Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.09.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого-судді -Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Відділ у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Ужгородського міського
управління ГУ МВС України в
Закарпатській області про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
зняття її з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа - Відділ
у справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Ужгородського міського управління ГУ
МВС України в Закарпатській області
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, що в м.
Ужгороді та зобов'язати зняти з
реєстраційного обліку. Мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що вона та її
донька ОСОБА_3 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданим виконавчим комітетом
Ужгородської міської ради на підставі
рішення №43 від 24.03.1999 року та
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 24.02.2011 року, посвідченим
державним нотаріусом Першої
Ужгородської держнотконтори Ластівка
А.В., зареєстрованого в реєстрі №3-249.
Відповідач ОСОБА_2, який є її колишнім
чоловіком, у вказаній квартирі з 2003
року не проживає, однак з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою не знявся.

З посиланням на викладене, а також на
те, що відповідач ОСОБА_2 в даній
квартирі не проживає, але залишається
зареєстрованим за вказаною адресою, що
змушує її нести додаткові витрати по
оплаті житлово - комунальних послуг,
перешкоджає їй в реалізації прав як
власника користуватися та
розпоряджатися своєю власністю, а
також з посиланням на норми ст. ст. 16,
405 ЦК України, ст. 41 Конституції України
просить суд винести рішення яким
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою : м. Ужгород, вул. Столєтова, 4/18
та зобов'язати відділ у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Ужгородського міського
управління ГУ МВС України в
Закарпатській області зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку за даною
адресою.

В судове засідання позивач не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена у
встановленому законом порядку. На
адресу суду 29.09.2014 року від позивача
надійшла заява у якій вона просить
розглянути справу у її відсутності,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, не заперечила проти заочного
розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
повторно не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомляв,
клопотань про відкладення розгляду
справи, а також заяв про розгляд справи
за його відсутності до суду не
надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК
України ухвалив провести заочний
розгляд справи.

В судове засідання представник третьої
особи відділу у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Ужгородського міського управління ГУ
МВС України в Закарпатській області не
з'явився, клопотань про відкладення
розгляду справи, а також заяв про
розгляд справи за його відсутності до
суду не надходило.

Вивчивши та перевіривши в судовому
засіданні матеріали справи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи
принципи рівності сторін, суд дійшов до
наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
що в м. Ужгороді належить ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві приватної
спільної сумісної власності на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданим виконавчим комітетом
Ужгородської міської ради на підставі
рішення №43 від 24.03.1999 року./а.с.6/.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина до складу якої в тому числі
входить 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 що в
м. Ужгороді належній йому на праві
власності.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 прийняла
спадщину за померлим батьком ОСОБА_6 та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом виданим 24.02.2011 року
державним нотаріусом Першої
Ужгородської держнотконтори Ластівка
А.В., зареєстрованого в реєстрі №3-249 на
1/3 частки квартири АДРЕСА_1 що в м.
Ужгороді, яка належала померлому
./а.с.5/

Згідно довідки ЖРЕР № 2 "Підзамок " від
25.09.2014 року за №1407 у квартирі АДРЕСА_1 що
в м. Ужгороді зареєстрований
відповідач - ОСОБА_2 , який з 2003 року за
вказаною адресою не проживає /а.с.30/

Як встановлено судом, згідно свідоцтва
про розірвання шлюбу серії 1-ФМ №038962
від 28.07.2003 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 розірвано. /а.с. 8/

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі .

Згідно вимог ч.1 ст.41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 41
Конституції України ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України визначає, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено,
що громадяни, які мають у приватній
власності будинок(частину будинку),
квартиру, користуються ними (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей.

Аналогічне положення закону
передбачено і ст. 383 ЦК України.

Право члена сім'ї власника жилого
будинку, який не є співвласником на
користування цим будинком відповідно
до ст. 156 ЖК України обумовлене
наявністю сімейних відносин із
власником і спільним із ним
проживанням у даному будинку.

Відповідно до ч.4 ст. 156, ч.2 ст. 64 ЖК
України до членів сім"ї власника
будинку (квартири) належать дружина
власника, їх діти і батьки. Членами
сім"ї власника може бути визнано й
інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом із власником і ведуть
з ним спільне господарство.

Відповідно до норм ч.2 ст. 405 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Як встановлено судом, відповідач по
справі не є членом сім'ї власника
квартири і не перебуває з власником
квартири у сімейних відносинах та не
проживає у спірній квартирі з 2003 року.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави
для висновку про те, що у разі будь -
яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання Ужгородського МВ ГУ ДМС
України в Закарпатській області зняти
з реєстрації місця проживання
відповідача, суд вважає що така не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється зокрема
на підставі: заяви особи або її
законного представника; судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
тощо.

Реєстрація місця проживання є похідним
правом від права користування житлом, а
тому зняти

відповідача з реєстрації місця
проживання можна лише за умови втрати
ним права користування цим житлом чи у
зв'язку з його виселенням (добровільно
чи у примусовому порядку).

Таким чином, рішення суду по
справам даної категорії є окремою
безпосередньою підставою зняття з
реєстрації особи, яка визнана за
рішенням суду такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові, зокрема, для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Орган реєстрації, керуючись ст. 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", на підставі рішення суду, яке
набрало законної сили, про позбавлення
відповідача права користування
житловим приміщенням, зобов'язаний
зняти відповідача з реєстрації.

При цьому слід зазначити, що
Ужгородський МВ ГУ ДМС України в
Закарпатській області не є
відповідачем по справі, а третьою
особою, а рішенням суду не можуть
покладатися обов'язки на третю особу
без самостійних вимог на

предмет спору.

З урахуванням всіх обставин справи, а
також те, що відповідно до вимог ст. 60
ЦПК України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, користуючись рівними
правами, на засадах змагальності
згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи
із принципів розумності та
справедливості, враховуючи те що
позивач є співвласником квартири
АДРЕСА_1, що в м. Ужгороді, а відповідач
не є членом сім'ї власника квартири,
реєстрація відповідача ОСОБА_2 порушує
права позивача вільно користуватися та
розпоряджатися своєю власністю та
беручи до уваги факт тривалого не
проживання відповідача у вказаній
квартирі суд приходить до висновку, що
позовна вимога про визнання ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням за адресою : м.
Ужгород, вул. Столєтова, 4/18 є
обґрунтованою і підлягає до
задоволення, оскільки позивач
належними і допустимими доказами
довела ті обставини на які посилалася,
як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.41 Конституції України, та
ст.ст. 317, 319 , 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України , суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Відділ у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Ужгородського міського управління ГУ
МВС України в Закарпатській області
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням та зняття її з
реєстраційного обліку - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою : АДРЕСА_1

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплаченого нею суми судового збору в
розмірі 243,60 грн.(двісті сорок три
гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца