Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4827/14-ц
Провадження №: 2/332/1401/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 р.
м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у
складі:

головуючого судді:
Яцуна О.С.

при секретарі:
Вінник Л.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Запоріжвогнетрив», третя особа -
Житлово-експлуатаційний участок ПАТ
«Запоріжвогнетрив», про вселення -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 у вересні 2014 року
звернулася до суду з позовом до ПАТ
«Запоріжвогнетрив» про вселення. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилалася на те, що з 24.01.2004
року вона була зареєстрована та
проживала за адресою: АДРЕСА_1. З 14.06.2011
року по 22.07.2014 року позивач відбувала
покарання в Павлоградській ВК № 142
Дніпропетровської області. Після
звільнення з місць позбавлення волі
позивач прибула до місця свого
мешкання, однак нею було виявлено, що
кімната зачинена та на дверях змінено
замок. Відповідач відмовляється
вселити її у спірну кімнату,
посилаючись на відсутність судового
рішення. На даний час позивач тимчасово
проживає у своїх рідних, однак
зареєстрована у спірній кімнаті,
іншого житла не має.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримала на підставах,
викладених у позовній заяві, також
пояснила, що з 2002 року по 2004 рік
працювала на ПАТ «Запоріжвогнетрив» на
посаді машиніста парових мельниць. У
спірній кімнаті вона не проживає з
жовтня 2004 року по даний час. З 2005 року по
2011 рік вона проживала у матері та
чоловіка, а з 2011 року по липень 2014 року
відбувала покарання у місцях
позбавлення волі, звідки звільнилася
22.07.2014 року. На даний час має намір
проживати у спірній кімнаті, так як
іншого житла немає.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала та пояснила, що ордер
для вселення в спірне житлове
приміщення у гуртожитку позивачу не
видавався, оплата за проживання у
кімнаті АДРЕСА_1 здійснювалася на
підставі відкритого на ім'я позивача
особового рахунку НОМЕР_1 у період з
травня 2002 року по вересень 2004 року.
Також зазначила, що на даний час в
кімнаті АДРЕСА_1 мешкає сім'я
колишнього робітника ШЦ ПАТ
«Запоріжвогнетрив» ОСОБА_2

Представник третьої особи до суду не
з'явився, причин неявки суду не
повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши і дослідивши письмові
матеріали справи, аналізуючи і
оцінюючи надані докази, приходить до
висновку, що позов є обґрунтованим та
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із довідки, виданої
11.09.2014 року Житлово-експлуатаційним
участком ПАТ «Запоріжвогнетрив»,
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 з 24.01.2004 року.

Згідно до довідки про звільнення
серії ДНП № 28140, ОСОБА_1 відбувала
покарання в установах Державної
кримінально-виконавчої служби з 14.06.2011
року по 22.07.2014 року.

31.07.2014 року позивач зверталася до
начальника Житлово-експлуатаційного
участка ПАТ «Запоріжвогнетрив» із
заявою стосовно відкриття особового
рахунку та вселення до кімнати АДРЕСА_1
(а.с.13).

Листом від 05.09.2014 року позивачу
було повідомлено, що відкриття
особового рахунку проводиться після
вселення. Так як позивач не проживає у
гуртожитку із 2004 року, вселення можливе
тільки в судовому порядку.

Як вбачається із висновку за
результатами перевірки матеріалів ЖЕУ
№ 5988, позивач зверталася до
Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області з приводу
перешкоджання її вселенню до спірної
кімнати.

Як видно із матеріалів справи, у
2012 році ПАТ «Запоріжвогнетрив»
звертався до суду із позовом про
визнання позивача такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1.
Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 18.06.2012 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 22.10.2012 року, у
задоволенні позову ПАТ
«Запоріжвогнетрив» до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
що діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, відмовлено.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Частиною четвертою статті
61 ЦПК України передбачено, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України та з
урахуванням подібності за змістом
правовідносин щодо користування жилою
площею у гуртожитку з
правовідносинами, що регулюються
загальними правилами ст. ст. 71, 72 ЖК
України щодо відсутності осіб, які
мають право користування жилим
приміщенням державного або
громадського житлового фонду,
положення цих правил про збереження за
відсутньою особою права на жиле
приміщення слід застосовувати і в разі
тимчасової відсутності у гуртожитку
особи, якій у ньому надавалася жила
площа (за відсутності підстав для
виселення).

Відповідно до ст. 71 ЖК України, жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім'ї понад шість місяців у випадках
взяття під варту або засудження до
арешту, обмеження волі, позбавлення
волі на певний строк чи довічне
позбавлення волі - протягом усього
часу перебування під вартою або
відбування покарання, якщо в цьому
будинку, квартирі (їх частині)
залишилися проживати інші члени сім'ї.
Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не
залишилися проживати інші члени сім'ї
наймача, це житло може бути надано за
договором оренди (найму) у
встановленому законом порядку іншому
громадянину до звільнення таких осіб
з-під варти або до відбуття ними
покарання.

Згідно ст. ст. 6, 127 ЖК України жилі
будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного
проживання громадян, а також для
використання у встановленому порядку
як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Гуртожитки можуть
використовуватись для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання.

Згідно зі ст.ст. 29, 310 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. Фізична особа
може мати кілька місць проживання, а
також має право на вільний вибір місця
проживання та його зміну, крім
випадків, встановлених законом.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК
України передбачають, що кожен має
право на житло і ніхто не може бути
обмежений у праві користуванням інакше
ніж з підстав і в порядку визначеним
законом. Право на повагу до житла
гарантує і ст. 8 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод.

Із довідки про склад сім'ї вбачається,
що в спірному жилому приміщенні ОСОБА_1
зареєстрована з 24.01.2004 року разом із
сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Так як відповідач є зареєстрованою у
встановленому порядку у спірній
кімнаті, то слід виходити з того, що
вона на законних підставах
користується жилим приміщенням і
відповідно до зазначених правових норм
має обґрунтовану презумпцію своїх
прав.

Посилання представника відповідача на
незаконність вселення позивача у
кімнату АДРЕСА_1 є безпідставними, так
як це не є предметом розгляду у даній
справі, а також ним не надано доказів
про звернення ПАТ «Запоріжвогнетрив»
до суду з вимогами, пов'язаними з
відсутністю у позивача правових
підстав набуття права користування
спірним житлом.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.47 Конституції України, ст. 9, 71 ЖК
України, ст.ст. 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в кімнату АДРЕСА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Запоріжвогнетрив» на
користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Заводський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня його
проголошення.

Суддя
О.С. Яцун