НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7105/13-ц
№ 2/183/910/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаряТен І.О.,

за участю:

відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інкубаційна
станція» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, треті особи -
Сектор у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
МВС України, Служба у справах дітей про
виселення та зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и в:

ТОВ «Інкубаційна станція» звернулося
до Новомосковського міськрайонного
суду Дніпропетровської області з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, треті особи:
Сектор у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
МВС України Новомосковського МВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області,
Служба у справах дітей Новомосковської
міської ради, в якому просить виселити
відповідачів з будинку АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення,
та зняти їх з реєстрації в цьому
будинку.

В обґрунтування свого позову позивач
зазначає, що на підставі договору
купівлі-продажу від 01.12.1989 року,
посвідченого державним нотаріусом
Новомосковської державної
нотаріальної контори Шевченко A.B.,
зареєстрованого в Новомосковському
БТІ за № 4648-41-70, підприємству ТОВ
«Інкубаційна станція» належить на
праві приватної власності
домоволодіння за АДРЕСА_1. Дане
домоволодіння було придбано за рахунок
фонду розширення, який формувався на
підприємстві і зараховано до балансу
підприємства, як житловий будинок.

Згідно протоколу профспілкового
комітету № 2 від 01.12.1989 року дане
домоволодіння передано ОСОБА_1 на
період роботи на підприємстві.

Після звільнення у 1997 році з
підприємства ОСОБА_1 разом з родиною
залишився проживати у домоволодінні.

На протязі всього часу його приживання
у спірному будинку, членами ТОВ
«Інкубаційна станція» неодноразово
запропоновувалося відповідачу
викупити будинок у підприємства, однак
останній відмовляється від
запропонованої пропозиції.

Відповідно до протоколу загальних
зборів учасників ТОВ «Інкубаційна
станція» від 19.04.2013 року було прийнято
рішення про часткове скасування
протоколу за № 2 профспілкового
комітету від 01.12.1989 року, в частині
передачі па час роботи на підприємстві
будинку за АДРЕСА_1

Крім того, проживання відповідачів у
спірному будинку порушує права інших
працівників підприємства, які
потребують житла.

На підставі викладеного, посилаючись
на положення ст.391 ЦК України, ст.ст.150,
168, 169 ЖК України, позивач звернувся з
даним позовом до суду про виселення
відповідачів та зняття їх з реєстрації.

В судовому засіданні представник
позивача Радільчук Н.І. позов
підтримала, просила його задовольнити,
мотивуючи його обставинами,
викладеними в позовній заяві. В
наступне судове засідання не з'явилася,
надала заяву про розгляд справи у свою
відсутність, одночасно позов
підтримала.

Відповідачі в судовому засіданні позов
не визнали, просили суд в його
задоволенні відмовити.

Заперечення відповідачів головним
чином мотивовано тим, що позивачем не
надано доказів того, що працівники
підприємства виявили бажання отримати
від підприємства житло, на час
виконання ними трудових відносин, саме
на займане житло відповідачів. Крім
того, вимоги позивача є безпідставними,
оскільки договір найму житла може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
наймодавця у разі невнесення наймачем
плати за житло, або руйнування або
псування житла. Ці обставини, як
зазначають відповідачі, не мають місця.
Також, договір найму житла може бути
розірваний на вимогу наймодавця у разі
необхідності використання жила для
проживання наймодавця та членів його
сім'ї. Такої необхідності позивач не
довів.

Як зазначають відповідачі спірне
домоволодіння відноситься до об'єктів
житлового фонду колективного
сільськогосподарського підприємства.
А згідно норм Закону України "Про
колективне сільськогосподарське
підприємство", Порядку безоплатної
передачі у комунальну власність
об'єктів соціальної сфери, житлового
фонду, об'єкти житлового фонду
колективного сільськогосподарського
підприємства, що не підлягали паюванню
в процесі реорганізації цих
підприємств та передані на баланс
підприємств-правонаступників,
підлягають безоплатній передачі до
комунальної власності чого позивачем
не зроблено, а тому ТОВ «Інкубаційна
станція» є неналежним позивачем по
справі і не має повноважень на
звернення з даним позовом до суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
наступного висновку.

Суду надано договір купівлі-продажу
від 01.12.1989 року, посвідчений державним
нотаріусом Новомосковської державної
нотаріальної контори Шевченко A.B.,
зареєстрованийу Новомосковському БТІ
за № 4648-41-70, відповідно до якого,
підприємство Новомосковське головне
підприємство
«Облмежколгоспптахопром» придбало
домоволодіння за АДРЕСА_1. Дане
домоволодіння було придбано за рахунок
фонду розширення, який формувався на
підприємстві і зараховано до балансу
підприємства, як житловий будинок
(а.с.12-13).

Наказом генерального директора
об'єднання Дніпропетровськптахопром»
№ 12 від 06.12.1989 року, Головне
підприємство «Облміжколгоспптахпром»
було перейменовано в «Новомосковське
міжгосподарське
інкубаторно-птахівниче підприємство»
(а.с.10).

22.03.1995 року за розпорядженням голови
Новомосковської районної Ради
народних депутатів № 85
«Новомосковське міжгосподарське
інкубаторно-птахівниче підприємство»
було перейменовано в Товариство з
обмеженою відповідальністю по
виробництву птиці «Україна» («ЛТД
Україна») (а.с.11).

04 лютого 2000 року згідно із 1 протоколу №
2 загальних зборів ТОВ по виробництву
молодняка птахів «Україна» відбулася
зміна назви товариства на ТОВ
«Інкубаційна станція» -позивач у даній
справі (а.с.17).

Відповідно до статуту ТОВ «Інкубаційна
станція» (п.п.1.1.) Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інкубаційна
станція» є правонаступником всіх прав
та обов'язків Товариства з обмеженою
відповідальністю по виробництву
молодняка птахів «Україна» (а.с.5-об).

До статутного фонду ТОВ «Інкубаційна
станція» належить домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно протоколу № 4 загальних зборів
засновників ТОВ «Інкубаційна станція»
від 01.11.2011 року відмовлено ОСОБА_1 у
приватизації домоволодіння
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, так
як дана будівля є власністю колективу
(а.с.19).

Згідно протоколу № 1 загальних зборів
засновників ТОВ «Інкубаційна станція»
від 16.02.2012 року відмовлено ОСОБА_1 у
приватизації домоволодіння
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, так
як він був вселений в цей будинок на час
роботи на підприємстві. Запропоновано
викупити цей будинок по ринковій ціні
або звільнити його (а.с.20).

Згідно протоколу загальних зборів
засновників ТОВ «Інкубаційна станція»
від 19.04.2013 року вирішено повідомити
поштою родину ОСОБА_1, щодо звільнення
спірного домоволодіння ТОВ
«Інкубаційна станція» (а.с.21).

Згідно рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14.02.2013 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ТОВ «Інкубаційна
станція» про визнання права власності
на нерухоме майно, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, за набувальною
давністю (а.с.22-25).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23.04.2013
року залишено без змін рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 14.02.2013
року (а.с.26-28).

Суду надано копію трудової книжки
ОСОБА_1, з якої вбачається, що він був
прийнятий на посаду водія в Головне
підприємство «Облміжколгоспптахпром»
(а.с.48).

Згідно копій паспортів відповідачів:
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
свідоцтва про народження малолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вони
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.49, 50, 51, 52).

Згідно положень ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України, правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Частина 3 ст. 11 ЦК України вказує, що
цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, права
на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до Цивільного кодексу
України юридичною особою є
організація, створена і зареєстрована
у встановленому законом порядку.
Юридична особа припиняється в
результаті реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації. У разі реорганізації
юридичних осіб майно, права та
обов'язки переходять до
правонаступників. Злиття, приєднання,
поділ та перетворення юридичної особи
здійснюються за рішенням його
учасників або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими
документами, а у випадках, передбачених
законом, - за рішенням суду або
відповідних органів державної влади.

Перетворенням юридичної особи є зміна
її організаційно-правової форми. У разі
перетворення до нової юридичної особи
переходять усе майно, усі права та
обов'язки попередньої юридичної особи.
Виділом є перехід за розподільчим
балансом частини майна, прав та
обов'язків юридичної особи до однієї
або кількох створюваних нових
юридичних осіб.

Юридична особа ліквідується: 1) за
рішенням її учасників або органу
юридичної особи, уповноваженого на це
установчими документами, в тому числі у
зв'язку із закінченням строку, на який
було створено юридичну особу,
досягненням мети, для якої її створено,
а також в інших випадках, передбачених
установчими документами; 2) за рішенням
суду про ліквідацію юридичної особи
через допущені при її створенні
порушення, які не можна усунути, за
позовом учасника юридичної особи або
відповідного органу державної влади; 3)
за рішенням суду про ліквідацію
юридичної особи в інших випадках,
встановлених законом, - за позовом
відповідного органу державної влади.

Для проведення державної реєстрації
права власності з видачею свідоцтва у
зв'язку з передачею у власність
фізичним та юридичним особам об'єктів
нерухомого майна у результаті
припинення (ліквідації чи
реорганізації) юридичної особи або
виділу з неї нової юридичної особи
заявник подає наступні документи:
документ, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
нерухоме майно; у разі ліквідації
юридичної особи - ліквідаційний баланс,
затверджений засновниками (учасниками)
юридичної особи або органом, що прийняв
рішення про ліквідацію юридичної
особи, та письмову заяву таких осіб,
яким передано нерухоме майно юридичної
особи, що припиняється, про розподіл
між ними такого майна або рішення
відповідного органу щодо подальшого
використання зазначеного майна; у разі
злиття, приєднання або перетворення
юридичної особи - передавальний акт,
затверджений засновниками (учасниками)
юридичної особи або органом, який
прийняв рішення про злиття, приєднання
або перетворення юридичної особи, та
документ, що підтверджує факт передачі
такого майна юридичній особі; у разі
поділу юридичної особи або виділу з неї
нової юридичної особи - розподільчий
баланс, затверджений засновниками
(учасниками) юридичної особи або
органом, який прийняв рішення про поділ
юридичної особи або виділ з неї нової
юридичної особи, та документ, що
підтверджує факт передачі такого майна
юридичній особі.

Як зазначено вище, відповідно до
договору купівлі-продажу від 01.12.1989
року, посвідченого державним
нотаріусом Новомосковської державної
нотаріальної контори Шевченко A.B.,
зареєстрованогоу Новомосковському БТІ
за № 4648-41-70, підприємство
Новомосковське головне підприємство
«Облмежколгоспптахопром» придбало
домоволодіння за АДРЕСА_1. Дане
домоволодіння було придбано за рахунок
фонду розширення, який формувався на
підприємстві і зараховано до балансу
підприємства, як житловий будинок
(а.с.12-13).

Як видно з відповіді КП «НБТІ»,
відповідно до інвентаризаційної
справи, станом на 29.12.2012 року,власником
будинку, розташованого по АДРЕСА_1
головне підприємство
«Облміжколгоспптахопром» на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
01.12.1989 року Новомосковською
держнотконторою за р.№1744,
зареєстрованого в БТІ 19.01.1990 року за р.3
4648-70 (а.с.98).

В Державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно будь-які відомості про
власникабудинку, розташованого по
АДРЕСА_1, відсутні (а.с.106-107).

Будь-яких інших доказів на
підтвердження права власності на
спірне житлове приміщення позивачем не
надано.

Таким чином, судом приймаються до уваги
документи, надані позивачем, які
свідчать про реорганізацію
підприємства, зміну його назв та
організаційно-правових форм, однак, на
думку суду, вони самі по собі не є
правовстановлюючими документами на
будь-яке нерухоме майно, а свідчать
лише про те, що у правонаступника є
право на оформлення відповідних
правовстановлюючих документів.

Посилання представника позивача на
ст.61 ЦПК України, в даному випадку суд
вважає такими, що не можуть бути
прийняті, оскільки, дійсно, відповідно
до ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Однак, дана норма не позбавляє іншу
сторону права надавати докази на
підтвердження певних обставин або їх
відсутність.

Судом досліджено Рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 14 лютого
2013 року за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ТОВ «Інкубаційна
станція» про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю та зустрічним позовом ТОВ
«Інкубаційна станція» до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи -
Сектор у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
МВС України Новомосковського МВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області,
Служба у справах дітей Новомосковської
міської ради про захист права
власності, шляхом виселення та зняття з
реєстрації (а.с.22-25), на яке посилається
представник позивача, однак в даному
Рішенні питання виникнення права
власності на спірне нерухоме майно не
досліджувалися. Судом лише зазначено,
що дана обставина не заперечувалась
сторонами в судовому засіданні.

А тому беззаперечно стверджувати про
те, що ТОВ «Інкубаційна станція» є
власником спірного приміщення лише на
тій підставі, що така обставина
встановлена судовим рішенням, підстав
немає.

В той час, як під час розгляду даної
справи, відповідачами надані докази
того, що на момент розгляду справив в
суді, право власності на спірне
приміщення не зареєстровано взагалі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне відмовити в задоволенні
позову, оскільки позивачем не надано
доказів того, що порушені саме його
права як власника спірного житлового
приміщення.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 3, 10, 57-60, 212, 214, 215, 224 ЦПК України,
ст.ст. 316, 317, 319, 321, 346, 383, 405 ЦК України, ст.
156 ЖК України, ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства», ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», суд,
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інкубаційна станція» до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, треті особи -
Сектор у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
МВС України, Служба у справах дітей про
виселення та зняття з реєстраційної
частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд в
десятиденний строк після його
проголошення. Особи, які брали участь у
судовому засіданні, але не були
присутніми під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Березюк