Яготинський районний суд
Справа №
Провадження № 2/382/478/14
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2014 р.
Яготинський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Яготин справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
коштів,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів, в
котрій зазначено, що ОСОБА_4, маючи
намір придбати житлові будинки в місті
Яготин Київської області для своїх
родичів, ним було здійснено пошук
відповідного житла. Знайшовши
необхідні будинки, досягнувши згоди з
власником щодо всіх істотних умов
правочину (ціна, порядок розрахунку,
період звільнення будинків та інше) між
ним та власником будинку було
досягнуто домовленостей про придбання
належного ОСОБА_6 майна. З метою
забезпечення виконання взятих на себе
зобов'язань 03.11.2010 року він в
присутності ОСОБА_5 передав ОСОБА_6
кошти в розмірі 20000 доларів США, що
становило в еквівалентному відношенні
225 000 гривень, про що ОСОБА_5, який діяв на
підставі нотаріально посвідченого
доручення від імені ОСОБА_6, в
присутності останнього власноручно
написав розписку про те, що ОСОБА_6
отримав від нього кошти в розмірі 20000
доларів США, за належні йому два
житлових будинки, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. З
урахуванням часу котрий був необхідний
ОСОБА_6, на підготовку всієї технічної
документації: довідок, висновків,
витягів та інш., для укладання та
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу була встановлена
кінцева дата укладання договору - з
03.07.2011 року по 10.07.14 року. Також було
досягнуто домовленості про те, що
договір буде посвідчуватися в
державній нотаріальній конторі за
місцезнаходженням майна, яка
знаходиться за адресою: 07700 м. Яготин,
вул. Незалежності, 116. Прибувши в
узгоджений день, місце та час до
нотаріальної контори для підписання
договору, він дізнався, що відповідачі
не прибули, на телефонні дзвінки не
відповідають, про поважність причин
неприбуття його не повідомили. Вважає,
що дії відповідачів незаконні,
спрямовані на навмисне порушення його
права та позбавлення його коштів та
житлових будинків. Згідно ст.509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Положення статті 541 ЦК
України встановлює, що солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання.
Статтею 543 ЦК України встановлено, що у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Згідно ч.2 ст.570
ЦК України якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом. Як вбачається зі
ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Положення ст.612
ЦК України закріплює, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Своїми неправомірними діями,
які виразилися в ухилянні від
укладення договору купівлі-продажу та
повернення коштів відповідачі
спричинили йому значну моральну шкоду,
та неповернення коштів ставить його в
скрутне матеріальне становище,
викликає у нього негативні емоції.
Моральна шкода, яка йому заподіяна
неправомірними діями відповідачів
полягає також у душевному болю та
хвилюваннях. Згідно ч.І ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Відповідно до п. 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року (із змінами, внесеними
згідно з Постановами Пленуму
Верховного суду N 5 від 25.05.2001 N 1 від
27.02.2009) "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. З урахуванням вказаних
обставин, виходячи із принципів
розумності та справедливості вважає,
що у грошовому виразі сума моральної
шкоди для поновлення нормальних
життєвих умов становить 100 000 гривень.
Просив стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_5
солідарно, 225000 грн., а також 100000 грн.
моральної шкоди.

В судовому засіданні представник
позивача збільшив позовні вимоги та
просив стягнути з відповідачів
солідарно на його користь кошти у
розмірі 315 207 гривень 64 коп., тобто суму
авансу еквівалентну 20000 доларів США на
даний час за існуючим курсом долара та
моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_5
проти позову заперечував з наступних
підстав. Він діяв за дорученням від
імені ОСОБА_6 та передав тому отримані
від ОСОБА_4 кошти. ОСОБА_6 без будь- яких
причин відкликав доручення і
зобов"язання не виконано з його вини.

Відповідач ОСОБА_6 та його
представник позов не визнали,
пояснивши, що ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_7
та ОСОБА_8 два будинка у м.Яготин за 10000
доларів США. В одному на даний час
проживає сім"я продавців, іншим він
планував користуватись як дачею, так як
його син навчається у м. Києв. Останні
попросили його дати доручення на ім"я
ОСОБА_5 на продаж належних йому
будинків, оскільки їм потрібні були
кошти. Він погодився допомогти та надав
доручення, яке передав у руки ОСОБА_7, з
умовою, що ОСОБА_5 сплатить за будинки
100000 доларів США. Проте, ОСОБА_5 передав
останній лише 15000 доларів США, а ОСОБА_7
віддала ОСОБА_5 доручення. Так як йому
ніхто грошей не віддав, він відкликав
доручення.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, покази
свідків, дослідивши докази, суд вважає,
що позов підлягає до задоволення
частково.

Згідно ст. 1000 ЦК України за договором
доручення одна сторона (повірений)
зобов"язана вчинити від імені та за
рахунок другої сторони (довірителя)
певні юридичні дії, а в силу ст. 1003 ЦК
України у договорі доручення або у
виданій на підставі договору
довіреності мають бути чітко визначені
юридичні дії, які належить вчинити
повіреному, мають бути правомірними,
конкретними та здійсненими.

В силу ст.237 ЦК України представництвом
є правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов"язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.
Представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.238 ЦК України
представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє.

Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин
вчинений представником, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов"язки особи, яку він представляє.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 244 ЦК України
представництво, яке грунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю. Довіреність є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами. Довіреність на
вчинення правочину може бути надана
особою, яку представляють (довірителем)
безпосередньо третій стороні.

В силу ст. 249 ЦК України особа, яка
видала довіреність, за винятком
безвідкличної довіреності, може в будь
який час скасувати довіреність або
передоручення. Відмова від цього права
є нікчемною. Особа, яка видала
довіреність і згодом скасувала її,
повинна негайно повідомити про це
представника, а також відомих їй третіх
осіб, для представництва перед якими
була видана довіреність. Права та
обов"язки щодо третіх осіб, що виникли
внаслідок вчинення правочину
представником до того, як він довідався
або міг довідатись про скасування
довіреності, зберігають чинність для
особи, яка видала довіреність… Тобто
за змістом вказаної статті - у разі
скасування довіреності припиняється
лише правонаступництво за цією
довіреністюЮ одна цивільні права та
обов"язки довірителя у результаті
цього не створюються, не змінюються та
не припиняються.

Відповідно до ст.1006 ЦК України
повірений зобов"язаний: повідомити
довірителя на його вимогу всі
відомості про хід виконання його
доручення; після виконання доручення
або в разі припинення договору
доручення до його виконання негайно
повернути довірителеві довіреність,
строк якої закінчився, і надати звіт
про виконання доручення та виправдні
документи, якщо це вимагається за
умовами договору та характером
доручення; негайно передати
довірителеві все одержане у зв"язку з
виконанням доручення.

Згідно ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.635 ЦК України попереднім
є договір, сторони якого зобов"язуються
протягом певного строку укласти
договір у майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором. Законом може
бути встановлено обмеження щодо строку
(терміну), в який має бути укладений
основний договір на підставі
попереднього договору. Істотні умови
основного договору, що не встановлені
попереднім договором, погоджуються у
порядку, встановленому сторонами у
попередньому договорі, якщо такий
порядок не встановлений актами
цивільного законодавства. Попередній
договір укладається у формі,
встановленій для основного договору, а
якщо форма основного договору не
встановлена, - у письмовій формі.
Сторона, яка необгрунтовано ухиляється
від укладення договору, передбаченого
попередній договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.2 ст.570 ЦК України якщо не
буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов"язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно ч.І ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

З показів свідка ОСОБА_7, даних в
судовому засіданні вбачається, що вона
з чоловіком знайома з ОСОБА_6 з 2006-2007
року, та вони займались спільно
бізнесом. Приблизно у 2007 році ОСОБА_6
позичив їм 10000 доларів США. В рахунок
боргу вони відчужили йому один з
будинків, а інший вони переоформили на
нього безоплатно в забезпечення
зобов"язань. В одному з будинків вони
проживають із своєю сім"єю і на даний
час. Так як їй з чоловіком потрібні були
кошти, то вони попросили ОСОБА_6 видати
доручення на продаж будинку на ім"я
ОСОБА_5, який пообіцяв їм позичити 15000
доларів США. В подальшому ОСОБА_5
позичив їм 15000 доларів США під 6 % в
місяць. Гроші вони не повернули, а
ОСОБА_9 з невідомих для них причин
відкликав доручення. ОСОБА_5 був
знайомим її чоловіка. Розписка про
позику залишилась у останнього.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
дав покази аналогічні показам свідка
ОСОБА_7

З довіреностей від 29 жовтня 2010 року
(а.с.7-8) вбачається, що ОСОБА_6
уповноважує ОСОБА_5 продати належний
йому жилий будинок, що знаходиться в
АДРЕСА_1 та належний йому жилий будинок
з побутово-господарчими будівлями,
земельну ділянку, що знаходяться в
АДРЕСА_2 за ціну та на умовах, які будуть
визначатися ним самостійно а також
представляти його інтереси у
взаємовідносинах з усіма без винятку
установами та організаціями, з питань,
пов"язаних із укладенням та належним
оформленням договорів купівлі-продажу.

З розписки (а.с.74) вбачається, що
ОСОБА_5, що діє за дорученням від ОСОБА_10
отримав від ОСОБА_4 кошти в розмірі 20000
доларів США за житлові будинки та
земельні ділянки, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.
Зобов"язувався терміном до 3 липня 2011
року підготувати всю необхідну
технічну документацію для відчуження
вищевказаного майна та провести
відчуження даних об"єктів нерухомості
ОСОБА_4 В разі невиконання взятих на
себе зобов"язань, зобов"язується
сплатити моральну шкоду у розмірі 100 000
гривень.

В судовому засіданні встановлено, що
29 жовтня 2010 року ОСОБА_6 на підставі
нотаріально посвідчених довіреностей
уповноважив ОСОБА_5 продати належні
йому жилі будинки, земельну ділянку, що
знаходяться в АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, за
ціну та на умовах, які будуть
визначатися ним самостійно, виходячи
із розумної доцільності, а також
представляти його інтереси у
взаємовідносинах з усіма без винятку
установами та організаціями, з питань,
пов"язаних із укладенням та належним
оформленням договорів купівлі-продажу,
та надав ОСОБА_5 в тому числі права
одержувати та подавати необхідні
довідки та інші документи, підписати
договори купівлі- продажу, визначаючи
умови продажу на свій розсуд,
одержувати належні йому гроші,
виручені від продажу, скрізь за нього
розписуватись… 03.11.2010 року ОСОБА_4
передав ОСОБА_5, який діяв від імені
ОСОБА_6 кошти за належні останньому
будинки в розмірі 20000 (двадцять тисяч
дол.США), що на даний час за офіційним
курсом гривні до долару США становить
315207 грн 64 коп., про що ОСОБА_5 написав
відповідну розписку, де також
зобов"язався підготувати необхідну
технічну документацію для відчуження
будинків та провести їх відчуження на
користь ОСОБА_4 строком до 3 липня 2011
року. Проте, 4 травня 2011 року ОСОБА_6
відкликав довіреності, на підставі
котрих від його імені діяв ОСОБА_5. Дані
обставини в судовому засіданні визнані
сторонами та в силу ст. 61 ЦПК України не
потребують доведення. Отже, в зв"язку з
тим, що ОСОБА_5 отримав кошти від ОСОБА_4,
діючи від імені ОСОБА_6 на підставі
довіреностей, у останнього виникли
зобов"язання у зв"язку з не укладенням
основного договору купівлі- продажу по
поверненню отриманого його
представником авансового платежу.
Зазначені відповідачем ОСОБА_6
обставини про те, що повірений не
передав кошти, одержані у зв"язку з
виконанням доручення, не можуть бути
прийняти судом до уваги, так як ці
обставини не звільняють самого
довірителя від обов"язків перед
третіми особами, що виникли в процесі
виконання доручення повіреним.
Правовідносини, що виникають у зв"язку
з не передачею коштів у цих випадках
стосуються прав та обов"язків
повіреного і довірителя. Із змісту ст.
239 ЦК України слідує, що вчинення
правочину представником є підставою
виникнення відповідних правовідносин,
юридичним фактом, на якому грунтуються
договірні чи інші відносини, суб"єктом
яких виступає той, кого представляють,
та третя особа, з якою укладав правочин
представник. Враховуючи вищевикладене,
суд вважає, що вимоги позову в частині
стягнення на користь позивача суми
сплаченого ним авансу є доведеними та
підлягають до задоволення. Проте,
вказану суму необхідно стягнути з
ОСОБА_6 Вимоги в частині стягнення
моральної шкоди до задоволення не
підлягають з таких підстав. Так під час
отримання від ОСОБА_4 суми авансу за
будинки, ОСОБА_5 зобов"язався в разі
невиконання ним зобов"язань сплатити
ОСОБА_4 моральну шкоду, та таким чином
вийшов за межі наданих йому за
довіреністю повноважень. Разом з тим,
немає підстав стягнути суму моральної
шкоди і з самого ОСОБА_5, так як
зобов"язання були не виконані ним не з
його вини.

Дійшовши такого висновку, суд не може
прийняти до уваги заперечення
відповідача ОСОБА_6 та покази свідків
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в тій частині, що
ОСОБА_5 в дійсності позичив останнім
кошти, а тому ОСОБА_6 видав йому
доручення на здійснення продажу
будинків, та вважає їх надуманими,
розцінює їх як зацікавленість свідків
та відповідача у результатах розгляду
справи.

Так, вказані показання свідків та
пояснення відповідача ОСОБА_6 є
суперечливими. З пояснень ОСОБА_6
вбачалось, що він ніколи не мав
спільного бізнесу із свідками, проте
свідки ОСОБА_8 спростували ці
відомості. Суду є незрозумілим, що
спонукало ОСОБА_12 діяти на користь
осіб, які не повернули йому позичені 10000
доларів США, та видати довіреність на
ім"я незнайомої йому особи - ОСОБА_5 на
продаж належних йому будинків, для
отримання сім"єю ОСОБА_8 нової позики в
15000 доларів США. З показів свідків
ОСОБА_8 вбачається, що вони відчужили
ОСОБА_6 лише один будинок, готові
розрахуватись з ОСОБА_5 за рахунок
іншого будинку, який вони передали
також ОСОБА_6. ОСОБА_6 підтвердив, що він
купив один будинок, а інший йому
передали ОСОБА_8 у власність
безоплатно. У даному будинку проживає
сім"я ОСОБА_8. Суду, за таких обставин
також є незрозумілим, чому ОСОБА_6
відкликав довіреності на продаж обох
будинків. Враховуючи, суперечливість
та "неймовірність" пояснень
відповідача ОСОБА_6 та покази свідків,
допитаних в судовому засіданні за його
клопотанням, суд вважає, що їх не можна
покласти в основу рішення. Доводи
позивача та відповідача ОСОБА_5
підтверджуються розпискою, змістом
нотаріально засвідчених довіреностей,
даними про те, що ОСОБА_6 відкликав
доручення до виконання договору.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК
України, ст. 237, ч.1 ст. 238, ст. 239, ч.1,ч.3 ст.
244, ст.ст. 249, 526, ч.2 ст. 570, ст. 610, ч.1 ст. 611,
ст. 612, ч.1,ч.2 ст.635, ст.ст. 1000, 1006, 1167 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення коштів, задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_6, паспорт серія
НОМЕР_2, виданий ЦВМ Дзержинського РВ
ХМУ УМВС України в Харківській області
20.08.2001 року, мешканця АДРЕСА_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь
ОСОБА_4 кошти у розмірі 315 207 (триста
п"ятнадцять тисяч двісті сім гривень) 64
копійок, 2250 гривень судового збору, а
також на користь держави 907 гривень 07
копійок судового збору. В задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
шляхом подачі через Яготинський
районний суд апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Литвин Л.І.