку по АДРЕСА_1
за 1000 /одну тисячу/ гривень. До
оформлення договору ОСОБА_3 згідна
на проживання ОСОБА_1 в цьому
будинку і користування ділянкою. / а. с. 8
/.

Свідоцтво про право власності на
житловий будинок (домоволодіння) від 22
вересня 1995р. посвідчує, що цілий
житловий будинок (домоволодіння), яке
розташоване в АДРЕСА_1,
дійсно належить ОСОБА_3 на праві
власності. /а. с. 9 /.

Згідно висновку Комунального
підприємства «Магдалинівське бюро
технічної інвентаризації» від 09 квітня
2014р., вартість житлового будинку
(домоволодіння), який розташований в
АДРЕСА_1, складає 14 645 / чотирнадцять
тисяч шістсот сорок п'ять / грн. без
урахування податку на додану вартість.
/а. с. 10 /.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2., про що в
Книзі реєстрації смертей 13 серпня 2008 р.
у відділі реєстрації смертей
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зроблено відповідний запис за
№ 6459. / а. с. 11 /.

Відповідач по справі / а. с. 12, 13 / є
спадкоємцем померлої.

Згідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Чинним законодавством України
встановлено вимоги до форм деяких
договорів купівлі-продажу. Так, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається
у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі ( ст. 657
ЦК України).

Згідно ст. 209 ЦК України /Нотаріальне
посвідчення правочину/, правочин, який
вчинений у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у
випадках, встановлених законом, або
домовленістю сторін.

Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий
договір дійсним. У цьому разі наступне
нотаріальне посвідчення договору не
вимагається. /ст. 220 ЦК
України./

Згідно вимог ст. 207 ЦК України,
передбачено спрощену форму укладення
правочинів, де правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його
сторонами.

Беручи до уваги, що сторони уклали
письмовий правочин у спрощеній формі,
у якому дійшли згоди стосовно усіх
істотних умов договору та частково
виконали досягнуті домовленості, що
підтверджується письмовими доказами,
але відповідач безпідставно
ухиляється від нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
домоволодіння, позивач і звернувся до
суду з позовом про визнання договору
дійсним у відповідності до
вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України.

З 01 січня 2013р. набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та інших
законодавчих актів», яким ч. 3 ст. 640 ЦК
України викладено в новій редакції,
згідно з якою договір, що підлягає
нотаріальному посвідченню, є укладеним
із дня такого посвідчення, а з ч. 2 ст. 657
ЦК України виключено слова «та
державної реєстрації». З
цього часу не передбачено державної
реєстрації правочину про відчуження
нерухомого майна, що співпадає з
думкою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ викладеною у своєму
листі «Про практику застосування
судами законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» від
28.01.2013р. № 24-150/0/4-13.

Таким чином, із зазначеної дати
скасовується обов'язок здійснювати
державну реєстрацію відповідного
договору купівлі-продажу після його
нотаріального посвідчення, а тому
розглядаючи питання про визнання
договору купівлі-продажу нерухомого
майна дійсним, суд виходить з положень
ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Переданням
майна вважається вручення його
набувачеві. Право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору,
не посвідченого
нотаріально, дійсним. /ст. 334 ЦК України/.

Відповідно до ст. ст. 18, 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх
обмежень» від 01.07.2004р. № 1952-IV, підставою
для державної реєстрації прав, що
посвідчують виникнення, перехід,
припинення речових прав на
нерухоме майно, є рішення суду, що
набрало законної сили.

У судовому засіданні встановлено, що
існувала домовленість між позивачем
та відповідачем про
укладення договору купівлі-продажу
домоволодіння, але належним чином
оформити документи останній не встиг.
Позивач безперешкодно користується
вказаним майном. Тому необхідно в
судовому порядку задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.
Також існує необхідність поновити
позивачу строк на подачу позовної
заяви, оскільки причина пропуску
поважна.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 208-210, 212-215, 218
ЦПК України, ст. ст. 16, 207, 209, 220, 334, 386, 640,
655, 657 ЦК України, ст. ст. 18, 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» від 01.07.2004р. № 1952-IV суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу
позовної заяви до суду.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОКПП
НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2, проживає АДРЕСА_1 право
власності на житловий будинок,
господарські будівлі та споруди, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та
складається із: будинку ( літ. А в
технічному паспорті ), літньої кухні (
літ. В ), прибудови ( літ. в ), сараїв ( літ.
Б1, Г ), погріба ( літ. ПГ ), колонки ( літ.
Кг ), паркану ( № 1 ), хвіртки ( № 2 ).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Магдалинівський районний суд
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
А.М.Живоглядов