справа №
провадження № 2/521/6928/14
Рішення

ІмЕНЕм України

23 грудня 2014 року

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

Головуючого судді Михайлюк О.А.,

при секретарі Стариш О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ДП «Іллічівський морський
торгівельний порт» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяних дорожньо-транспортною
пригодою, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд до ДП
«Іллічівський морський торгівельний
порт» про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяних
дорожньо-транспортною пригодою, та
уточнивши позовні вимоги просить суд
стягнути з відповідача на його користь
1 439,90 гривень в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди; 2000,00 гривень в
рахунок відшкодування моральної шкоди;
600,00 гривень в рахунок відшкодування
вартості експертного дослідження; 3000,00
гривень в рахунок оплати юридичних
послуг, посилаючись на те, що 17.06.2014 року
о 10:20 годин водій ОСОБА_2, виконуючи
трудові обов'язки керував автомобілем
«Фольксваген» д/н НОМЕР_1, який належить
на праві власності відповідачу,
рухаючись по вулиці Дорога на аеропорт
у місті Одесі, виконуючи поворот
ліворуч на вулицю Центральний
аеропорт, не надав дорогу автомобілю
«Хонда» д/н НОМЕР_2, який належить на
праві власності ОСОБА_3, під керуванням
водія ОСОБА_1, який рухався в прямому
зустрічному напрямку, внаслідок чого
допустив з ним зіткнення, від чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Цивільна правова відповідальність
відповідача, як власника автомобіля
«Фольксваген» д/н НОМЕР_1, застрахована
в ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», відповідно поліса
№ АІ/0665754.

У зв'язку з тим, що до наступного часу
відповідач, як власник джерела
підвищеної небезпеки, добровільно не
відшкодував позивачу різницю між сумою
заподіяної матеріальної шкоди та сумою
страхового відшкодування, а також
пов'язану з цим моральну шкоду, він
змушений звернутись з цим позовом до
суду.

Представник позивача, будучи належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, надав суду заяву в
якій підтримав позовні вимоги, просить
суд задовольнити їх в повному обсязі,
справу розглянути в його відсутність.

Представник відповідача, будучи
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, надав суду заяву
в якій позовні вимоги визнав частково,
заперечував проти задоволення
позовниз вимог в частині стгненя
моральної шкоди та витрат на юридичну
допомогу, посилаючись на їх
необґрунтованість, справу просить
розглянути в його відсутність.

Третя особа ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, надав суду заяву в
якій задоволення позовних вимог
покладає на розсуд суду, справу просить
розглянути в його відсутність.

Треті особи ОСОБА_3 та ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи в
порядку письмового провадж-ення,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що
17.06.2014 року о 10:20 годин водій ОСОБА_2,
виконуючи трудові обов'язки, керував
автомобілем «Фольксваген» д/н НОМЕР_1,
який належить на праві власності ДП
«Іллічівський морський торгівельний
порт», рухаючись по вулиці Дорога на
аеропорт у місті Одесі, виконуючи
поворот ліворуч на вулицю Центральний
аеропорт, не надав дорогу автомобілю
«Хонда» д/н НОМЕР_2, який належить на
праві власності ОСОБА_3, під керуванням
водія ОСОБА_1, який рухався в прямому
зустрічному напрямку, внаслідок чого
допустив з ним зіткнення, від чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Постановою Овідіопольського районного
суду Одеської Оюласті від 29.07.2014 року,
ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні ДТП, за
що ст. 124 КпАП України передбачена
адміністративна відповідальність.

З викладеного, суд робить висновок, що
ДТП яка відбулась 17.06.2014 року сталась з
вини водія ОСОБА_2, який перебував у
трудових відносинах з ДП «Іллічівський
морський торгівельний порт».

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

У зв'язку з тим фактом, що відповідна
ДТП відбулась 26 листопада 2003 року, але
фактично право на відшкодування
заподіяної шкоди виникло у позивача
після розгляду судом справи про
адміністративне правопорушення, а саме
24 січня 2004 року, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду 25 лютого 2004 року, суд
переконаний в обґрунтованості
керуватись положеннями Цивільного
кодексу України в редакції від 01 січня
2004 року.

Як зазначає ст. 1166 ч. 1 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ч. ч. 1, 2 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням, зокрема,
транспортних засобів, механізмів та
обладнання. При цьому, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням
обставин справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ того ж роду і такої
ж якості, полагодити пошкоджену річ
тощо) або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно ст. 1172 ч. 1 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Згідно звіту № 339-06-14 від 23.06.2014 року
вартість матеріальної шкоди
спричиненої володільцю автомобіля
«Хонда» д/н НОМЕР_2 складає 50 439,90
гривень, вартість проведення
експертного дослідження складає 600,00
гривень.

Цивільна правова відповідальність
відповідача, як власника автомобіля
«Фольксваген» д/н НОМЕР_1, застрахована
в ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», відповідно поліса
№ АІ/0665754, на суму 49 000,00 гривень (за
винятком франшизи).

Тобто, розмір матеріальної шкоди, що
перевищує суму страхового
відшкодування, складає 1 439,90 гривень.

Відповідно до п. 13 Постанови пленуму
ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», враховуючи, що
відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК
положення щодо захисту права власності
поширюються також на осіб, які хоч і не
є власниками, але володіють майном на
праві господарського відання,
оперативного управління або на іншій
підставі, передбаченій законом чи
договором (речове право), такі особи
також мають право вимагати
відшкодування шкоди, завданої цьому
майну. До таких осіб належить і особа,
яка керувала транспортним засобом без
доручення, але на підставі документів,
визначених пунктом 2.1 Правил
дорожнього руху України (посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб).

За таких обставин суд вважає можливим,
стягнути з ДП «Іллічівський морський
торгівельний порт» на користь ОСОБА_1 1
439,90 гривень в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та 600,00 гривень в
рахунок відшкодування вартості
експертного дослідження.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати, до яких відповідно ст. 84
ЦПК України відносяться витрати на
правову допомогу.

Згідно акту здачі-приймання наданих
послуг (правової допомоги) за Договором
№ 63/08/2014 від 29.08.2014 року, загальна
вартість наданої МП «Універсал-ЛТД»
ТОВ ОСОБА_1 правової допомоги складає
3000,00 гривень, які підлягають стягненню
з ДП «Іллічівський морський
торгівельний порт».

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ДП «Іллічівський
морський торгівельний порт» про
відшкодування моральної шкоди в сумі
2000,00 гривень, суд виходить з наступного.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд приходить до висновку, що
позивачем не доведено за яких обставин
чи якими діями (бездіяльністю) саме ДП
«Іллічівський морський торгівельний
порт» йому заподіяні моральні чи
фізичні страждання або втрати
немайнового характеру, та в чому саме
вони виразились.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 10,
58, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з з ДП «Іллічівський морський
торгівельний порт» на користь ОСОБА_1 1
439,90 гривень в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди; 600,00 гривень в
рахунок відшкодування вартості
експертного дослідження; 3000,00 гривень в
рахунок відшкодування витрат на
правову допомогу; 243,60 гривень в рахунок
сплаченого судового збору; а всього 5283
гривень 50 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк