Справа № 317/3938/14-ц
№/п 2-о/317/61/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Запорізький районний суд м. Запоріжжя у
складі:

головуючого судді
Мінгазова Р.В.,

при секретарі
Балковій Л.В.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника зацікавленої особи
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за заявою ОСОБА_4, зацікавлена особа:
Управління Державної міграційної
служби у Запорізькій області, про
встановлення факту постійного
проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року заявниця звернулася в
суд із заявою про встановлення факту
постійного проживання на Україні,
вказавши, що вона, ОСОБА_4, народилась
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Єреван, Республіка
Вірменія. У травні 1991 року вона разом зі
своїм неповнолітнім сином, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, прибула на постійне місце
проживання до України, та оселились в
АДРЕСА_1.

У 2006 році заявниця отримала
громадянство України та паспорт
громадянки України, виданий
Кам'янсько-Дніпровським РВ УМВС
України в Запорізькій області 27.05.2006
року (копія додається).

Також їй було присвоєно
ідентифікаційний номер Державною
податковою інспекцією України та
внесено до Державного реєстру фізичних
осіб 20.07.2006 року.

З 27 липня 2006 року, після отримання
паспорту громадянина України, її місце
проживання було зареєстровано за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
відповідними відмітками у паспорті.

У 2009 році вона з родиною змінили місце
проживання у зв'язку з чим 14 липня 2009
року вона зареєструвалась за адресою:
АДРЕСА_2.

У зв'язку з тим, що позивач мав намір
змінити місце реєстрації. Управлінням
Державної міграційної служби в м.
Запоріжжя було зроблено відповідний
запит до Енергодарського міського
відділу УДМС України в Запорізькій
області на предмет факту її проживання
на території України станом на 24 серпня
1991 року.

Станом на сьогоднішній день відомості
в Енергодарському міському відділі
УДМС України в Запорізькій області, що
підтверджують факт її проживання
станом на 24 серпня 1991 року на території
України, не збереглись. Паспорт СРСР
серії НОМЕР_1, виданий 29.10.1982 року у м.
Єреван було знищено. Також не
збереглась і домова книга будинку за
адресою АДРЕСА_1.

Встановлення факту постійного
проживання на території України
заявниці необхідно для отримання
паспорту громадянина України для
виїзду за кордон.

У зв'язку з вищевикладеним позивачка
звернулась до суду із вказаним позовом
в якому просить суд встановити факт
того, що вона - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
її син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно
проживали на території України з 24.08.1991
року по сьогоднішній день.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_2 позовну заяву
підтримали в повному обсязі та просили
її задовольнити.

Представник заінтересованої особи
Управління Державної міграційної
служби у Запорізькій області - ОСОБА_3 в
судовому засіданні проти задоволення
позовної заяви не заперечувала.

Вислухавши пояснення заявниці та її
представника, пояснення представника
зацікавленої особи, вислухавши
показання свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, які пояснили, що знайомі з
ОСОБА_1 з 1991 року,а саме: свідок ОСОБА_7 -
допомагав заявниці облаштуватись на
новому місці, свідок ОСОБА_8 - проживав
поряд з будинком заявниці в по АДРЕСА_3,
а свідок ОСОБА_6 - за проханням ОСОБА_7
влаштовував заявницю на роботу до АСП
«ім.. Вільних інтернаціоналістів»,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що вимоги підлягають частковому
задоволенню у зв'язку з наступним.

Так заявницею та її представником
доведено і обґрунтовано позовні вимоги
в частині встановлення факту
проживання ОСОБА_1 на території України
з 1991 року і можуть бути задоволені у
відповідності зі ст.256 ЦПК України,
згідно якої у судовому порядку можуть
бути встановлені факти від яких
залежить виникнення, зміна чи
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб.

Однак суд прийшов до висновку про
необхідність відмовити у задоволення
позовних вимог в частині встановлення
факту проживання на території України
з 1991 року сина заявниці - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він не є
заявником у справі, та на сьогоднішній
час він має повну цивільну
дієздатність і в змозі самостійно
звернутись до суду із заявою про захист
невизнаного права.

Керуючись ст.10, 60, 212, 213, 256 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м.
Єреван, Республіки Вірменія, на
території України станом з 24 серпня 1991
року по сьогоднішній день включно.

В іншій частині заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

.

Суддя:
Р.В. Мінгазов