АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2503/14
інстанції Марківський О.В.
Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

2014 року жовтня місяця « 27» дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Цуканової
І.В.Суддів:Склярської І.В., Капітан
І.А.при секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» на рішення
Новотроїцького районного суду
Херсонської області від « 07» липня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014р. публічне акціонерне
товариство « Акцент-Банк»
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5
про стягнення кредитної
заборгованості в сумі 2310028,17 грн. за
кредитним договором, укладеним 16.08.2007р.
між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приват Банк». При
цьому позивач посилався, що ОСОБА_6
зобов'язань за кредитним договором не
виконує, через що станом на 26.03.2014р.
виникла заборгованість в сумі 218339,15
доларів США, що еквівалентно 2310028,17 грн.,
яка складається із заборгованості за
кредитом, процентів, комісії, пені та
штрафу. Відповідач є поручителем за
виконання зобов'язань ОСОБА_6 за
договором поруки від 16.08.2007р. Своє право
вимоги позивач обґрунтовує договором
факторингу №1, укладеним 01.11.2007р. з ПАТ
КБ «Приват Банк», за яким до нього,
позивача, перейшло право вимоги до
ОСОБА_5

Рішенням Новотроїцького районного
суду Херсонської області від 07.07.2014р. в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Акцента-Банк» просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове, яким позов
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм процесуального та
матеріального права, недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

В письмових запереченнях відповідач
доводи апеляційної скарги не визнав,
просив рішення суду залишити без змін,
як ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, відповідача,
представників сторін, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 16.08.2007р. між
ПриватБанком і ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, за яким остання
отримала кредит у вигляді
непоновлювальної кредитної лінії у
розмірі 37093,08 доларів США: на придбання
квартири в сумі 30280 доларів США, а також
6813,08 доларів США на сплату страхових
платежів на строк до 13.08.2027р. /а.с. 12-15/.

16.08.2007р. між вказаними особами укладено
також договір іпотеки, за яким квартира
АДРЕСА_1 передана в іпотеку Банку.

В цей же день між Приват Банком і ОСОБА_5
укладено договір поруки, за яким
останній зобов'язався відповідати за
виконання ОСОБА_6 зобов'язань за
кредитним договором /а.с. 18/.

01.11.2007р. між Приват Банком і ЗАТ
«Акцент-Банк» укладено договір
факторингу №1, за яким останньому
відступлені права вимоги до боржників
за кредитними договорами, в т.ч. до
ОСОБА_6

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 15.03.2013р. у справі за позовом
ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_6 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення з квартири звернуто
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1 шляхом її продажу на підставі
ціни, встановленої за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності, на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна для
даної місцевості на день продажу, але
не нижчою ніж 1192147 грн., з укладенням від
імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з такою
особою-покупцем з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також надання ПАТ КБ «Приват Банк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. Виселено ОСОБА_6 з вказаної
квартири та знято її з реєстрації.

На підставі вказаного рішення суду
ОСОБА_6 добровільно виселилася з
вказаної квартири, про що складено акт
за участю ПАТ КБ «Приват Банк» 25.05.2013р.
/а.с. 118/.

Оскільки ОСОБА_6 не виконувала належних
чином обов'язків за кредитним
договором, розмір заборгованості за
розрахунком позивача станом на 26.03.2014р.
складає 218339,15 доларів США, що
еквівалентно 2310028,17 грн.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні
позову, суд виходив з того, що оскільки
останній платіж здійснено ОСОБА_6
21.12.2009р., то звернувшись до суду 07.05.2014р.,
позивач пропустив встановлений ч.1 ст.257
ЦК України загальний строк позовної
давності - 3 роки. При цьому суд
посилався на п.31 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року,
яким передбачено, що враховуючи
положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів» від 12.05.1991
року, у спорах щодо споживчого
кредитування, кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Колегія суддів погоджується в цілому з
прийнятим судом першої інстанції
рішенням про відмову в задоволенні
позову, однак вважає, що мотиви, з яких
позивачу слід відмовити у задоволенні
позову, є іншими ніж ті, що наведені
судом в мотивувальній частині рішення
з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором
факторингу одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Як зазначено в договорі факторингу від
01.11.2007р. в п.3, Клієнт здійснює також
відступлення прав вимоги за
договорами, які забезпечують виконання
зобов'язань Боржника перед Клієнтом
(застави, поруки, відступлення права
вимоги страхування та ін. ), перелік
яких зазначено у додатку №1 до цього
договору.

В наданому позивачем витягу з додатку
№1 до договору факторингу №1 від
01.11.2007р. відсутній договір поруки,
укладений між Приват Банком і ОСОБА_5
від 16.08.2007р. Як пояснив представник
позивача при розгляді справи
апеляційним судом, в додатку №1
вказаний договір поруки не зазначено.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Оскільки позивач не отримав за
договором факторингу, укладеним з
Приват Банком, права вимоги до ОСОБА_5,
як поручителя за виконання зобов'язань
ОСОБА_6 за кредитним договором, то
невиконання відповідачем своїх
обов'язків за договором поруки не
порушує прав ПАТ «Акцент-Банк».

За таких обставин позовні вимоги ПАТ
«Акцент-Банк» є незаконними,
необґрунтованими і не підлягаючими
задоволенню.

Оскільки недоведеність позовних вимог
є самостійною підставою для відмови у
позові, то суд у рішенні має зазначити
про відмову у позові саме за
безпідставністю вимог, як це зазначено
в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду
України №14 від 18.12.2009р. «Про судове
рішення у цивільній справі», тому
відмова суду в задоволенні позову за
пропуском строку позовної давності є
неправомірною.

Крім того, судом не враховано, що
редакція п.31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012р. змінена постановою
№7 від 07.02.2014р.

Суд першої інстанції, розглядаючи дану
справу та відмовляючи у задоволенні
позову за пропуском строку позовної
давності, не звернув уваги на
вищевикладене та фактично ухилився від
правової оцінки вказаних обставин, які
мають істотне значення для справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
допущені судом першої інстанції
помилки у застосуванні норм
матеріального права не призвели до
неправильного вирішення спору по суті
заявлених вимог, у зв'язку з чим не є
підставами для скасування прийнятого у
даній справі судового рішення, а
обумовлюють лише відмову у задоволенні
позову з підстав, викладених у даній
ухвалі.

З врахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи апеляційної скарги
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами та не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини. За таких обставин
колегія судів не знаходить законних
підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, п. 1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду
Херсонської області від 07 липня 2014 року
залишити без змін, виключити з його
мотивувальної частини посилання на
пропуск строку позовної давності,
вважати, що в задоволенні позову
відмовлено за безпідставністю вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 06 листопада 2014
року

Ухвала набрала законної сили 27 жовтня
2014 року

Суддя:
І.В. Цуканова

Секретар судового засідання:
О.О.Благовещенська