ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9852/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді: Дубаса
В.А.,

при секретарі:
Ридзель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: приватне
акціонерне товариство «Українська
транспортна страхова компанія» про
відшкодування шкоди, завданої
ушкодженням здоров»я, -

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров"я внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи
позовні вимоги позивач вказувала на те,
що 19.11.2013 року ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2, рухався
по парковці, яка розташована неподалік
будинку №44 по вул. Червоноткацькій у
м.Києві, не був уважним, не стежив за
дорожньою обстановкою та не
відреагував на її зміну, у зв»язку з чим
допустив зіткнення з електроопорою.
Під час ДТП позивач знаходилась з
відповідачем ОСОБА_3 у вказаному
транспортному засобі.

В результаті ДТП позивач отримала
важкі тілесні ушкодження у вигляді
закритої травми обличчя у вигляді
уламкового перелому виличної кістки та
її дуги зліва, стінок орбіти, всіх
стінок верхнє-щелепової пазухи зліва,
комірок решітчастої кістки,
крововиливу у ліве очне яблуко,
осадження лівої половини обличчя,
підшкірної гематоми лівої під
очноямкової та щічної ділянок. В
результаті отриманих травм позивач
пройшла тривалий курс лікування, у
зв»язку з чим позивач просила стягнути
з ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду у
сумі 2171 грн. 00 коп. Крім того, ОСОБА_2
просила стягнути з відповідача ОСОБА_3,
завдану їй моральну шкоду, яку вона
оцінила у 12800 грн. 00 коп.

Ухвалою суду (яка занесена до журналу
судового засідання) від 26.08.2014 року за
клопотанням представника відповідача
ОСОБА_4 залучено до розгляду справи у
якості третьої особи без самостійних
вимог щодо предмета спору - ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія».

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
у судове засідання з'явились, позовні
вимоги не визнали, просили суд
відмовити у задоволенні позову та
наполягали на тому, що ОСОБА_3 не є
належним відповідачем у справі,
оскільки його цивільно-правова
відповідальність була застрахована в
ПАТ «Українська транспортна страхова
компанія», крім того, відповідно до
платіжного доручення №7946 від 14.07.2014
року вказаною страховою компанією було
виплачено позивачу страхове
відшкодування у сумі 1821 грн. 43 коп. Щодо
стягнення моральної шкоди з
відповідача, то наполягали на її
недоведенні та просили врахувати те, що
відповідач добровільно надавав
грошову допомогу позивачу, зокрема:
надав їй 4600 грн. 00 коп., що
підтверджується розпискою (а.с.36-39).

Третя особа: ПАТ «Українська
транспортна страхова компанія» у
судове засідання свого представника не
направила, хоча про день, час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, однак подала до суду
клопотання про розгляд справи у
відсутність її представника (а.с.49).

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3, 19.11.2013 року, керуючи автомобілем
«ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2, рухався по парковці,
яка розташована неподалік будинку №44
по вул. Червоноткацькій у м.Києві, не
був уважним, не стежив за дорожньою
обстановкою та не відреагував на її
зміну, у зв»язку з чим допустив
зіткнення з електроопорою. В
результаті ДТП пасажир автомобіля
ОСОБА_2 отримала тяжкі тілесні
ушкодження.

Вироком Деснянського районного суду
м.Києва від 11.02.2014 року водія ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України та
призначено йому покарання у виді 4
років позбавлення волі з позбавленням
права керувати транспортними засобами
строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76
КК України ОСОБА_3 звільнено від
відбування покарання у виді
позбавлення волі з іспитовим строком у
2 роки (а.с.4-7).

Транспортний засіб «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2
страховиком ОСОБА_5 було забезпечено у
страхувальника ПАТ «Українська
транспортна страхова компанія» шляхом
укладення полісу обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
траспортних засобів №АС/4359615 від 16.06.2013
року. Відповідно до полісу страховик
(ПАТ «Українська транспортна страхова
компанія») застрахував
цивільно-правову відповідальність під
час ДТП за участю транспортного засобу
«ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.40), зокрема ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю та здоров»ю за цим полісом
складає 100 000 грн. 00 коп., за шкоду,
заподіяну майну - 50000 грн. 00 коп.
франшиза - 1000 грн. 00 коп.

Встановлено, що ПАТ «Українська
транспортна страхова компанія»,
розглянувши заяву ОСОБА_2 про настання
страхового випадку, матеріали
страхової справи, на підставі Акту
№1872-13 від 20.06.2014 року прийняла рішення
та виплатила позивачу страхове
відшкодування у сумі 1821 грн. 43 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№7946 від 14.07.2014 року, згадану обставину
також визнавала позивачка у судовому
засіданні (а.с.42).

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено,
що шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України, розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування.

Відповідно до вимог ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначений у договорі, страхову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

За правилами ст.990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката); страховий акт (аварійний
сертифікат) складається страховиком
або уповноваженою ним особою у формі,
що встановлюється страховиком.

У той же час відповідно до ст.1194 ЦК
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, лише у разі
недостатності страхової виплати для
повного відшкодування завданої нею
шкоди зобов»язана сплатити
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою.

У пункті 16 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кри інальних
справ вказано, що відповідно до статті
21 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» №1961-IV на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3
згаданого Закону №1961-IV обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється як з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, так і
захисту майнових інтересів
страхувальників, враховуючи положення
статті 1194 ЦК, питання про відшкодування
шкоди самою особою, відповідальність
якої застрахована, вирішується залежно
від висловленої нею згоди на таке
відшкодування та виконання чи
невиконання нею передбаченого статтею
33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо
письмового надання страховику, з яким
укладено відповідний договір (у
передбачених випадках Моторному
(транспортному) страховому бюро
України, далі - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Зважаючи на викладені обставини справи
та приписи чинного законодавства,
виходячи з того, що ліміт
відповідальності страховика ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» за шкоду, завдану
ушкодженням здоров»я за вказаним вище
полісом складає 100 тис. грн. і цей ліміт
є значно вищим від позовних вимог
ОСОБА_2 за завдану її здоров»ю шкоду
внаслідок ДТП, тому саме зазначена
страхова компанія (як страховик), у разі
доведення ОСОБА_2 належними та
допустими доказами завдання їй
матеріальної шкоди у більшому розмірі
ніж вона отримала страхове
відшкодування, повинна цю шкоду
відшкодувати шляхом добровільної
виплати додаткового страхового
відшкодування або за рішенням суду у
разі відмови.

Позовна вимога про стягнення з
відповідача моральної шкоди підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діяти
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Частиною 2 згаданої статті ЦК
передбачено, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала: якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із подальшими змінами),
заподіяна моральна шкода
відшкодовується тій фізичній чи
юридичній особі, права якої були
безпосередньо порушені протиправними
діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача, а
також вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності та справедливості.

Позивач моральну шкоду обґрунтовувала
тим, що внаслідок ДТП вона перенесла
дуже сильний стрес, у неї постійні
головні болі, безсоння, підвищений
тиск, душевні страждання, дуже сильно
порушилась психіка, позивач втратила
звичайний для неї спосіб життя. Крім
того, через тривале лікування позивач
втратила роботу.

Виходячи з засад справедливості,
добросовісності та розумності суд
вважає за необхідне позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити у сумі 7000 грн., визначаючи
саме такий розмір моральної шкоди
судом також враховано те, що ОСОБА_2
отримала від ОСОБА_3 у якості
компенсації на лікування грошові кошти
у сумі 4600 грн.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги частково ґрунтуються на
вимогах закону, обставини справи
частково підтверджені певними
засобами доказування, а тому позовну
заяву необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Зважаючи на викладене, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Луганської області,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_3;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженки м. Києва, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_4) завдану
моральну шкоду у сумі 7000 грн. 00 коп.

У задоволенні решти вимог позову -
відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у сумі 70 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: