Справа № 127/2-3529/09 Провадження №
22-ц/772/2929/2014Головуючий в суді першої
інстанції Бойко В. М.Категорія 27
Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. м. Вінниця

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
(далі-ПАТ) "Банк "Фінанси та Кредит" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 8 вересня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

Із зазначеним позовом ВАТ "Банк
"Фінанси та Кредит", який 30 вересня 2009
року перейменований в ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит", звернувся в суд 19
травня 2009 року.

У позовній заяві зазначено, що 16 серпня
2007 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит"
і ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір №46-30/07-ШД, згідно з умовами
якого їй було надано споживчий кредит в
сумі 13 тис. грн. строком до 13 жовтня 2010
року зі сплатою 0,0001% річних. 16 серпня 2007
року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" і
ОСОБА_3 було укладено договір поруки
№46-30/07-ШД-П, згідно з умовами якого вона
зобов'язувалась перед кредитором
відповідати за повне і своєчасне
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за
кредитним договором.

Згідно з умовами кредитного
договору відповідач ОСОБА_2
зобов'язалась здійснювати погашення
кредиту в строк з 01 по 10 число кожного
місяця у розмірі 361 грн. та сплачувати
комісійну винагороду за надання коштів
в сумі 227 грн. 50 коп.

Зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_2 належним чином не
виконала, у зв'язку з чим станом на 29
квітня 2009 року склалася заборгованість
за кредитним договором в сумі 63 758 грн. 78
коп., із яких: 12 278 грн. - основна суму
боргу; 5 626 грн. 27 коп. - заборгованість із
сплати відсотків; 4 322 грн. 50 коп. -
заборгованість із сплати щомісячної
комісії; 41 532 грн. 01 коп. - пеня за
несвоєчасне погашення кредиту. Вказану
заборгованість позивач просив
стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на свою користь та стягнути судові
витрати.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 8 вересня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит"
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 34 504 грн. 77 коп., яка включає: 12
278 грн. - заборгованість по кредиту;
заборгованість по відсоткам у розмірі 5
626 грн. 27 коп., борг по комісії у розмірі 4
322 грн. 50 коп., пеня у розмірі 12 278 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" судовий збір у
розмірі 345 грн. 04 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи 250 грн. У
задоволені решти вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит", посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове про солідарне
стягнення заборгованості з
відповідачів, задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково виходячи із
наступного.

Відповідно до положень частин 1 та 2
статті 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Оскаржуване рішення суду в частині
відмови у задоволенні вимог про
солідарне стягнення боргу з
відповідачів таким визнати не можна,
оскільки суд не виконав всі вимоги
цивільного судочинства та допустив
неправильне застосування норм
матеріального права при вирішенні
вимог у цій частині.

Судом першої інстанції встановлено і
не заперечується сторонами, що 16 серпня
2007 року між ВАТ (у подальшому
перейменований на ПАТ) "Банк "Фінанси та
Кредит" та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №46-30/07-ШД, згідно з
умовами якого банк надає позичальнику
в тимчасове користування кредитні
ресурси в сумі 13 000 грн. зі сплатою 0,0001%
річних на строк до 13 серпня 2010 року.
Умовами кредитного договору
встановлено, що позичальник
зобов'язується з 1 по 10 число кожного
місяця здійснювати погашення
заборгованості за кредитними
ресурсами в сумі 361 грн. та нарахованими
процентами, відповідно до графіку
зниження розміру заборгованості (п.3.3),
сплачувати проценти за користування
кредитними ресурсами по процентній
ставці 0,0001% річних (п.4.1, 4.3) та комісійну
винагороду за надання кредитних
ресурсів в розмірі 227 грн. 50 коп. (п.4.7).
Згідно пункту 6.1 Договору за
прострочення повернення кредитних
ресурсів та/або сплати процентів,
позичальник сплачує банку пеню з
розрахунку 1% від простроченої суми за
кожний день прострочення. Зазначена
пеня сплачується у випадку порушення
позичальником строків платежів,
передбачених п.3.2, 3.3, 3.5, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8
цього Договору, а також будь-яких інших
платежів, передбачених цим Договором
(а.с.40-42).

Згідно з пунктом 3.5 Договору банк має
право вимагати дострокового
повернення Кредитних ресурсів, сплати
нарахованих процентів по них,
неустойку відповідно до умов цього
Договору , зокрема через несвоєчасне
або не в повному обсязі здійснення
зарахування грошових коштів на
погашення заборгованості за кредитом
та /або процентами і комісійною
винагородою, відповідно пунктів 3.2, 3.3,
4.3, 4.4,4.7,4.8.

Між сторонами було погоджено графік
зниження розміру заборгованості, яки є
додатком №1 до кредитного договору та є
невід'ємною частиною договору (а.с.43).

Факт отримання кредиту в сумі 13 000 грн.
відповідачем ОСОБА_2 підтверджується
заявою на отримання кредиту від 16
серпня 2007 року та меморіальним ордером
№1478927 від 16 серпня 2007 року та не
заперечується сторонами (а.с.54, 55).

З метою забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань
за кредитним договором між ВАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" і ОСОБА_3 укладено
договір поруки №46-30/07-ЩД-П, згідно з
умовами якого вона зобов'язувалась
перед кредитором відповідати за повне
і своєчасне виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за кредитним договором від 16
серпня 2007 року №46-30/07-ШД (а.с.38-39).

Встановлено, що взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
відповідач ОСОБА_2 не виконала належним
чином, за період дії кредитного
договору сплатила 722 грн. в рахунок
погашення кредитної заборгованості (2
строкових платежі), 102 грн. - відсотків,
455 грн. - комісії та 1 371 грн. 37 коп. пені за
несвоєчасне погашення кредиту,
комісії, нарахованих відсотків. Станом
на 29 квітня 2009 року заборгованість
ОСОБА_2 за кредитним договором склала 22
226 грн. 77 коп., із яких 12 278 грн. -
заборгованість за кредитом; 5 626 грн. 27
коп. - заборгованість зі сплати
відсотків; 4 322 грн. 50 коп. -
заборгованість зі сплати щомісячної
комісії (а.с.56).

Позивачем надсилались на адресу
відповідача ОСОБА_2 вимоги про
погашення заборгованості за кредитним
договором 20 листопада 2007 року, 3
листопада 2008 року та 2 жовтня 2008 року
(а.с.46, 47, 48, 49), проте вона не виконала
свої зобов'язання.

3 листопада 2008 року ОСОБА_2 направлена
письмова лист-вимога про повернення
протягом трьох банківських днів
кредиту у повному обсязі, відсотків за
цей період, пені, а всього 29 498 грн. 79 коп.
Лист-вимога вручена 3 листопада 2008
року про що є відмітка з особистим
підписом ОСОБА_2 на примірнику банку
цього листа (а.с.47, 48).

Такий же аналогічний лист - вимога з
вимогою про виконання зобов'язань
поручителем та сплати всієї суми боргу
за боржника ОСОБА_2 направлена поштою
поручителю ОСОБА_3 Лист - вимога
отримана 7 листопада 2008 року, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.50).

Вирішуючи цей спір та задовольняючи
позов частково суд першої інстанції
правильно виходив із встановлених
обставин про те, що ОСОБА_2 порушила
свої зобов'язання по своєчасній сплаті
банку кредитних коштів та відсотків по
них за укладеним кредитним договором
№46-30/07-ШД від 16 серпня 2007 року. Вимогу
банку про дострокове повернення
кредитних коштів, відсотків та
штрафних санкцій у строк трьох
банківських днів з дня отримання цієї
вимоги ОСОБА_2 не виконала, кошти не
повернула, що є підставою для їх
стягнення з неї. Задовольняючи
частково позовні вимоги про стягнення
пені в розмірі 41 532,01 грн. за
несвоєчасне погашення кредиту та
стягуючи пеню в розмірі 12 278,00 грн., суд
правильно виходив із того, що
заявлений розмір пені значно перевищує
розмір збитків, а тому суд обґрунтовано
зменшив пеню, при цьому правильно
керуючись положенням частини 3 статті
551 ЦК України.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог до поручителя ОСОБА_3, суд
зазначив, що порука відповідно до
частини 4 статті 559 ЦК України є
припиненою, оскільки прострочена
заборгованість ОСОБА_2 виникла з 20.11.2007
року, проте позивачем вимогу про
необхідність виконання зобов'язання за
договором поруки від 16 серпня 2007 року
№46-30/07-ШД-П, на адресу відповідача
ОСОБА_3 направлено 3 листопада 2008 року,
тобто після закінчення шестимісячного
строку.

З останнім висновком щодо припинення
поруки, колегія суддів погодитись не
може, оскільки до такого висновку суд
дійшов через неправильне застосування
норм матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Так, відповідно до пункту 5.1 умов
Договору поруки №46-30/07-ШД-П від 16
серпня 2007 року укладеного між ВАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3
порука припиняється із припиненням
зобов'язання, що забезпечується нею.
Порука також припиняється, якщо
Кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
зобов'язання за кредитним договором
не заявив позовні вимоги до
Поручителя.

Відповідно до положень частини 4 статті
559 ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Зміст цієї норми та застосування її
до подібних правовідносин було
роз'яснено у постанові Верховного
Суду України №6-53 цс14, згідно з
правовою позицією якої вимогу до
поручителя про виконання ним
солідарного з боржником зобов'язання
за договором повинно бути пред'явлено
в судовому порядку в межах строку дії
поруки, тобто протягом шести місяців з
моменту настання строку погашення
чергового платежу за основним
зобов'язанням (якщо умовами договору
передбачено погашення кредиту
періодичними платежами) або з дня,
встановленого кредитором для
дострокового погашення кредиту в
порядку реалізації ним свого права,
передбаченого частиною другою статті
1050 ЦК України, або з дня настання
строку виконання основного
зобов'язання ( у разі якщо кредит
повинен бути погашений одноразовим
платежем). Закінчення строку,
установленого договором поруки, так
само як сплив шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання або одного року від дня
укладення договору поруки, якщо строк
основного зобов'язання не
встановлений, припиняє поруку за
умови, що кредитор протягом строку
дії поруки не звернувся з позовом до
поручителя.

Скасовуючи заочне рішення суду першої
інстанції від 23 липня 2009 року та суду
апеляційної інстанції від 21 жовтня 2013
року у цій справі Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у своїй
ухвалі від 23 квітня 2014 року також
вказав на необхідність при повторному
розгляд справи ураховувати правову
позицію Верховного Суду України у
справі №6-155цс13 з подібними
правовідносинами. Суть правової
позиції у вказаній справі полягає у
тому, що договір поруки припиняється,
якщо кредитор протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання, який був
змінений ним відповідно до умов
кредитного договору (у цій справі пункт
3.5 Договору), не пред'явив протягом
шести місяців вимоги до поручителя
про виконання зобов'язання.

Так, сторонами у справі не
заперечується, що 3 листопада 2008 року
ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" пред'явив
вимогу ОСОБА_3 про дострокове погашення
заборгованості за кредитним договором
протягом трьох робочих днів від дати
отримання цієї вимоги, направши її
поштою 5 листопада 2008 року. Зазначена
вимога ОСОБА_3 отримана 7 листопада 2008
року (а.с.50, 51).

Отже, оскільки позовну заяву із вимогою
солідарного стягнення боргу з боржника
і поручителя позивач здав на пошту 5
травня 2009 року, що підтверджується
поштовим штемпелем на конверті (а.с.60),
то порука за вказаним договором не
припинилась, оскільки за таких
обставин останнім днем шестимісячного
строку пред'явлення вимоги до
поручителя є 11 травня 2009 року.

Колегія суддів виходить із того, що
початок перебігу шестимісячного
строку для пред'явлення вимоги до
поручителя є 11 листопада 2008 року,
оскільки згідно з листом - вимогою від 3
листопада 2008 року поручителю для
повернення банку у повному обсязі
коштів замість ОСОБА_2 надано три
робочі дні з дати отримання цього листа
(7 листопада 2008 року), отже останнім
днем строку виконання зобов'язання є 10
листопада 2008 року, а наступний день є
початком перебігу вказаного строку.

Виходячи із зазначеного вище висновок
суду про те, що порука є припиненою не
ґрунтується на встановлених
обставинах та на положеннях закону,
який регулює ці питання. Помилковим є
висновок суду першої інстанції, що
початком перебігу шестимісячного
строку для пред'явлення банком вимоги
до поручителя є 20 листопада 2007 року,
внаслідок чого суд у цій частині
ухвалив незаконне рішення.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права, відповідно до
правил пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309
ЦПК України є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення.

У решті оскаржуване рішення слід
залишити без змін, оскільки воно є
законним і справедливим, висновки суду
відповідають в цій частині обставинам
справи, а рішення ухвалено з
додержанням судом норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до положень статей 526, 527, 530
ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону. Згідно зі
статтею 1054 цього Кодексу за кредитним
договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно частини 1 та 2 статті 554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконали своїх
зобов'язань перед банком за договорами
кредиту та поруки, а тому право
позивач підлягає судовому захисту.

Ураховуючи зазначене вище рішення суду
в частині відмови у задоволенні вимог
про солідарне стягнення боргу з
відповідачів підлягає скасуванню та в
цій частині слід ухвалити нове рішення
про солідарне стягнення боргу з
відповідачів за вказаним кредитним
договором. Сама сума боргу за кредитним
договором яка підлягає солідарному
стягненню з відповідачів судом першої
інстанції визначена правильно, тому в
цій частині рішення підлягає
залишенню без зміни.

На підставі викладеного вище та
керуючись статтею 303, пунктом 2 частини 1
статті 307, пунктами 3, 4 статті 309,
частиною 2 статті 314, статтею 316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 8 вересня 2014
року в частині відмови у задоволенні
вимог про солідарне стягнення боргу з
відповідачів скасувати та в цій
частині ухвалити нове про солідарне
стягнення боргу за вказаним кредитним
договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит".

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено на протязі двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: /підпис/
В.А. Іващук

/підпис/
В.С. Вавшко

/підпис/
С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя
В.А. Іващук