22-ц/775/601/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя-доповідач
28 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
суддів Супрун
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Маріуполі апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
на рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа:
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_7, про стягнення суми завдатку, -
У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом
посилаючись на те, що між позивачем та
ОСОБА_6 27 червня 2013 року в забезпечення
домовленості про купівлю-продаж
будинку АДРЕСА_1 було укладено
попередній договір та переданий
завдаток в сумі 1000 доларів США. Згідно
умов попереднього договору продаж
будинку мав відбутися 22 вересня 2013
року. Одночасно договір передбачав, що
у разі відмови від укладання договору
сума завдатку повертається покупцеві у
подвійному розмірі. В день укладання
договору купівлі-продажу продавець
ОСОБА_6 відмовилася від відчуження
будинку, посилаючись на те, що деякі
співвласники домоволодіння не
оформили правовстановлюючі документи
на свою частку. Власником будинку був
ОСОБА_5, який поручів продаж будинку
своїй дочці ОСОБА_6 Позивач, вважаючи,
що його права порушені обома
відповідачами, просив стягнути з них
подвійну суму завдатку. В період
розгляду справи відповідач ОСОБА_6
повернула суму завдатку в розмірі 1000
доларів США. Не наполягаючи на
стягненні подвійної суми, позивач
зменшив позовні вимоги та просив
стягнути солідарно з відповідачів суму
завдатку в розмірі 4500 грн., а також
судові витрати на правову допомогу в
сумі 500 грн. та судового збору в сумі 240
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
березня 2014 року у задоволені позову
ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове про задоволення позовних вимог
ОСОБА_3

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу за відсутності позивача ОСОБА_3.
його представника ОСОБА_4, відповідача
ОСОБА_6, її представника ОСОБА_8,
відповідача ОСОБА_5, третьої особи
ОСОБА_7, які про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, що підтверджується відповідними
записами в журналі реєстрації
телефонограм (а.с.118).

Клопотання відповідача ОСОБА_6 про
відкладення розгляду справи залишено
без задоволення, оскільки наведені у
заяві причини визнані судом
неповажними.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з
того, що попередній договір був
укладений з порушенням норм
матеріального права, а тому сплачена за
цим договором сума є не завдатком, а
авансом, який на час вирішення справи
вже повернуто позивачу.

З таким висновком суду колегія суддів
не може не погодитися, оскільки він
відповідає обставинам справи і вимогам
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав
встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509
ЦК України). Однією з встановлених ч. 2
ст. 11 ЦК України підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
договори.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором.

При цьому, попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, у
письмовій формі.

Відповідно до ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом.

Отже, правила ст. 570 ЦК України
поширюються на випадки, коли договір
було укладено, але одна із сторін
ухиляється від його виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_5 є власником 11/100
частки будинку АДРЕСА_1.

27 червня 2013 року між позивачем ОСОБА_3
та відповідачем ОСОБА_6 було укладено
попередній договір, за яким вони
зобов'язалися до 12 липня 2013 року
укласти договір купівлі-продажу частки
домоволодіння АДРЕСА_1.

За цим договором позивач ОСОБА_3
передав відповідачу ОСОБА_61000 доларів
США. Укладений між сторонами
попередній договір від 27 червня 2013 року
нотаріально не посвідчено.

Також установлено, що у визначений
попереднім договором строк основний
договір купівлі-продажу укладений не
був.

За таких підстав, відмовляючи в
задоволені позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції правильно керувався нормами
ст. 570 ЦК України та обґрунтовано
виходив з того, що договір
купівлі-продажу сторони не уклали, а
тому одержані ОСОБА_6 від ОСОБА_3
грошові кошти в сумі 1000 доларів США є не
завдатком, а авансом, який на час
розгляду справи позивачу повернуто.

При встановлені зазначених фактів
судом не було порушено норм
процесуального права, правильно
застосовано норми матеріального права.

Інші доводи представника позивача,
викладені в скарзі, на правильність
вирішення справи не впливають.

Переглядаючи справу відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
не вбачає апеляційних підстав для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції, у зв'язку з чим
апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
березня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді: