Провадження № 2/127/6621/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

26 грудня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі:
головуючого-судді Прокопчук А.В.,

при
секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю прокурора
Вітковської О.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника Служби у справах дітей
Вінницької міської ради

- Бойко М.П.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який
діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3, до ОСОБА_4, за участю Служби у
справах дітей Вінницької міської ради,
прокуратури м. Вінниці, про визначення
місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1, який діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3,
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, за
участю Служби у справах дітей
Вінницької міської ради, прокуратури м.
Вінниці, про визначення місця
проживання дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з
27.02.1999 року по 18.11.2002 року позивач
перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем, який було розірвано
відділом ДРАЦС реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції у Вінницькій області. Після
чого сторони почали проживати окремо.

Від шлюбу сторони мають двох дітей:
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після
розірвання шлюбу проживав разом із
відповідачем.

ОСОБА_1 зазначає, що на даний час він не
дійшов згоди з відповідачем щодо місця
проживання їх спільного сина. Зараз син
проживає разом із ОСОБА_4, яка виховує
його самостійно.

На даний час донькі 15 років, тому вона
самостійно обрала місце свого
проживання разом із відповідачем.
Однак син ще не досяг десяти років, в
результаті чого не може приймати
участь у визначенні свого місця
проживання. На думку позивача,
відповідач не може дати дитині належне
виховання та розвитк, матеріально
забезпечити та створити нормальні
безпечні умови проживання дитини. Тому,
він звернувся до суду з даним позовом
та просить визначити місце проживання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із ним.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві. Просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Також суду повідомив, що з
жовтня 2014 року син проживає разом з ним,
оскільки відповідач віддала його на
тимчасове проживання.

Представник Служби у справах дітей
Вінницької міської ради - Бойко М.П. в
судовому засіданні не заперечила щодо
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_3 разом із позивачем
ОСОБА_1

Прокурор в судовому засіданні не
заперечила щодо визначення місця
проживання малолітнього ОСОБА_3 разом
із позивачем ОСОБА_1

Відповідач в судове засідання не
з'явилася з невідомих причин, хоча про
дату, час та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином. За таких
обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК
України суд ухвалив заочне рішення у її
відсутність, на підставі наявних в
справі доказів, оскільки позивач не
заперечив проти такого порядку
вирішення спору.

Вислухавши пояснення позивача,
прокурора, представника Служби у
справах дітей Вінницької міської ради -
Бойко М.П., дослідивши матеріали справи
та оцінивши докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4
є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що
свідчить свідоцтво про народження
серії НОМЕР_1, видане 20.07.1999 року (а.с. 12).

Також з свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2, виданого 21.11.2007 року відділом
РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької
області, суд вбачає, що батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 13).

Згідно повторного свідоцтва про
розірвання шлюбу сурії НОМЕР_3,
виданого відділом ДРАЦС реєстраційної
служби Вінницького міського
управління юстиції у Вінницькій
області 31.07.2014 року, судом встановлено,
що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано
18.11.20002 року, про що складено
відповідний актовий запис № 1520 (а.с.4).

З характеристики, виданої ТОВ
"Телерадіокомпанією "Еверест", суд
вбачає, що ОСОБА_1 працює в ТОВ
"Телерадіокомпанії "Еверест" на посаді
відео оператора 1-ої категорії з 16.09.2010
року по теперішній час, має високий
рівень знань в галузі телебачення, до
виконання службових обов'язків ставить
відповідально, ініціативний, трудову
дисципліну не порушує. За час роботи
зарекомендував себе як відповідальний,
грамотний, працьовитий та
дисциплінований співробітник (а.с.7).

Відповідно до довідки № 2060 від 27.02.2014
року МКП "ЖЕК №12", судом встановлено, що
ОСОБА_1 проживає в приватизованій
квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно довідки №17 від 25.02.2014 року
Дошкільного навчального закладу №74 м.
Вінниці, суд вбачає, що ОСОБА_3, 2007 року
народження дійсно відвідує дошкільний
навчальний заклад №74 м. Вінниці, група
№2 (а.с. 11).

З наданих позивачем копій квитанцій,
суд вбачає що ним сплачувались
відповідачу аліменти на утримання
дітей (а.с.14).

Згідно висновку органу опіки та
піклування Вінницької міської ради від
25.12.2014 року визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із
батьком ОСОБА_1 важається доцільним
(а.с. 97-98).

Відповідно до ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України
жінка та чоловік мають рівні права і
обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі
та сім'ї. Дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав,
установлених Конституцією України,
Конвенцією про права дитини, іншими
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Регулювання
сімейних відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї. Сімейні відносини
регулюються на засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

Кожна дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
заміняють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України (ст. 8 Закону України
"Про охорону дитинства").

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою.

Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини. Ухилення батьків від
виконання батьківських обов'язків є
підставою для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини. Батьки
мають право укласти договір щодо
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків тим з них, хто
проживає окремо від дитини.

Згідно ч.1 ст. 160 СК України, місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 161 СК України,
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає. Фізична
особа може мати кілька місць
проживання.

Відповідно до Декларації прав дитини,
прийнятій Генеральною Асамблеєю 20
листопада 1959 року, яка знайшла своє
відображення і в Конвенції ООН про
права дітей від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною Постановою
Верховної Ради України від 27 лютого 1991
року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її
фізичної і розумової незрілості,
потребує спеціальної охорони і
піклування, включаючи належний
правовий захист як до, так і після
народження. Дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, зростати під
піклуванням і відповідальністю своїх
батьків і у всякому випадку в атмосфері
любові і морального та матеріального
забезпечення.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Як вбачається з пояснень представника
Служби у справах дітей Вінницької
міської ради в судовому засіданні, під
час співбесіди з ОСОБА_3, малолітній
син, якому на момент розгляду справи
виповнилось 7 років висловив бажання
проживати разом з батьком - позивачем
по справі.

З огляду на наведене, та, враховуючи, що
позивач підтримав позовні вимоги,
думку представника Служби у справах
дітей Вінницької міської ради,
прокурора, суд вважає за доцільне
визначити місце проживання
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
із батьком ОСОБА_1.

А тому, суд вважає, що є всі підстави для
ухвалення рішення про задоволення
позову, оскільки вимоги позивача є
законними, достатньо вмотивованими і
ґрунтуються на наявних у справах
доказах та є такими, що не суперечать
інтересам неповнолітньої дитини.

Однак, суд вважає за можливе зазначити,
що сторонам рекомендовано попереджати
один одного про свої дії щодо
неповнолітніх дітей та узгоджувати їх
з урахуванням режиму дня, стану
здоров'я та інтересів останніх.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 7, 19, 141, 150, 151, 153, 155, 157, 160, 161 СК
України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 8, 14, 18
Закону України "Про охорону дитинства",
ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, який діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_4, за
участю Служби у справах дітей
Вінницької міської ради, прокуратури м.
Вінниці, про визначення місця
проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Позивачем рішення може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: