Справа №592/7157/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Князєв В. Б.Номер
провадження 22-ц/788/1853/14 Суддя-доповідач -
Семеній Лідія. Іванівна. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року

м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Семеній Л. І.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 05 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе»

про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 05 вересня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3 6750 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «СМНВО ім.
Фрунзе», посилаючись на незаконність
та необґрунтованість рішення,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову в
повному обсязі.

Зазначає, що суд стягнув з підприємства
моральну шкоду за відсутності вини
відповідача в захворюваннях позивача,
права якого на безпечні та нешкідливі
умови праці не порушені. Позивач не
довів належними та допустимими
доказами спричинення йому моральної
шкоди, стягнута сума моральної шкоди є
необґрунтованою, надмірно завищеною.

Сторони належним чином повідомлені про
час та місце розгляду справи, але в
судове засідання не з'явилися.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що з 25.01.1972 року по 20.12.2013
року позивач працював котельником в
ПАТ «СМНВО ім. Фрунзе», був звільнений з
роботи за власним бажанням у зв'язку з
досягненням пенсійного віку (а.с. 6-8).

30.06.1976 року при виконанні трудових
обов'язків з позивачем стався нещасний
випадок, 01.07.1976 року складено акт про
нещасний випадок на виробництві №126.
Відповідно до довідки Зарічної МСЕК м.
Суми від 25.04.2000 року про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності, ступінь втрати
працездатності склала 20% (а.с. 9, 10).

Також в результаті роботи ОСОБА_3
отримав професійне захворювання
згідно з встановленим діагнозом,
згідно з актом розслідування
хронічного професійного захворювання
№ 62 від 29.11.2013 року, а саме: хронічне
обструктивне захворювання легень
пилової етіології II ст. в фазі
нестійкої ремісії, Емфізема легень II
ст., Легенева недостатність II ст.
Захворювання професійне. Хронічна
рецидивуюча попереково-крижова
радикулопатія з лівостороннім
корінцевим синдромом Ь5-81, деформуючий
спондильоз попереково-крижового
відділу, спондилоартроз в сегменті Ь5-81,
функціональна нестабільність на рівні
Ь4-Ь5, зі стійким м'язово-тонічним і
алгічним синдромами з порушенням
статико-кінетичної функції хребта і
н/кінцівок. Захворювання професійне
від тривалої дії фізичного
перенапруженням і локальної вібрації.
Хронічна двостороння сенсоневральна
приглухуватість зі значним ступенем
зниження слуху 4 ст. Захворювання
професійне від тривалої дії
виробничого шуму. Ампутаційна культя 4
пальця на рівні основної нігтьової
фаланги, 5 пальця на рівні дистального
міжфалангового суглоба лівої кисті.
Посттравматична контактура
міжфалангового суглоба 3, 4, 5 пальців
лівої кисті (Основний діагноз).
Гіпертонічна хвороба II ст. СН І ст. ДЕП II
ст. (гіпертонічна+посттравматична) з
ХНМК переважно в вертебро-базилярному
басейні з вестибуло-атактичним і
антено-невротичним синдромами
(Супутній діагноз) (а.с. 11).

Позивачу згідно з довідкою до Акта
огляду МСЕК від 22.01.2014 року встановлено
шістдесят відсотків втрати
професійної працездатності (первинно 45
% - профзахворювання, 20 % - виробнича
травма) та третю групу інвалідності
безтерміново (а.с. 12).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що в зв'язку із
отриманням за час роботи на
підприємстві професійних захворювань,
позивач втратив професійну
працездатність на 45%, став інвалідом
третьої групи, в результаті чого
переносить моральні страждання, тому
обґрунтовано поклав обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди на
роботодавця, що відповідає вимогам
ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів, погоджуючись з
рішенням суду першої інстанції, вважає,
що розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначено судом з
урахуванням всіх обставин та вимог
закону, з дотриманням вимог розумності
та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Ст.237-1 КЗпП України передбачається
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом
працівникові моральної шкоди.
Відшкодування такої шкоди провадиться
тоді, коли порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань, або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (зі змінами,
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 2001
року), відповідно до ст.237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Доводи апеляційної скарги щодо
недоведеності позивачем факту
спричинення моральної шкоди є
необґрунтованими, оскільки у даному
випадку факт спричинення моральної
шкоди встановлений судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що
професійні захворювання у позивача
виникли в зв'язку з неефективним
використанням ним засобів
індивідуального захисту та
недосконалістю технологій, що у
виникненні професійного захворювання
є вина самого позивача, висновків суду
не спростовують, оскільки не
спростовують факту наявності вини
роботодавця в неналежному
забезпеченні безпечних та нешкідливих
умов праці та не є підставою для
позбавлення позивача права на
отримання відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 05 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -