Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4849/14
Головуючий у 1-й інстанції: Олійник
Суддя-доповідач: Ломейко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі: Хомяк К.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4

на рішення Михайлівського районного
суду Запорізької області від 11 лютого
2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного навчального закладу
"Михайлівське вище професійне училище"
про видачу дубліката трудової книжки

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ДНЗ "Михайлівське
вище професійне училище" про визнання
незаконним наказу про звільнення,
поновлення на роботі, визнання дій
незаконними, зобов'язання вчинити дії,
стягнення середньої заробітної плати,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди.

В подальшому, після уточнення позовних
вимог представник позивача ОСОБА_4
звернувся до суду із клопотанням про
залишення без розгляду частини
позовних вимог, на підставі якого
ухвалою суду від 11 лютого 2014 року були
залишені без розгляду позовні вимоги
про зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити середню
заробітну плату з 28 червня 2013 року по
останній день роботи 22 жовтня 2013 року
та стягнення з відповідача на користь
позивача середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 23 жовтня 2013 року
по дату постановления рішення.

ОСОБА_3 обґрунтовував свої позовні
вимоги тим, що 06.09.2003 року був прийнятий
на роботу до Михайлівського ВПУ № 52
(надалі, яке було реорганізоване у
Державний навчальний заклад
"Михайлівське вище професійне училище")
водієм, 03.09.2007 року його було переведено
на посаду майстра виробничого
навчання.

Наказом № 180к від 29.11.2012 року його було
звільнено за п.2 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до рішення апеляційного
суду Запорізької області від 27.06.2013
року наказ про звільнення був визнаний
незаконним, його було поновлено на
роботі та стягнуто з ДНЗ "Михайлівське
вище професійне училище" на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 9 221, 48 грн. та
моральну шкоду в сумі 2 000 грн. Рішення в
частині поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за один
місяць 1 277 грн. підлягало негайному
виконанню. Наказом від 15.08.2013 року, який
на думку позивача був винесений з
порушення норм КЗпП України, ОСОБА_3 був
поновлений на роботі. Та згодом наказом
№ 141 "к" від 22.10.2013 року його було
звільнено за прогул без поважної
причини з 21.10.2013 року.

Вказаний наказ позивач вважає
незаконним, оскільки його відсутність
на роботі була обумовлена поважними
причинами, а саме: не допуском його до
роботи у зв'язку з вимогою роботодавця
пройти медичний огляд та проходженням
ним медичної комісії. Тому, позивач
просив суд, визнати наказ про його
звільнення незаконним, поновити його
на роботі, визнати незаконними дії
відповідача щодо невиконання рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 27.06.2013 року в частині негайного
поновлення на роботі та виплати 1 277 грн.
середнього заробітку за один місяць,
зобов'язати відповідача виготовити
дублікат трудової книжки без записів
про звільнення, яку заповнити
українською та російськими мовами, а
також стягнути з відповідача 30 000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Михайлівського районного
суду Запорізької області від 11 лютого
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4
звернувся до суду із апеляційною
скаргою на рішення Михайлівського
районного суду Запорізькоїобласті від
11 лютого 2014 року року, в якій апелянт,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 10 квітня 2014
року рішення Михайлівського
районного суду Запорізької області від
11 лютого 2014 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги
задоволено частково. Визнано наказ №
141-к від 22 жовтня 2013 року про звільнення
ОСОБА_3 за прогул без поважних причин
(п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України) незаконним.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі у
Державному навчальному закладі
"Михайлівське вище професійне училище"
на посаді майстра виробничого навчання
з 22 жовтні 2013 року.

Визнано незаконними дії адміністрації
Державного навчального закладу
"Михайлівське вище професійне училище",
які пов'язані з невиконанням рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 27 червня 2013 року щодо негайного
поновлення ОСОБА_3 на роботі та виплати
1277,00 грн.- середнього заробітку за один
місяць.

Зобов'язано Державний навчальний
заклад "Михайлівське вище професійне
училище" вчинити дії: видати дублікат
трудової книжки на ім'я ОСОБА_3 без
записів про звільнення, яку заповнити
українською та російською мовами.

Стягнуто з Державного навчального
закладу "Михайлівське вище професійне
училище" на користь ОСОБА_3 3000,00 грн. - за
спричинення моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 вересня 2014р.
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 10 квітня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог про видачу
дубліката трудової книжки скасовано та
направлено справу в цій частині на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції. В іншій частині рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 10 квітня 2014 року залишено без змін.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції, що 1 вересня 2003 року позивача
ОСОБА_3 прийнято на роботу до ДНЗ
"Михайлівське вище професійне училище"
водієм, а з 3 листопада 2007 року
переведено майстром виробничого
навчання.

Наказом від 29 листопада 2012 року №
180-к ОСОБА_3 звільнено з роботи за п. 2 ч. 1
ст. 40 КЗпП України у зв'язку з
виявленням невідповідності займаній
посаді за станом здоров'я.

Відповідно до рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 27.06.2013 року наказ про звільнення був
визнаний незаконним, його було
поновлено на роботі.

Проте, вдруге наказом № 141 "к" від
22.10.2013 року ОСОБА_3, було звільнено за
прогул без поважної причини з 21.10.2013
року.

Рішенням Михайлівського
районного суду Запорізької області від
11 лютого 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_3, відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області 10 квітня 2014 року
рішення Михайлівського районного суду
Запорізької області від 11 лютого 2014
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволено частково. Визнано наказ №
141-к від 22 жовтня 2013 року про звільнення
ОСОБА_3 за прогул без поважних причин
(п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України) незаконним.
Поновлено ОСОБА_3 на роботі у
Державному навчальному закладі
"Михайлівське вище професійне училище"
на посаді майстра виробничого навчання
з 22 жовтні 2013 року.

Визнано незаконними дії адміністрації
Державного навчального закладу
"Михайлівське вище професійне училище",
які пов'язані з невиконанням рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 27 червня 2013 року щодо негайного
поновлення ОСОБА_3 на роботі та виплати
1277,00 грн.- середнього заробітку за один
місяць.

Зобов'язано Державний навчальний
заклад "Михайлівське вище професійне
училище" вчинити дії: видати дублікат
трудової книжки на ім'я ОСОБА_3 без
записів про звільнення, яку заповнити
українською та російською мовами.

Стягнуто з Державного навчального
закладу "Михайлівське вище професійне
училище" на користь ОСОБА_3 3000,00 грн. - за
спричинення моральної шкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 вересня 2014р.
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 10 квітня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог про видачу
дубліката трудової книжки скасовано та
направлено справу в цій частині на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції. В іншій частині рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 10 квітня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України,
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Отже, вимоги ОСОБА_3 в частині
вимог щодо зобов'язання відповідача
видати дублікат трудової книжки без
записів про звільнення, яку заповнити
української та російською мовами не
відповідають вимогам матеріального
права, тому не підлягають задоволенню.

Так, відповідно з пунктами 5.1, 5.5
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників
передбачено, що особа, яка загубила
трудову книжку (вкладиш до неї),
зобов'язана негайно заявити про це
власнику або уповноваженому ним органу
за місцем останньої роботи. Не пізніше
15 днів після заяви, а у разі ускладнення
в інші строки власник або
уповноважений ним орган видає
працівнику іншу трудову книжку або
вкладиш до неї (нових зразків) з написом
"Дублікат" в правому верхньому кутку
першої сторінки. Якщо трудова книжка
(вкладиш до неї) стала непридатною
(обгоріла, розірвана, забруднена і
т.інш.), то власник або уповноважений
ним орган за останнім місцем роботи
видає працівнику дублікат трудової
книжки (вкладиш до неї).

Тобто законодавець передбачає
вичерпний перелік, підстав, якими
передбачено видачу дублікату трудової
книжки.

Як вбачається ОСОБА_3, не
обґрунтовує свої вимоги видати
дублікат трудової книжки підставами,
які вказували б на те, що його трудова
книжка була втрачена чи стала
непридатною для використання та на
його звернення йому було незаконно
відмовлено відповідачем в видачі іншої
трудової книжки або вкладиш до неї.

Цивільне судочинство відповідно
до ч.1 ст.10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст.60 ЦПК України
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК
України, позивач повинен довести
належними та допустимими доказами ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апелянта, стосовно
зобов*язання відповідача видати
дублікат трудової книжки, не є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню і підстав для скасування
рішення суду першої інстанції, в цій
частині, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.209, 218, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4, в частині
незадоволення позовних вимог про
видачу дубліката трудової книжки
відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду
Запорізької області від 11 лютого 2014
року в частині незадоволення позовних
вимог про видачу дубліката трудової
книжки у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: