У х в а л а

іменем україни

18 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Парінової І.К., Штелик С.П., розглянувши
в попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
Управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради, Харківської міської ради,
третя особа - Комунальне підприємство
«Жилкомсервіс», про визнання недійсним
договору оренди та визнання права на
користування житловим приміщенням, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом про
визнання недійсним договору від 25
січня 2002 року № 953 оренди нежитлового
приміщення - кімнати третього поверху
площею 18,5 кв. м у складі квартири
АДРЕСА_1, визнання права постійного
користування цією кімнатою та
зобов'язання Харківської міської ради
укласти з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір
найму житла, відкрити особовий рахунок
для сплати комунальних послуг та
видати ордер на зазначене приміщення.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 8 липня 2014 року позов
задоволено.

Визнано недійсним договір оренди № 953
від 25 січня 2002 року житлового
приміщення - кімнати третього поверху
площею 18,5 кв. м у складі квартири
АДРЕСА_1.

Визнано право постійного користування
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 кімнатою третього
поверху загальною площею 18,5 кв. м у
складі квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано Харківську міську раду
укласти з позивачами договір найму
житла, відкрити особовий рахунок для
сплати комунальних послуг та видати
ордер на житлове приміщення - кімнати
третього поверху загальною площею 18,5
кв. м у складі квартири АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 15 жовтня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Не погодившись з зазначеним рішенням
апеляційного суду, ОСОБА_4 і ОСОБА_5
звернулися до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з касаційною
скаргою, в якій просили скасувати
оскаржуване судове рішення та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права (норма частини 2
статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
вважав, що суд першої інстанції не
з'ясував та не визначив коло осіб, які
мають брати участь у справі. Скасувавши
рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд правильно виходив із
того, що він не має процесуальних
повноважень щодо заміни неналежного
відповідача або залучення до участі у
справі співвідповідачів.

При цьому позивач не позбавлений
можливості повторно звернутися до суду
з позовом після визначення належного
відповідача, а також інших осіб, права
та обов'язки яких зачіпатимуться у
зв'язку з вирішенням спору.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 і ОСОБА_5
відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 15 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:І.К.
Парінова С.П. Штелик