Справа № 392/1939/14-ц
Провадження № 2/392/712/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року Маловисківський
районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді
Березія Ю.А.,

при секретарі
Стець Т.М.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача адвоката
ОСОБА_2,

представників відповідача
Дідук А.А., Харитонова Є.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мала Виска справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» про
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з цим позовом, вимагаючи скасувати
наказ від 4.09.2014 року № 635 о/с про його
звільнення з виплатою допомоги в
розмірі середньомісячного заробітку
та компенсації за невикористану
частину щорічної відпустки, поновити
його на роботі майстром дільниці № 9
Державного підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» з 4
вересня 2014 року і стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу,
виходячи із середньомісячної
заробітної плати у розмірі 4592 гривни 25
копійок і моральної шкоди в сумі 10000
гривень, посилаючись на те, що його
загальний та безперервний стаж роботи
на підприємстві складає 28 років 11
місяців 24 дні. Позивач вважає
незаконним рішення роботодавця про
перевагу для залишення на роботі
працівника ОСОБА_5, як таке, що
суперечить вимогам ст. 42 КЗпП України.
Позивач стверджує, що він і ОСОБА_5
мають неповно вищу освіту, тобто рівну
кваліфікацію, але відповідач
безпідставно не бере до уваги більш
тривалий безперервний стаж роботи
позивача на даному підприємстві та
заслуги позивача перед підприємством.

В судовому засіданні позивач і
його представник підтримали
пред'явлений позов, посилаючись на
вищевикладені обставини.

Представники відповідача не
визнали пред'явлений позов,
посилаючись на те, що на Смолінській
шахті мала місце зміна в організації
виробництва та праці та скорочення
чисельності працівників. Позивач
ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом
генерального директора підприємства
від 28 травня 20014 року. На підприємстві
була створена тимчасова комісія з
визначення переважного права
залишення на роботі серед працівників
Смолінської шахти, професії яких з 5
вересня 2014 року були виключені з
штатного розпису. Відповідач вважає
помилковим твердження позивача проте,
що позивач має переваги для залишення
на роботі перед працівником ОСОБА_5, а
роботодавець не врахував заслуги
позивача перед підприємством.
Представники вважають, що при
звільненні позивача з роботи комісія
врахувала всі обставини трудової
діяльності працівників ОСОБА_1 і
ОСОБА_5, наявність у позивача
дисциплінарного стягнення та
небажання позивача на переведення на
іншу роботу в межах існуючих вакансій.

Дослідивши зібрані по справі
докази, суд дійшов до висновку про те,
що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що дійсно 4
вересня 2014 року наказом № 635 о/с
директора шахт Смолінської та
Новокостянтинівської Державного
підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат»
Косаренка В.А. позивач ОСОБА_1
звільнений з роботи майстра дільниці №
9 (механічних робіт) на підставі пункту 1
статті 40 КЗпП України у зв'язку зі
змінами в організації і праці (а.с. 25).

Факт наявності змін в організації
виробництва і праці на Смолінській
шахті підтверджується наказом від 28
травня 2014 року № 188 генерального
директора Державного підприємства
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат за підсумками виробничої та
господарської діяльності Смолінської
шахти в 2013 році, відповідно яким
знизились обсяги видобутку рядової
руди, зменшився обсяг прохідницьких та
бурових робіт, погашення порожнин
гідрозакладальними роботами в
порівнянні з попередніми роками, тому
на Смолінській шахті підприємства
проведена зміна в організації
виробництва та праці, що
супроводжується скороченням
чисельності і штату працівників з 5
вересня 2014 року (а.с. 45-51).

При звільненні з роботи позивача
ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 40
КЗпП України роботодавцем додержано
норми законодавства, що регулюють
вивільнення працівника: позивач
особисто ознайомлений з наказом про
скорочення чисельності працівників і
штату 2 липня 2014 року (а.с. 52, 60);
позивачеві запропонована інша робота
на підприємстві відповідно до існуючих
вакансій, від зайняття яких позивач
відмовився (а.с. 60); профспілковий
комітет надав згоду на звільнення
позивача з роботи (а.с. 62, 63).

Відповідно до додатку № 1 до
наказу від 28 травня 2014 року № 188 по
дільниці № 9 механічного забезпечення
підлягає вивільненню одна штатна
одиниця майстра ремонтно-механічної
майстерні (а.с. 49).

З показань свідків ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 в судовому засіданні та
відповідно до протоколу засідання
комісії з визначення переважного права
на залишення на роботі Смолінської
шахти ДП «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат»
вбачається, що на дільниці № 9 роботу
майстра ремонтно-механічної майстерні
виконували два працівника: позивач
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 64-67).

Аналізуючи матеріали роботи
комісії з визначення переважного права
на залишення на роботі Смолінської
шахти ДП «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» суд
дійшов до висновку про те, що дійсно
працівник ОСОБА_5 має переважне право
на залишення на роботі перед
працівником ОСОБА_1.

Так, відповідно до частини 1
статті 42 КЗпП України при скороченні
чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Матеріалами справи
підтверджується, що дійсно працівник
ОСОБА_5 має більш високу кваліфікацію і
продуктивність праці, ніж позивач
ОСОБА_1.

З порівняльної таблиці даних
трудової діяльності вбачається, що
працівник ОСОБА_5 має більший стаж
роботи майстром на 3 роки 7 місяців
більше , ніж позивач ОСОБА_1.

На період чергової відпустки
старшого майстра дільниці № 9 Разіна
В.М. в період з 2009 - 2014 років працівник
ОСОБА_5 призначався виконуючим
обов'язки старшого майстра дільниці,
тобто цей працівник постійно з 2009 року
тимчасового виконував обов'язки більш
кваліфікованого працівника, що
підтверджується копіями наказів
керівника підприємства.

Крім того, на момент вирішення
питання з визначення переважного права
на залишення на роботі, працівник Лукаш
мав дисциплінарне стягнення за
порушення трудової дисципліну.

Тому, суд вважає помилковим
твердження позивача про те, що він має
таку ж кваліфікацією і продуктивністю
праці, як і працівник ОСОБА_5.

Для скасування наказу від 4
вересня 2014 року № 635 о/с та поновлення
позивача ОСОБА_1 на роботі суд не має
законних підстав.

Враховуючи на відсутність
підстав для поновлення звільненого
працівника на роботі, суд не вбачає
підстав для стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
моральної шкоди та компенсацій.

Керуючись ч. 1 ст. 42 КЗпП України,
ст.ст. 213-215 ЦПК України,

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні
позову до Державного підприємства
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається
протягом 10 днів від дня отримання копії
рішення.

Головуючий

суддя