Справа № 716/1292/14-ц
року Заставнівський районний суд
Чернівецької області в складі:
головуючого судді - Стрільця Я.С.
при секретарі - Задорожняк О.М.
за участю позивача - ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Заставна
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Заставнівський РС
УДМС України в Чернівецькій області,
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.
Посилається на те, що він є власником
будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку
крім нього зареєстровані його дружина
ОСОБА_3, син ОСОБА_4 та дядько -
відповідач по справі ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, котрий протягом тривалого
часу в ньому не проживає. Він як власник
будинку не має можливості
безперешкодно користуватись,
розпоряджатись своїм майном через
реєстрацію відповідача в будинку, саме
тому, просить визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням - будинком
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, обґрунтував вищенаведеним,
просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про розгляд справи
повідомлявся належним чином, не надав
суду відомостей про причини неявки.
Згідно відповіді на запит в
адресно-довідкове бюро при УМВС
України в Чернівецькій області
№6408/14-вх від 24.09.2014 року відповідач
ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1.
Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача суд постановляє
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.ст. 224, 225
ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи
в їх сукупності, заслухавши доводи
позивача, суд вважає, що позов
доведений та обґрунтований і підлягає
задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу у межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1,
на праві приватної власності належить
житловий будинок з господарськими
спорудами та будівлями, розташований
по АДРЕСА_1, що підтверджується
рішенням Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 29.08.2011
року, що набрало законної сили (а.с. 3),
витягом про державну реєстрацію прав
№31266846 від 12.09.2011 року (а.с. 6). У вказаному
будинку крім позивача ОСОБА_1
зареєстровані також його дружина -
ОСОБА_3, 1993 року народження; син - ОСОБА_4,
2011 року народження, а також відповідач
по справі ОСОБА_2, 1968 року народження, що
видно з довідки Веренчанської
сільської ради №2631 від 04.09.2014 року (а.с.
10).

Останній, з вересня 2010 року у
домогосподарстві позивача не проживає,
спільним побутом з ним не пов'язаний,
взаємних прав та обов'язків не має,
домоволодіння в належному стані не
підтримує, що вбачається з акту
підтвердження відсутності ОСОБА_2, 1968
р.н. (а.с. 7), акту обстеження
матеріально-побутових умов від 02.09.2014
року (а.с. 8), довідки Веренчанської
сільської ради №2571 від 04.09.2014 року (а.с.
9).

На сьогоднішній день позивач ОСОБА_1 не
може вільно розпоряджатись та
користуватись своїм майном на власний
розсуд через реєстрацію відповідача у
його домоволодінні.

Оскільки об'єктом власності особи може
бути, зокрема, житловий будинок, садиба,
квартира, а права власника житлового
будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК
України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд, отже
обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Частина 4 ст.156 ЖК України передбачає
збереження права користування житлом
лише для членів сім'ї, які припинили
сімейні відносини з власником будинку,
при умові збереження права власності
на будинок цього ж власника, тобто при
незмінності власника майна.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 року відповідно до вимог Закону
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК
України закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Зокрема, власник має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Таким чином суд вважає, що вимога
позивача про визнання відповідача
такими, що втратив право користування
житловим будинком, розташованим по
АДРЕСА_1 обґрунтована та підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383,
386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215,
218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
будинком, розташованим по АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Я.С. Стрілець