Номер провадження: 22-ц/785/8961/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про зобов'язання укласти
договір найму житлового приміщення за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 17 вересня 2014 року,

встановила:

14 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
визнання за ним права користування
житловим приміщенням, згідно заяви від
09 вересня 2014 року, до початку розгляду
справи по суті, позивач змінив предмет
позову та просив суд зобов'язати
відповідача ОСОБА_4 у порядку,
встановленому діючим законодавством
України, укласти з позивачем договір
найму частини житлового приміщення у
житловому будинку під АДРЕСА_1 на
невизначений строк (а.с. 02-03, 53-54).

В судовому засіданні:

- позивач та його представник
позов підтримали;

- представник відповідача проти
його задоволення заперечував.

Рішенням Овідіопольського
районного суду Одеської області від 17
вересня 2014 року ОСОБА_3 у задоволенні
його позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення його позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне в її задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні
вищевказаного позову, суд першої
інстанції правильно на підставі ст. 150
ЖК України, ст.ст. 3, 6, 16, 626, 628, 810 ЦК
України, виходив з того, що відповідач є
власником житлового будинку АДРЕСА_1

Обраний позивачем спосіб захисту права
шляхом зобов'язання відповідача
укласти договір найму житла не
відповідає загальній засаді
цивільного законодавства - свободі
договору.

При цьому, судова колегія зазначає
наступне.

Договір найму житлового приміщення
вважається інститутом цивільного
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
іншій стороні (наймачеві) житло для
проживання на певний строк за плату.

Отже, договір найму житлового
приміщення це іменний, двосторонній,
консенсуальний, оплатний договір, який
належить до категорії договорів із
передачі майна в тимчасове
користування.

Сторонами договору є наймодавець та
наймач, якими можуть бути фізичні та
юридичні особи.

Істотними умовами договору є умови про
предмет та плату. Предметом договору
найму житла можуть бути помешкання,
зокрема квартира або її частина,
житловий будинок або його частина.
Причому помешкання має бути придатним
для постійного проживання у ньому.

ОСОБА_3 не надав до суду жодних доказів
того, що ОСОБА_4, як власник
вищевказаного житлового будинку,
бажала укласти вищевказаний договір з
позивачем, оскільки договір найму
житла є двостороннім і кожна фізична
особа має право на свободу договору в
сенсі ст. 3 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог статей 57 - 60
ЦПК України.

На підставі зазначеного вище,
судова колегія вважає, що позивач не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаного позову, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 17 вересня 2014
року по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
зобов'язання укласти договір найму
житлового приміщення - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко